Справа № 159/5316/19
Провадження № 1-кп/159/377/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001268 від 07 липня 2019 року стосовно ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 10-го класу ЗЗСО І-ІІІ ступеня №8 м.Ковель, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , 06 липня 2019 року близько 12.00 години перебуваючи на лісовій галявині, розташованої на відстані 500 м ліворуч від ділянки автомобільної автодороги міжнародного значення Е373 «Київ-Ковель-Ягодин» та 300 м від кілометрового стовпчика 433 км вказаної дороги в напрямку населеного пункту с. Волошки Ковельського району, збираючи ягоди чорницю, побачив раніше незнайому йому жінку ОСОБА_8 , яка також збирала ягоди чорницю на вказаній галявині. На відстані близько 1 метру від останньої на землі стояли дві її клітчасті сумки. Далі, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, належного потерпілій ОСОБА_8 , діючи із корисливих мотивів, з метою незаконної наживи за рахунок чужого майна, підійшов до вказаних сумок, що стояли на землі та відкрито шляхом вільного доступу заволодів майном ОСОБА_8 , а саме клітчастими сумками, які не становлять для потерпілої матеріальної цінності, в яких знаходилися наступні речі, а саме: гроші в сумі 124 гривень, пластмасове відро ємкістю 5 л, яке не становить матеріальної цінності, з ягодами чорницями ємкістю 3,325 л вартістю 95,76 гривень, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , резинові шльопанці білого кольору, жіноча білизна, дві полімерні клейонки жовтого та рожевого кольорів, пляшка з водою ємкістю 1,5 л, які не становлять для потерпілої матеріальної цінності. Після чого неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 219 гривня 76 копійок.

Таким чином, умисні дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), містить склад кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, у вчиненому розкаявся, підтвердивши повністю обставини викладені в обвинуваченні.

Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 підтвердила факт викрадення її сумок, в яких знаходились ягоди та її особисті речі, а також грошові кошти в сумі 124 грн. Шкода їй відшкодова в повному обсязі, будь-яких претензій до обвинуваченого вона не має.

Крім повного визнання своєї винуватості факт скоєння інкримінованого обвинуваченим злочину доведено наступними доказами.

-витягом з ЄРДР від 07 липня 2019 року підтверджено про початок досудового розслідування по факту відкритого викрадення чужого майна (грабіж) (ч.1 ст.186 КК України);

-протоколом огляду місця події від 06 липня 2019 року з якого слідує, що відкрите викрадення чужого майна сталось в лісогвому масиві;

-за висновком судово-товарознавчої експертизи вартість 1 (одного літра) ягід чорниці звичайної становить 28,80грн.

Під час слідчого експерименту обвинувачений на місці розказав і показав про обставини скоєння злочину.

Розглядаючи вказане кримінальне провадження суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого неповнолітнім обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), умови життя неповнолітного, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, вік, рівень розвитку, ставлення до вчиненого діяння.
До обставин, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить визнання своєї вини, щире каяття у скоєному, вчинення злочину в неповнолітньому віці та добровільне відшкодування збитку, а до обтяжуючих покарання обставин суд відносить вчинення злочину щодо ососби похилого віку.

При цьому, суд також враховує досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якої останній вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку в службі дітей з приводу схильності до вчинення правопорушень не перебуває, виховується мамою иа вітчимом у багатодітній сім`ї, позитивно характеризується як по місцю навчання, так і по місцю проживання, ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється, як низький.
Захисник неповнолітнього обвинуваченого в судовому засіданні просила суд, у відповідності до положень ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання та застосувати до нього заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , посилаючись на особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, його щире розкаяння та те, що бездоганною поведінкою він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Прокурор та потерпіла в судовому засіданні не заперечили проти звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання та застосування до нього заходу виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5
Обвинувачений та його законний представник, клопотання захисника про звільнення від покарання та застосування заходів виховного характеру підтримали, просили його задовольнити.
Представник органу опіки та піклування не заперечив проти заявленого клопотання.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до переконання про можливість та обгрунтовність звільнення неповнолітнього обвинуваченого від покарання відповідно до вимог ч.2 ст.105 КК України.
Частиною 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.
Суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ, про застосування примусових заходів виховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.
Відповідно до вимог ст. 12 КК України вчинений обвинуваченим злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною, на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.
Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст. 105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням даних про особу обвинуваченого вважає необхідним застосувати до неповнолітнього обвинуваченого заходи примусово виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 .
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Оскільки неповнолітній обвинувачений не має самостійного заробітку, суд вважає, що процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню із законного представника неповнолітнього обвинуваченого на користь держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження до неповнолітного обвинуваченого не обиралися.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а накладений арешт скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 105 КК України, ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.186 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити ОСОБА_4 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 (один ) рік.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 628,04 (шістсот двадцять вісім грн. 04 коп.).
Речові докази у справі а саме: грошові кошти в сумі 124 гривень, пластмасове відро ємкістю 5 л, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , резинові шльопанці білого кольору, жіноча білизна, дві полімерні клейонки жовтого та рожевого кольорів, пляшка з водою ємкістю 1,5 л, ягоди чорниця звичайна в кількості 2 кг.660 г.,які передані потерпілій залишити у власності останньої, скасуваши накладений арешт ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 09 липня 2019 року;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити засудженому, захиснику, законному представнику і прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1