В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" серпня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 липня 2019 року за № 0005691 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24 червня 2011 року за ч. 2 ст. 186 КК України; вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст.71 КК України, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 маючи не зняту і непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину проти власності, 05 липня 2019 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебував за адресою: м. Київ, пр-т Павла Тичини, 28-А, де в нього виник злочинний умисел спрямований на таємне, повторне, викрадення чужого майна, що перебувало на території дошкільного навчального закладу № 166, розташованого в м. Києві, пр-т Павла Тичини, 28-А.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу проник на територію вказаного дошкільного навчального закладу № 166, та почав відшукувати речі, з метою їх подальшого викрадення.

Виявивши нащільники в кількості 22 штуки, загальною вартістю 3004 грн. 38 коп., які належать дошкільному навчальному закладу № 166, ОСОБА_3 таємно викрав дане майно, після чого з місця скоєння злочину зник, спричинивши дошкільному навчальному закладу № 166 матеріального збитку на загальну суму 3004 грн. 38 коп.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив вищевикладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно, 05 липня 2019 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т Павла Тичини, 28-А, він проник шляхом вільного доступу на територію дошкільного навчального закладу № 166, де велися будівельні роботи, звідки таємно викрав нащільники в кількості 22 штуки, після чого з місця скоєння злочину зник, однак в подальшому був затриманий працівником охорони даного дошкільного навчального закладу.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, вчинив новий злочин під час іспитового строку, має постійне місце проживання, характеризується посередньо, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя, неодружений, має задовільний стан здоров`я, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 185 КК України у виді позбавлення волі, враховуючи наявність вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року та скоєння нового злочину обвинуваченим в період іспитового строку за даним вироком, у порядку ст. 71 КК України, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та з огляду на те, що п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судом кримінального покарання» визначено що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України, а тому у таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Адже, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Враховуючи викладене суд вважає призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення волі пропорційним вчиненому злочину та таким, що перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, що обраний ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року за відсутності клопотань про його обрання чи зміну, слід вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання не відбутої частини покарання визначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року та покарання за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , відраховувати з часу фактичного його затримання, а саме з 05 липня 2019 року з 22 години 30 хвилин, зарахувавши термін попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Вважати продовженим обраний, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речові докази у кримінальному проваджені 22 відливи оценковані від підвіконників (нащільники) залишити у володінні дошкільного навчального закладу № 166.

Речові докази у кримінальному проваджені рюкзак в якому містились перчатки, лопатка для трубки, 2 запальнички, пляшка, ганчірка жовтого кольору, куртка чорного кольору, футляр з ключами, мішок з шнуром від мікрофону, дзеркало, футляр з ручками, червоний мішечок з плоскогубцями, чорний мішечок з брилками, оранжевий мішок, шапки, футляр з окулярами, туристична трубка, сумка чорного кольору, гаманець чорного кольору, фломастер для татуажа, медаль за відвагу, гаманець з плеером, ремінь, кабель для антени, синій шнурок, напульсник із еластичним бинтом, які передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського РУ ГУНП в м. Києві залишити у володінні ОСОБА_3 .

Речові докази у кримінальному проваджені паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт № НОМЕР_1 від 03.09.2018); закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (номер паспорта / НОМЕР_2 від 01.02.2019); свідоцтво про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв на ім`я ОСОБА_3 , серії НОМЕР_3 ; медична довідка щодо придатності до керування транспортним засобом на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_4 ; витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 8027-1 на персональні дані заявника: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; довідка про реєстрацію місця проживання особи № 1750388 від 29.08.2018 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_3 , № НОМЕР_5 залишити у володінні ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя