Справа № 309/3827/17
Провадження № 1-кп/309/66/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

потерпілої: ОСОБА_8

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

перекладача: ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 0001261 від 11.11.2017 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, інваліда 3-ї групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10.11.2017 року близько 15 год. ОСОБА_7 , знаходячись в АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_8 , на грунті неприязних відносин, під час сварки із ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс їй два удари рукою, затиснутою в кулак, в область обличчя. Внаслідок таких дій ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляд синця правої щоки, які виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення та, які згідно висновку експерта №685 від 29.11.2017 року кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав. Суду пояснив, що 10.11.2017 року близько 15 год. на вулиці, де він проживає Вакарова, комісія по земельних спорах Ізянської сільської ради проводила огляд земельних ділянок. Він вийшов подивитися і став біля будинку ОСОБА_8 . Потерпіла також вийшла з будинку, між ними почалася словесна перепалка, яка переросла в штовханину, під час якої він відштовхнувся від неї. Тілесних ушкоджень їй не спричиняв.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_7 є її сусідом, з яким вона перебуває у неприязних відносинах. 10.11.2017 року на вулиці між ними почалася словесна перепалка, в ході якої обвинувачений наніс їй удар рукою, затиснутою в кулак в обличчя. Вона не наносила йому тілесних ушкоджень, від неї обвинуваченого відтягнув юрист сільської ради. ОСОБА_7 був нетверезий.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні суду пояснив, що вийшов на вулицю, коли там була земельна комісія і оглядала ділянки. Конфлікту та безпосередньо спричинення

тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не бачив. Вона та обвинувачений стояли на вулиці, кожен біля своїх воріт. Між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 постійно виникали сварки через земельні ділянки.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні суду пояснив, що він є депутатом Ізянської сільської ради. 10.11.2017 року виїхав разом з комісією для вирішення земельного спору по вул. Вакарова в с. Іза. Обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сварилися між собою, смикались за одяг, вони їх розбороняли. Нанесення потерпілій тілесних ушкоджень не бачив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що був головою земельної комісії Ізянської сільської ради та разом з іншими членами комісії виїхав на вул. Вакарова в с. Іза для вирішення земельного спору. Конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_8 не бачив, оскільки був зайнятий та не відволікався на перехожих.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що знаходився в складі земельної комісії, яка виїздила на місце спору. Бачив сварку між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яка кричала на нього. Члени комісії їх розбороняли, а він відвів обвинуваченого в сторону. Футболка ОСОБА_16 була порвана. Моменту нанесення останнім потерплій тілесних ушкоджень не бачив.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що проживає по АДРЕСА_1 . Обвинувачений ОСОБА_7 є його родичем. 10.11.2017 року показував комісії Ізянської сільської ради де знаходиться межа земельної ділянки ОСОБА_7 . Пам`ятає тільки як ОСОБА_8 сварилася, спричинення їй тілесних ушкоджень не бачив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що викликала комісію по земельним спорам Ізянської сільської ради для вирішення спору з ОСОБА_7 . Вона розмовляла з членами комісії, коли почула сварку обвинуваченого з потерпілою. Бачила як він вдарив ОСОБА_8 по обличчю.

Винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, крім показів потерпілої, свідків також підтверджується письмовими доказами, перевіреними та дослідженими в судовому засіданні.

Висновком експерта №685 від 24.11.2017 року підтверджується виявлення у потерпілої ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді синця правої щоки, які виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення і можуть вкладатися в час події, що мала місце 10.11.2017 року. Відповідно до п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.125 КК України - як умисне легке тілесне ушкодження.

Позиція обвинуваченого щодо не визнання ним своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення на думку суду є неправдивою, направленою на пом`якшення своєї вини, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі доказів, поясненнями потерпілої та свідків.

Суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого про те, що тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_8 він спричиняв, оскільки такі повністю спростовуються показами потерпілої, свідків по справі та висновком експерта №685 від 24.11.2017 року. Також суд враховує існування на час розгляду даної справи та постановлення вироку неприязних відносин між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою, а тому ставиться критично до показів обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання, в силу ст.ст. 66-67 КК України, судом не встановлено.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин,

має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд враховуючи вищезазначене, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, позитивну характеристику з місця проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, являється інвалідом 3-ї групи, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України. Суд вважає що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді штрафу у розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року, і згідно ч. 1 п. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, минуло два роки.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 п. 1 ст. 49 КК України, так як, обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України 10.11.2017 року, яке є злочином невеликої тяжкості та з дня його вчинення минуло більше двох років.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ч.1 п.1 ст.49 КК України.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя

Хустського районного суду ОСОБА_1