КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 08 жовтня 2019 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , кожного окремо, в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2019 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ковель Волинської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04 листопада 2019 року включно.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , кожен окремо, в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 ,, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2019 року та відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Автори апеляційних скарг вважають ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, захисники зазначають про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та недоведеність існування будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, на переконання сторони захисту матеріали кримінального провадження не містять належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості підозрюваного, зокрема, з доданих до клопотання матеріалів вбачається, що у Витягу з ЄРДР описано фабулу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 КК України за якою констатовано слідчим факт вчинення кримінального правопорушення невстановленими особами. Аналогічним є опис і за ст. 185 КК України, та окрім цього зазначено що невстановлених осіб було троє, в той час як підозри оголошено чотирьом чоловікам. Складені протоколи за результатами слідчих дій опосередковано підтверджують вину підозрюваних.

Крім того, основною умовою вчинення кримінального правопорушення проти власності є спричинення матеріальних збитків. Відсутність у провадженні цивільного позову особи, якій нібито були спричинена матеріальна шкода є підтвердженням того, що насправді матеріальні збитки відсутні.

Також, на думку захисників існує сумнів у правдивості показів потерпілої ОСОБА_12 яка допитана 20 травня 2019 року пояснила зокрема, що сума грошових коштів якими заволоділи невідомі особи становить 3000 доларів США, на конкретне питання слідчого відповіла, що у невідомих осіб не було зброї, предметів схожих на зброю, ножів. Після чого допитана наступного дня повідомила, що сума грошових коштів якими заволоділи невідомі особи становить 100 000 доларів США, які належать ОСОБА_13 , співмешканцю її доньки ОСОБА_14 , а також вказала на наявність у одного з невідомих предмета схожого на пістолет.

Звертають захисники увагу і на те, що роздруківки телефонних розмов не можуть бути розцінені як такі, що мають відношення до підозрюваного, оскільки матеріали НРСД містять очевидні ознаки недопустимості, беручи до уваги відсутність ухвал слідчих суддів Апеляційного суду, якими було надано дозвіл на проведення НСРД, відповідно при розгляді клопотання не можливо встановити осіб відносно яких проводилося НСРД.
Крім того, слідчим суддею в оскаржуваному рішенні не наведено обґрунтування доводів сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри.

Також, в апеляційних скаргах зазначається про недоведеність слідчим та прокурором, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам зазначеним у їх клопотанні.

Поряд з цим, зважаючи на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи дані про особу підозрюваного у їх сукупності, наявність соціально-корисних зв`язків, матері, жінки, дітей, місця проживання, стан здоров`я, захисники вважають за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання, або ж тримання під вартою із визначенням розміру застави.
При цьому, сторона захисту стверджує про безпідставне не визначення слідчим суддею розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного і його захисників, які підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити і застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Бориспільським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 16 травня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000810, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України.
05 вересня 2019 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та наступного дня, тобто 06 вересня 2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Того ж дня, ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у нападі з метою заволодіння чужим майном поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах та незаконному замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше сховище, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
07 вересня 2019 року слідчий слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2019 року з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді згаданого міськрайонного суду від 07 вересня 2019 року клопотання слідчого задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, тяжкість ймовірного покарання за інкриміновані йому діяння, а також інші дані, які характеризують особу підозрюваного, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підори у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, всупереч доводам захисників, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 з вчиненими кримінальними правопорушення підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до змісту ст.ст. 177, 183 КПК України, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою особливо тяжких злочинів, тримання під вартою має бути обумовлено доведеністю обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами, які б у сукупності свідчили про наявність підстав, що були достатніми для застосування запобіжного заходу, а тому не заслуговують на увагу і посилання сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, всебічно з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого.

Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який має соціально-корисні зв`язки, постійне місце проживання, раніше не судимий, не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

На підставі вище викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає вищевказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому враховуючи усі обставини у їх сукупності, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі у вигляді домашнього арешту, колегією суддів не встановлено.

Даних, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Доводи сторони захисту про те, що слідчим суддею безпідставно не визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, є надуманими зважаючи на положення ч. 4 ст. 183 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисники підозрюваного просять скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не виявлено і не вбачаються такі зі змісту апеляційних скарг.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_15 , та даних про його особу в їх сукупності, застосував запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04 листопада 2019 року включно, - залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , кожного окремо, в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/5498/2019 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_16 Доповідач: ОСОБА_1