печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

11.03.2019 старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0007805, зареєстрованому в ЄРДР 22.08.2015, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
23.05.2018 складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направлено поштовим зв`язком, у спосіб, передбачений статтями 135, 278, главами 6, 11 КПК України, за місцем його реєстраці. Разом з цим, 30.07.2018 повідомлення про підозру ОСОБА_5 передано для вручення за останнім відомим місцем його проживанням, а саме через Суботцівську сільську раду.
Слідчий вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи реальність притягнення до кримінальної відповідальності за вчинений злочин, з метою переховування та уникнення від відповідальності виїхав за межі України.
06.08.2018 у зв`язку з не встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою організації його розшуку постановою слідчого ОСОБА_5 оголошено в розшук.
За інформацією Державної прикордонної служби України 30.07.2018 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виїхав за межі України.
Під час досудового розслідування надійшла заява - повідомлення, підписана від імені підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з якою стан його здоров`я важкий і він знаходиться на лікуванні у спеціалізованій клініці.
Зазначені твердженні не відповідають дійсності, оскільки за інформацією наданою НЦБ Інтерполу в Державі Ізраїль ОСОБА_5 , має паспорт громадянина цієї країни, 18.11.2018 змінив своє ім`я та прізвище на Dan Friedman і 09.12.2018 виїхав за межі Держави Ізраїль. У теперішній час його місцезнаходження не встановлено.
Таким чином, будь-які твердження про неможливість виїзду підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі Держави Ізраїль і прибуття до України для участі безпідставні і направленні виключно на ухиленні від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
За викладених обставин, 26.02.2019 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.
Слідчий вважає наявними всі законні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та оскільки відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, враховуючи те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад десять років. Одночасно слідчий вважає наявними ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Зокрема, підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду за межами України, може вживати заходів, спрямованих на знищення або переховування документів, що мають доказове значення вчинених ним кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні.
Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного, просив відмовити у задоволенні клопотання.
Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відмовити у задоволенні клопотання.
Враховуючи той факт, що підозрюваний з`явився в судове засідання, а також приймаючи до уваги вимоги ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо застосування запобіжного заходу.

Виходячи з наявних в наданих суду матеріалах даних, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

23.05.2018 складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яку підозрюваному відправлено за допомогою засобів поштового зв`язку.
Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до рішення Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 5 жовтня 2015 року задоволено позовні вимоги ТОВ «Інформаційно-торговий дім ЛС» до ПАТ «Креатив» про зобов`язання повернути майно. Зобов`язано ПАТ «Креатив» повернути ТОВ «Інформаційно-торговий дім ЛС» насіння соняшника в кількості 3 983, 150 тонн, вартістю 37 441 601 грн.

Вказаним обставинам повинна надаватися оцінка під час досудового розслідування.

Крім того, стороною захисту надано виписку з історії хвороби, видану клінікою Глобал Мед (Ізраїль), відповідно до якої в серпні 2016 року ОСОБА_5 зроблено операцію, після операції пацієнт пройшов додаткове відповідне лікування протягом року. Пацієнт знаходиться під постійним наглядом й потребує щомісячного обстеження у зв`язку з ризиком випадкового рецидива. Відповідно до виписки з історії хвороби від 25.03.2019 року, пацієнт звернувся в клініку «Сучасна онкологія» 15 грудня 2018 року.

Враховуючи той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 з`явився в судове засідання, ризик того, що підозрюваний буде переховуватися від слідства та суду не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду.

Крім того, захисник підозрюваного неодноразово звертався до старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 з відповідними заявами та клопотаннями, про що свідчать надані захисником докази.

Також слід зазначити, що відповідно до сторінки з офіційного WEB-сайту Національного бюро Інтерполу, ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) відсутній серед осіб оголошених у міжнародний розшук.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному, обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;

7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);

8) наявність судимостей у підозрюваного,

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Конституція України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Оцінюючи зібрані у справі докази, надавши оцінку встановленим фактам щодо особи підозрюваного, наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що запобіжний захід на застосуванні якого наполягає сторона обвинувачення не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, у клопотанні прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, проте доказів які б це підтверджували слідчому судді не надано.

За вказаних обставин, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_5 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні сторони обвинувачення не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Слідчий суддя з урахуванням практики ЄСПЛ та відповідних норм законодавства, приходить до висновку, що заявлені у клопотанні ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати виключною підставою для тримання підозрюваного під вартою.

Викладене свідчить про те, що в сукупності встановлених обставин запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, на переконання слідчого судді, буде достатнім запобіжним заходом, спроможним забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вважаю за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Згідно ч.6 ст.194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить продовження вчинення злочинів.

Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, статтями 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України відмовити.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 22.07.2019 року включно.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1