Справа № 497/23/19
Провадження № 1-кп/497/37/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.08.2019 року Болградський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
особи, щодо якої застосовуються заходи медичного характеру ОСОБА_5
матері ОСОБА_5 ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Болград клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000542 від 30.10.2018 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городнє Болградського району Одеської області, за національність болгарина, громадянина України, не одруженого, не працюючого, відповідно до ст.89 КК України не маючого судимості, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України ,-
В С Т А Н О В И В:

Ізмаїльська місцева прокуратура звернулася до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000542 від 30.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 в середині вересня 2018 року, більш точну дату досудовим слідством не встановлено, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_7 , наявного у домоволодінні останнього, розташованого у АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, близько 06:00 години, пішки прибув до вищевказаного домоволодіння, де, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, перестрибнувши через паркан, проник у двір домоволодіння ОСОБА_7 .
Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, підійшов до зачиненої двері будинку, у якій шляхом нанесення декількох ударів ногою та подальшого демонтажу дощок, пробив отвір, після чого крізь даний отвір проник у приміщення будинку.
Надалі, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні жилої кімнати будинку, з пічки шляхом декількох ривків руками та розхитанням, демонтував та викрав одну гладку чавунну двоконфорочну плиту розмірами 710х410 мм вартістю 450 гривень, після чого разом з викраденим з місця події зник, розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 450 гривень.
Не зупиняючись на скоєному та продовжуючи свою злочинну діяльність, 25.10.2018 року, ОСОБА_5 маючи умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_7 , наявного у домоволодінні останнього, розташованого в АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, близько 13:00 години, пішки прибув до вищевказаного домоволодіння, де, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, перестрибнувши через паркан, проник у двір домоволодіння ОСОБА_7 .
Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, підійшов до зачиненої двері будинку та крізь раніше пророблений ним отвір у даній двері, проник у приміщення будинку.
Надалі ОСОБА_5 , перебуваючи у коридорі будинку ОСОБА_7 , підійшов до зачиненої двері побутової кімнати, де за допомогою знайденого на місці металевого пруту демонтував металеву скобу запірного пристрою дверей, після чого відчинивши їх таким чином, проник у середину. Після цього ОСОБА_5 виявив у приміщенні побутової кімнати виноградний прес вартістю 3200 гривень, який переніс до виходу з приміщення будинку, тим самим приготувавши його для подальшого викрадення.
Однак, в цей час, з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_5 не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та втік, оскільки був застигнутий з викраденим на місці події господарем вказаного домоволодіння ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 згідно висновку судово-психіатричних експертів № 98 на період часу, що відноситься до вчинення кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється, не страждав на хронічне психічне захворювання, не перебував у тимчасовому розладі психічної діяльності або іншому хворобливому стані психіки. Виявляв психічні порушення у вигляді «Помірної розумової відсталості» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F 71» за МКХ 10-го перегляду), що за ступенем виразності, глибиною впливу на його критичні та прогностичні функції позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Посилаючись на те, що суспільно небезпечні діяння, вчинені ОСОБА_5 в стані неосудності, слідчий, за погодженням із прокурором, просить застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у скоєнні суспільно небезпечного діяння визнав повністю. У скоєному він щиро кається. Не заперечує проти застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Факт вчинення даного суспільно-небезпечного діяння саме ОСОБА_5 підтверджується доказами дослідженими та перевіреними судом, а саме:

- заявою ОСОБА_7 від 29.10.2018 року про вчинення злочину;

- протоколом огляду місця події від 29.10.2018 року та фототаблицею до нього;

- протоколом добровільної видачі від 30.10.2018 року, з якого вбачається, що мешканець с.Василівка ОСОБА_8 видав працівникам поліції гладку чавунну двоконфорочну плиту та пояснив, що він її придбав за 30 грн. у мешканця с.Василівка на ім`я Миколай;
- висновком експерта №325 Е від 19.11.2018 року, з якого вбачається що ринкова вартість чавуної гладкої двконфорочної плити, станом на середину вересня 2018 року за цінами вторинного ринку України могла становити 450,00 грн та виноградного пресу, станом на 25 жовтня 2018 року за цінами вторинного ринку України могла становити 3200,00 грн.

- висновком судово-психіатричних експертиз № 98 від 19.12.2018 року, із якого вбачається, що ОСОБА_5 на період часу, який відноситься до скоєння кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, не страждав на хронічне психічне захворювання, не перебував у тимчасовому розладі психічної діяльності, або іншому хворобливому стані психіки. Виявляв психічні порушення у вигляді «Помірної розумової відсталості» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F 71» за МКХ 10-го перегляду), що за ступенем виразності, глибиною впливу на його критичні та прогностичні функції позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В дійсний час ОСОБА_5 також не страждає хронічним захворюванням. Або іншим хворобливим станом психіки. Виявляє психічні порушення у вигляді «Помірної розумової відсталості» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F 71» за МКХ 10-го перегляду), що за ступенем виразності, глибиною впливу на його критичні та прогностичні функції позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом не може приймати участь у проведенні слідчих дій, постати перед слідством та судом. З урахуванням актуального психічного стану випробуваного ОСОБА_5 , потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Оцінивши та проаналізувавши зазначені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_5 будучи неосудною особою, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло - ч. 3 ст. 185 КК України, та замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло, при якому підозрюваний, з причин, що не залежали від його волі, не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця - ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Проаналізувавши наведені докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 в момент вчинення суспільно - небезпечних діянь знаходився в стані неосудності, та вказане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно зі ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У відповідності до ст.93 ч.1 п.1 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, зокрема, госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «G.v.France», п. 39 «Halilovic v.Bosnia and Herzegovina» п.18 почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.
Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування, примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК ) - висновку судово-медичної експертизи.

Так, згідно з висновку експертизи ОСОБА_5 , підпадає під дію ст.19 КК України, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Обираючи вид примусових заходів медичного характеру, які необхідно застосувати до ОСОБА_5 , суд керується рекомендаціями комісії лікарів-експертів у галузі судової психіатрії , а також враховує характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності ОСОБА_5 для себе та інших осіб.

Враховуючи перелічені вище обставини, на підставі ст. 94 КК України, п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по застосуванню примусових заходів медичного характеру та примусового лікування « №7 від 03.06.2005 року, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом

Речові докази по справі - чавунну плиту та виноградний прес вважати повернутими за належністю потерпілому.
Керуючись ст.ст. 93,94 КК України, ст.ст. 369, 371-372, 503, 512, 513 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Ізмаїльської місцевої прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 , за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, - задовольнити.
У зв`язку з вчиненням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с.Городнє Болградського району Одеської області, проживаючим за адресою: АДРЕСА_2 у стані неосудності діяння, що підпадає під ознаки злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Речові докази: чавунну плиту та виноградний прес - вважати поверненими за належністю.
Ухвала може бути оскаржена згідно із ст. 395 КПК України до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 14.08.2019 року.

Суддя ОСОБА_1