Справа № 338/1035/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/332/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження № 338/1035/17 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 240 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2018 року ОСОБА_5 визнано виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становит 11900 грн. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.
ОСОБА_5 17 липня 2015 року близько 06 год. 15 хв. діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідних для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу гірничого відводу, робочого проекту на розробку русла регульованих та руслоочисних робіт, за допомогою автомобіля марки «Краз 214», обладнаного гідравлічним маніпулятором з ковшем, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у його тимчасовому користуванні, з берега річки Бистриця Солотвинська, що в с. Підгір`я Богородчанського району Івано-Франківської області, здійснив видобування та подальше завантаження на кузов піщано-гравійної суміші (гравію), яка відповідно до постанови КМУ від 12.12.1994 року № 827 (із змінами та доповненнями) належить до корисних копалин загальнодержавного значення.
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок скасувати та кримінальне провадження щодо нього закрити, речові докази повернути законному власнику ВКП «Титан», скасувати арешт накладений на автомобіль «Краз 214», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1966 року випуску.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 покликається на те, що судом не враховано, що у висновку експертизи ґрунтів чітко вказано, що відібрані взірці речовин з купи шутру та з берега річки не мають спільної родової належності з взірцями, що були відібрані з кузова автомобіля на території ПП «Легіні», жодним чином про це не згадано у вироку, хоча ця обставина прямо свідчить про невинуватість особи; судом застосовано та прийнято до уваги як належний доказ ймовірний висновок експертизи паливно-мастильних речовин, згідно з яким не встановлено ідентичності взірців паливно-мастильних речовин, відібраних з автомобіля та з берега річки, проте цей імовірний висновок поставлено у вину ОСОБА_5 , що прямо заборонено положеннями законодавства; вирок базується на показах свідка ОСОБА_9 , який працював у прокуратурі, а самі покази є перекручені, містять недостовірні відомості, спростовуються іншими матеріалами справи; судом безпідставно не враховано покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , хоча покази вказаних осіб чітко свідчать про невинуватість ОСОБА_5 ; судом безпідставно відхилено клопотання про визнання доказів недопустимими, зокрема, щодо висновків експертиз, без будь-яких обґрунтувань. При цьому, суд визнав неналежними доказами фото, зроблені працівниками прокуратури нібито на ріці на невстановлений пристрій (ймовірно, телефон), що не дає можливості переконатись у їх достовірності. Судом вказано, що ці фото помилково долучені слідчим до матеріалів справи, проте проігноровано, що ці ж фото надані для проведення експертного дослідження, а тому висновок експертизи ґрунтів є неналежним та недостовірним доказом; судом не враховано відсутність обрахованого розміру завданої шкоди державі та незалучення держави (в особі РДА) до участі у кримінальному провадженні як потерпілої особи; судом не враховано, що такий обсяг речовини, у видобутку якої обвинувачується ОСОБА_5 , не є підставою для застосування кримінальної відповідальності; судом не враховано, що автомобіль, який було виявлено на території ПП «Легіні» не відповідає за ознаками тому автомобілю, який було арештовано; судом не враховано, що купа речовини на території ПП «Легіні» була утворена в результаті проведення будівельних робіт та в подальшому не визнавалась речовим доказом, внаслідок чого була використана для власних потреб ПП «Легіні». При цьому, невизнання купи речовини (шутру) речовим доказом також свідчить про невинуватість ОСОБА_5 .
Стверджує, що обвинувачення ґрунтується на показах упереджених свідків, на ймовірному висновку експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів. Судом взагалі проігноровано, що виявлені на автомобілі речовини (піщано-гравійна суміш) не є тотожною, не має родової належності з речовинами, зразки яких відібрано з купи та на річці. При цьому, судом не враховано, що в цьому місці немає родовищ корисних копалин. Також, судом не враховано, що розмір завданих збитків ніким не встановлювався, хоча такий розмір міг би свідчити про малозначність інкримінованого діяння, наявність підстав для застосування адміністративного стягнення. Вказані обставини додатково свідчать про необґрунтованість вироку та використання при його винесенні неналежних доказів, а також про ігноруванням судом поверхневості проведеного досудового розслідування.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_5 своєї вини, такий висновок підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема: даними в судовому засіданні уду першої інстанції показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; показаннями спеціаліста ОСОБА_16 ; рапортом оперативного чергового про те, що 17.07.2015 о 06:40 до чергової частини Богородчанського РВ УМВС надійшло повідомлення про те, що в с. Підгір`я Богородчанського району з берега річки Бистриця Солотвинська вивозять піщано-гравійну суміш; протоколом огляду місця події від 17.07.2015 та фототаблицею до нього; протоколом огляду місця події від 17.07.2015; висновком експертизи ґрунтів від 29.09.2015 № 09/12-0945.
Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й дав оцінку доказам відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України і викладені в апеляційній скарзі доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи вважає безпідставними й до уваги не бере.

У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі ретельно дослідив показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також показання спеціаліста ОСОБА_16 та правильно визнав їх достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою та підтверджуються іншими об`єктивними доказами у справі.

При цьому, колегія суддів погоджується з рішенням суду про неврахування показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про те, що обвинувачений не вчиняв інкримінованих йому дій, а автомобіль «Краз 214» 17.07.2015 за територію пилорами не виїжджав, оскільки вони спростовуються показаннями інших свідків та зібраними матеріалами кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_10 є батьком обвинуваченого, ОСОБА_11 його рідним братом, і їх показання направлені виключно на уникнення ОСОБА_5 кримінальної відповідальності.
Щодо твердження обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційні скарзі про відсутність об`єктивної сторони інкримінованого йому злочину, оскільки відповідно до листа Державної служби геології та надр України від 01.12.2017 № 29571/03/10-17 на території с. Підгір`я Богородчанського району відсутні родовища корисних копалин, то суд першої інстанції у вироку вірно звернув увагу, з чим погоджується колегія суддів на те, що дане твердження спростовується долученим обвинуваченим листом Державної служби геології та надр України від 02.01.2018 року № 78/03/10-1), яким надано роз`яснення понять «родовище корисних копалин» та «корисні копалини», а також зазначено, що відсутність родовища корисних копалин на відповідній території не може бути показником відсутності корисних копалин у надрах.
Не відповідають дійсності доводи апелянта про те, що автомобіль «КРАЗ 214», реєстраційним номер НОМЕР_1 , виявлений на р. Бистриця Солотвинська та автомобіль «КРАЗ 214», без номерних знаків, виявлений на пилорамі, що належить ОСОБА_10 й знаходиться у с. Підгір`я Богородчанського району Івано-Франківської області, не є тотожними. Зокрема такі доводи спростовуються наступними доказами: протоколом огляду місця події від 17.07.2015 та фототаблицею до нього, згідно з яким оглянуто територію пилорами, що належить ОСОБА_10 й знаходиться у с.Підгір`я Богородчанського району Івано-Франківської області та вилучено зразки піщано-гравійної сумі із свіжовисипаної купи, з кузова автомобіля, а також змиви паливно-мастильних матеріалів з автомобіля «Краз 214» (т.1 а.с.80-93); протоколом огляду місця події від 17.07.2015, відповідно до якого оглянуто берег річки Бистриця Солотвинська поблизу с. Підгір`я, звідки ОСОБА_5 здійснювався забір піщано-гравійної суміші, та вилучено зразки піщано-гравійної суміші із свіжовикопаної ями, а також із залишками паливно-мастильних матеріалів (т.1 а.с.94-95); висновком експертизи нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів від 26.08.2015 № 09/12-0977, відповідно до якого на поверхні наданого каміння та на поверхні марлевого тампона виявлено вуглеводні характерні для середньо дистилятних нафтопродуктів, ймовірно зміненого моторного мастила (олії), або трансмісійного мастила. За результатами отриманими методами якісного люмінесцентного аналізу та тонкошарової хроматографії, а також за органо-лептичними показниками речовини на поверхні наданого каміння та на поверхні марлевого тампона мають загальні збіжні ознаки. Відповідно випливає висновок, про їх ймовірну спільну родову належність.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що взірці речовини, відібраної з автомобіля, мають інший склад та не мають спільної родової належності з взірцями, відібраними з купи та з річки.
Так, відповідно до висновку експертизи грунтів від 29.09.2015 року №09/12-0945, зразок речовини, який відібраний з берега річки Бистриця Солотвинська, що в с. Підгір`я Богородчанського району, є піщаним ґрунтом з камінням, а саме піщано-гравійною сумішшю в якому кількість гравію становить 70,0%. Зразок речовини, який відібраний при огляді купи із свіжовисипаною піщано-гравійною сумішшю, є піщаним ґрунтом з камінням, а саме піщано-гравійною сумішшю в якому кількість гравію становить 76,4%. Зразки ґрунту, вилучені з берега річки Бистриця Солотвинська, що в с. Підгір`я Богородчанського району та при огляді купи із свіжовисипаною піщано-гравійною сумішшю, співпадають за комплексом ознак і мають спільну родову належність.
При цьому, висновок експерта про те, що зразок речовини, який відібраний при огляді кузова автомобіля марки «КРАЗ 2014», 1966 року випуску, є піщаним грантом з камінням, а саме піщано-гравійною сумішшю в якому кількість гравію становить 38,7 % на правильність висновків суду першої не впливають. Експерти ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , допитані у судовому засіданні 16 лютого 2018 року повідомили, що така кількість гравію у зразку, відібраному при огляді кузова автомобіля, пояснюється тим, що при розвантаженні мокрий пісок затримався в кузові у більшій кількості, аніж гравій. Крім того, згідно з поясненнями експертів, після розвантаження кузов могли позамітати.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованим твердження обвинуваченого про те, що під час огляду місця події на пилорамі, а також на березі річки, було допущено порушення порядку відбору взірців, зокрема, проби відібрані без їх зважування, без застосування щупа та не з декількох місць. Така позиція сторони захисту спростовується наданими в судовому засіданні показаннями спеціаліста ОСОБА_16 та свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Крім того, допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_18 та ОСОБА_17 пояснили, що надані їм на дослідження взірці ґрунтів та інших матеріалів були відібрані відповідно до вимог чинного законодавства у необхідних обсягах та упаковані належним чином.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, допущено не було.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд з дотриманням вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, обставини, що впливають на покарання, призначив обвинуваченому покарання в межах санкції вчиненого ним злочину та визначив покарання у виді штрафу. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для зміни чи скасування вироку.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2018 року необґрунтованою. Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3