УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 15 серпня 2019 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

про задоволення подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія № 115» про заміну ОСОБА_5 невідбутої частини строку основного покарання у виді двох років 225 днів позбавлення волі на два роки виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 10 % заробітку в дохід держави,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
представника виправної колонії ОСОБА_7 .

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 15 серпня 2019 року задоволено подання начальника ДУ Кагарлицька виправна колонія № 115 про заміну ОСОБА_5 невідбутої частини строку основного покарання у виді двох років 225 днів позбавлення волі на два роки виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 10 % заробітку в дохід держави.
Таке рішення вмотивоване тим, що на момент розгляду судом питання про заміну ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, засуджений ОСОБА_5 відбув 1/3 частину строку покарання, позитивно характеризується, сумлінно працює, відбуваючи покарання має 3 заохочення, одне стягнення, яке знято 04.10.2018 року в установленому законом порядку, вирішив питання працевлаштуванню, що на думку суду, свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення і відносно нього може бути застосовано положення ст. 82 КК України.

Не погодившись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» в повному обсязі.

Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції постановив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що сам факт правослухняної поведінки під час відбування покарання не є безумовною передумовою зміни покарання. Крім того, судом не взято до уваги те, що засуджений вчинив злочин, пов`язаний з керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що згідно виконавчих документів потерпілим відшкодовано лише 3 243,89 гривні.
Крім того, прокурор вважає, що заміна значного терміну невідбутого основного виду покарання, а саме позбавлення волі терміном 2 роки 225 днів, на більш м`яке покарання в виді виправних робіт терміном 2 роки, що є одним з найбільш м`яких покарань, за даних умов, порушує принцип невідворотності та справедливості покарання.

У запереченнях на апеляційну скаргу засуджений ОСОБА_5 зазначив, що прокурор в апеляційній скарзі вказуючи на те, що злочин був вчинений у стані алкогольного сп`яніння, не навів будь-яких доводів того, що саме ця обставина є перешкодою для зміни покарання на більш м`яке. Крім того ОСОБА_5 вказує, що прокурор не врахував всіх обставин справи, зокрема характеризуючи дані засудженого
Щодо доводів прокурора про невелику суму відшкодування моральної шкоди потерпілим, ОСОБА_5 зазначає, що таке твердження є не зовсім вірним, оскільки на даний час ним здійснюються відшкодування моральної шкоди потерпілим із його щоденного заробітку у виправній установі. Крім того, ОСОБА_5 звертає увагу на те, що з моменту ухвалення вироку і до його ув`язнення, ним здійснювалось відшкодування шкоди в набагато більших розмірах, а саме 19500,00 гривень, також ним повністю відшкодована матеріальна шкода потерпілим. Нестеров зазначає, що перебуваючи поза межами виправної колонії, він зможе відшкодовувати значно більші суми моральної шкоди.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, засуджений та представник ДУ «Кагарлицька виправна колонія № 115» заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів провадження за клопотанням про зміну покарання більш м`яким покаранням судом встановлено, що вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 03 листопада 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.
Початок строку покарання 22 березня 2018року, кінець строку покарання 27 березня 2022року, 1/3 строку покарання 27 липян 2019 року.
Як вбачається з матеріалів провадження, 06 серпня 2019 року начальник ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» за погодженням з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з поданням про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 .
Вказане клопотання мотивоване тим, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе з позитивної сторони, з 14 червня 2017 року працевлаштований різноробочим на виробництві установи, роботу виконував добросовісно, має зразкову поведінку, має три заохочення та одне дисциплінарне стягнення, яке знято в установленому законом порядку, а тому є підстави для зміни покарання більш м`яким покаранням.
Задовольнивши вказане подання, суд першої інстанції обґрунтовував своє рішення тим, що станом на 27 липня 2019 року ОСОБА_5 відбув 1/3 частину строку покарання, позитивно характеризується, сумлінно працює, відбуваючи покарання, має три заохочення, одне стягнення, яке знято 04 жовтня 2018 року в установленому законом порядку, вирішено питання його подальшого працевлаштування, що на думку суду свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення, а відтак відносно нього, може бути застосовано положення ст. 82 КК України щодо основного покарання у виді позбавлення волі і йому слід замінити невідбуту частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на виправні роботи.
Приписами ст. 82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.
Крім того, як вбачається із постанов про закінчення виконавчого провадження головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві, ОСОБА_5 в повному обсязі виконано рішення Полонського районного суду Хмельницької області в частині стягнення на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 моральної шкоди. Відтак доводи прокурора щодо часткового відшкодування моральної шкоди потерпілим ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження.
Щодо доводів прокурора про порушення принципу невідворотності та справедливості покарання у зв`язку із заміною значного терміну невідбутого основного виду покарання, на найбільш м`яке покарання в виді виправних робіт, то колегія суддів зазначає наступне.

Під принципом невідворотності кримінальної відповідальності слід розуміти один із різновидів спеціальних принципів кримінального права, який полягає в тому, що особа, яка вчинила злочин, підлягає кримінальному покаранню, якщо відсутні законні підстави звільнення її від кримінальної відповідальності чи покарання.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Приписами ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_5 відбув більше 1/3 строку покарання, з 14 червня 2017 рокупрацевлаштований різноробочим на виробництві установи, характеризується позитивно, у вчиненому злочині розкаюється, в повному обсязі відшкодував моральну шкоду потерпілим, що свідчить про те, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення та заслуговує зміни покарання більш м`яким.
Щодо доводів апелянта, про те, що покарання у виді виправних робіт є одним із найм`якіших покарань, в той час як ОСОБА_5 був засуджений до позбавлення волі, що є одним із найсуворіших покарань, то апеляційний суд звертає увагу, що положеннями ст. 82 КК України не визначено на яке саме більш м`яке покарання має бути замінено покарання у виді позбавлення волі, відтак суд замінюючи покарання діяв в межах закону.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів того, що засуджений ОСОБА_5 дійсно став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для зміни покарання більш м`яким покаранням, а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія № 115» про заміну ОСОБА_5 невідбутої частини строку основного покарання у виді двох років 225 днів позбавлення волі на два роки виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 10 % заробітку в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 15 серпня 2019 року про задоволення подання начальника ДУ Кагарлицька виправна колонія № 115 про заміну ОСОБА_5 невідбутої частини строку основного покарання у виді двох років 225 днів позбавлення волі на два роки виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 10 % заробітку в дохід держави, залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3