ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1694/19 Справа № 208/7472/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року про відмову задоволенні клопотання слідчого про арешт майна,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Камянського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальнику провадженні №0002063 від 12.11.2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України.
Рішення суду обґрунтовано наступним.
В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було встановлено, що у потерпілого ОСОБА_8 у маршрутному таксі «22-Б» на проміжку між зупинками «Майдан Героїв» та «Ринок» в м. Кам`янське невстановленою особою було викрадено мобільний телефон «Nokia 220» імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .
Встановлено свідка ОСОБА_9 який добровільно для огляду та вилучення надав мобільний телефон «Nokia 220» імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , та сім картку оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , які 11.11.2019 року були оглянуті та вилучені у останнього.
Постановою слідчого від 11.11.2019 року вилучені мобільний телефон та сім- картка, визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження № 0002063.
Враховуючи, що предмети клопотання мобільний телефон та сім-карта вже знаходиться у розпорядженні слідчого на належній правовій підставі, відсутні будь-які ризики його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження, висновок слідчого про наявність у предмета клопотання процесуального статусу тимчасово вилученого майна є помилковим, оскільки він набутий органом досудового розслідування в порядку ч. 2 ст. 100 КПК України, а не в порядку ст. 167-169 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати. Постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, вилучене 11.11.2019 року у свідка ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон «Nokia 220» імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , та сім картку оператора «Київстар» № НОМЕР_3 .
Посилається на те, що майно, яка є предметом кримінального правопорушення, належне потерпілому ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон з сім-картою, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та було вилучено. А тому, беручи до уваги правові підстави для накладення арешту на майно, відмова у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на зазначене майно, на думку прокурора, є незаконною.
Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_6 підтримала вимоги своєї апеляційної скарги, просила їх задовольнити в повному обсязі.
В судових дебатах підтримала свою позицію.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів, 05.11.2019 року органом досудового розслідування внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002063 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме по факту викрадення у потерпілого ОСОБА_8 мобільного телефону «Nokia 220».
В ході досудового розслідування було встановлено свідка ОСОБА_9 , який добровільно для огляду та вилучення надав мобільний телефон «Nokia 220» імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , та сім картку оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , які 11.11.2019 року були оглянуті та вилучені у останнього.
12 листопада 2019 року слідчий звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з клопотанням про арешт майна, а саме: мобільного телефону «Nokia 220» імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , та сім картку оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , з метою збереження майна, яке відповідає критеріям речового доказу та має суттєве значення по кримінальному провадженню.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку є необхідність в накладенні арешту на вищезазначене майно, оскільки є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів вважає за необхідне вимоги апеляційної скарги прокурора задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення клопотання слідчого про арешт майна.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року про відмову задоволенні клопотання слідчого СВ Камянського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальнику провадженні №0002063 від 12.11.2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Камянського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальнику провадженні №0002063, а саме на мобільний телефон «Nokia 220» імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , та сім картку оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , яке належить ОСОБА_8 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4