Справа № 589/2561/18
Провадження № 1-кп/589/212/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2019 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження №0000017 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полошки Глухівського району Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , обіймаючи посаду командира 3-го мотопіхотного відділення 2-го мотопіхотного взводу 3-ї мотопіхотної роти у військовому званні «солдат» військової частини НОМЕР_1 (попереднє умовне найменування військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , проходячи військову службу в умовах особливого періоду, будучи військовослужбовцем за контрактом, в порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин у період з 01.07.2017р. по 16.05.2018р. не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини.

16.05.2018р. солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до розташування військової частини НОМЕР_1 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчинені інкримінованого злочину визнав повністю, зазначивши, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Пояснив, що він проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , потрапив до госпіталю та 01.07.2017р. мав повернутись до розташування військової частини, однак він самовільно, не питаючи відповідного дозволу, до військової частини не прибув, повернувся на службу лише 16.05.2018р. При цьому зазначив, що весь час перебував вдома, оскільки в нього захворіла дитина. Разом з тим зазначив, що розуміє, що вчинив протиправно.

При цьому, обвинувачений не заперечує вірність кваліфікації своїх дій, а також критично ставиться до вчиненого ним злочину та щиро розкаюється у вчиненому.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за клопотанням прокурора та згодою обвинуваченого судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. При цьому, учасникам судового розгляду судом було роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю..

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, тобто особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду (крім воєнного стану), чим вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-68 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є умисним тяжким злочином, а також наступні дані про особу винного. Так, обвинувачений за місцем реєстрації характеризується посередньо, є особою молодого віку, має професійно-технічну освіту, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває. Обвинувачений проживає разом з матір`ю, а також однією сім`єю з жінкою та її двома малолітніми дітьми, які перебувають у нього на утриманні, не одружений. Судимостей не має. Хоча ОСОБА_4 не працює, але певний час проходив військову службу за контрактом. Крім того, обвинувачений є учасником бойових дій, брав безпосередню участь в АТО.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось у визнанні та усвідомленні негативності скоєного діяння, та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне повернення до розташування військової частини.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність обтяжуючих та наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, позицію прокурора, суд дійшов висновку про можливість на підставі ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не передбаченого санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, та призначати покарання із застосуванням ст. 53 КК України у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Суд вважає, що саме такого покарання буде достатньо для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України, враховуючи прохання обвинуваченого, який зазначив про своє важке матеріальне становище, суд вважає необхідним розстрочити сплату штрафу на 2 місяці.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити сплату призначеного ОСОБА_4 штрафу у розмірі 3400 грн на 2 місяці, шляхом його сплати рівними частинами по 1700 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1