Справа № 544/542/15-к
Провадження № 1-о/541/2/2019
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_4
за участю: прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миргород заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Миргородського міськрайонного суду від 27 травня 2015 року та вироку Апеляційного суду Полтавської області від 02 листопада 2015 року за нововиявленими обставинами,
ВСТАНОВИВ :
Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.05.2015 року ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Микитівка Донецької області визнано винним за ч.2 ст. 289 КК України та засуджено до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Мезенівка Краснопільського району Сумської області визнано винним за ч.2 ст. 289 КК України та засуджено до 5 років позбавлення волі без конфіскації мв майна.
Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 02.11.2015 року, вирок Миргородського міськрайонного суду від 27.05.2015 року змінено - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим за ч.3 ст. 289 КК України та засуджено до 7 років позбавлення волі без конфіскації майна, ОСОБА_7 визнано винним за ч.3 ст. 289 КК України та засуджено до 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2016 року вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.05.2019 року та вирок Апеляційного суду Полтавської області від 02.11.2015 рокущодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишено без змін.

31.03.2017 року ОСОБА_7 звернувся до Миргородського міськрайонного суду з заявою про перегляд вироку Миргородського міськрайонного суду від 27.05.2015 року та вироку Апеляційного суду Полтавської області від 02.11.2015 року за нововиявленими обставина, яка надійшла до суду 14.04.2017 року.
В зв`язку з відмовою в задоволенні подання про направлення заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами до іншого суду 12.05.2017 року заява передана для розгляду судді ОСОБА_1 .
Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду від 12.05.2017 року заяву ОСОБА_7 залишено без руху.
19.06.2017 року в зв`язку з не виправленням недоліків зазначених в ухвалі від 12.05.2017 року заява повернута засудженому ОСОБА_7 .
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 16.05.2019 року ухвалу судді Миргородського міськрайонного суду від 19.06.2017 року про повернення заяви засудженому скасовано та направлено для призначення судового розгляду в суді першої інстанції.
30.05.2019 року заява передана на розгляд колегії судді, головуючий суддя ОСОБА_1 .
30.05.2019 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_7 та призначено до розгляду на 24.06.2019 року.
В зв`язку з відмовою засудженого ОСОБА_7 приймати участь у судовому засідання в режимі відео конференції розгляд заяви відкладено до 02.08.2019 року.
Обґрунтовуючи подану заяву, яку неодноразово доповнював та уточнював ОСОБА_7 вказував, що при прийнятті рішення суди не врахували: факт надання потерпілим ОСОБА_9 та свідками завідомо неправдивих показань під час розгляду кримінального провадження у суді, з метою уникнення кримінальної відповідальності самим потерпілим та свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які заподіяли йому тілесні ушкодження. Вказував, що нововиявленими обставинами єповідомлення йому засудженим ОСОБА_8 про проведення досудового розслідування за вказаним фактом, яке проводиться в рамках кримінального провадження №0000162 від 02.04.2015 року за заявою ОСОБА_8 за ознаками злочину передбаченогьч.1 ст. 125 КК України та проведення досудового розслідування за вказаним фактом, яке проводиться в рамках кримінального провадження №0000447 від 02.04.2019 року за поданою ним заявою за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Просив скасувати вирок місцевого та апеляційного суду оскільки притягнуті до кримінальної відповідальності особи які заподіяли йому тілесні ушкодження. Ухвалити виправдувальний вирок та звільнити його з під-варти.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_17 свою заяву про перегляд вищевказаних вироків за нововиявленими обставинами підтримав в повному обсязі. Стверджував, що він будь-яких злочинних дій не вчиняв. Потерпілий та його друзі заподіяли йому та ОСОБА_18 тілесні ушкодження і з метою уникнення за скоєне відповідальності їх обмовили. Про вказані обставини він вказував в ході досудового розслідування, при розгляді справи судом першої інстанції , зазначав в поданих апеляційній та касаційній скаргах та під час розгляду справи апеляційним та касаційним судом. Проведення досудового розслідування з приводу заподіяних йому та ОСОБА_18 тілесних ушкоджень є підставою для скасування вищевказаних вироків та ухвалення щодо нього виправдувального вироку. Він звернувся до суду з вказаною заявою так як бажає, щоб потерпілий та свідки понесли покарання за заподіяні йому тілесні ушкодження.
Захисник ОСОБА_6 просив заяву задовольнити та скасувати вирок суду за нововиявленими обставинами, оскільки при ухваленні вироку судом не взято до уваги неправдиві свідчення потерпілого про застосування до нього засудженим погроз з застосуванням ножа, не враховано факт заподіяння потерпілим засудженому тілесних ушкоджень. Наголошував, що з приводу вказаних обставин на даний час проводиться досудове розслідування.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви, так як обставини вказані в заяві ОСОБА_7 не є нововиявленими, оскільки вони були відомі на час ухвалення вироку місцевим судом 02.11.2015 року та вироку апеляційного суду Полтавської області від 02 листопада 2015 року. Крім того проведення досудового розслідування за заявою ОСОБА_19 за ст. 125 ч.1 КК України, є приватним обвинуваченням яке ніяким чином не впливає на ухвалення вироків щодо заявника ОСОБА_7 . Всі інші вказані в заяві та поясненнях засудженого обставини ні самі по собі, ні разом з іншими обставинами, встановленими судом, не доводять неправильності вироку та безпосередньо не впливають на висновок суду, який зроблений з урахуванням всіх досліджених у судовому засіданні доказів, а тому наведені засудженим підстави фактично зводяться до переоцінки доказів, які вже досліджувалися як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції, та яким надана належна правова оцінка, в зв`язку з чим зазначені обставини не можуть вважатися ново виявленими та бути підставою для перегляду вказаного судового рішення

Суд заслухавши думку засудженого, прокурора, захисника, дослідивши заяву та матеріали кримінального провадження приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.
Згідно п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються у тому числі: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Отже, згідно закону, під нововиявленими обставинами розуміють встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.
Також підставою перегляду вироку суду за ново виявленими обставинами можуть у відповідності до ст. 459 КПК України бути штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, на яких ґрунтується вирок.
Неправдивість показань потерпілого чи свідка, експерта, повинна підтверджуватися наявністю обвинувального вироку суду відносно вказаних осіб, чи матеріалами розслідування, що в даному випадку відсутнє.
Судом встановлено що наданий час з приводу обставин на які посилається ОСОБА_7 в своїй заяві проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000162 від 02.04.2015 року за заявою ОСОБА_8 за знаками злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та досудове по кримінальному провадження №0000447 від 02.04.2019 року за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України за заявою поданою ОСОБА_7 . На час розгляду заяви відсутні дані які б свідчили про ухвалення вироку щодо вказаних осіб за ознаками ст. 384 КК України щодо обставин пов`язаних зі скоєнням злочину за скоєння якого засуджений ОСОБА_7 .
З заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вбачається, що наведені ним обставини не підпадають під ознаки нововиявлених, відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України.

Вказані в заяві та поясненнях засудженого обставини ні самі по собі, ні разом з іншими обставинами, встановленими судом, не доводять неправильність вироку та безпосередньо не впливають на висновок суду, який зроблений з урахуванням всіх досліджених у судовому засіданні доказів, а тому наведені засудженим підстави фактично зводяться до переоцінки доказів, які вже досліджувалися як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції та касаційним судом яким надана належна правова оцінка, в зв`язку з чим зазначені обставини не можуть вважатися ново виявленими та бути підставою для перегляду вказаного судового рішення.
У заяві ОСОБА_7 відсутні нововиявлені обставини, які передбачені ч. 2 ст. 459 КПК України, що не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою. Заявник в заяві посилається що судом взяті до уваги неправдиві свідчення потерпілого ОСОБА_9 та свідків, однак в супереч п.1 ч.2 ст.459 КПК України дані обставини не підтверджені вироком суду.
Всі докази та обставини, на які посилається засуджений, були наявні та відомі під час розгляду кримінального провадження по суті та не є нововиявленими, а заява засудженого направлена виключно на переоцінку доказів по кримінальному провадженню. Разом з тим сама по собі незгода з доказами в кримінальній справі не може бути підставою перегляду вироку за нововиявленими обставинами.
Позиція колегії суддів у даному випадку випливає з положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» (03.04.2008 року, п.40) в частині того, що «право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res-judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового вирішення».

Згідно з ч. 1 ст. 467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

За таких підстав заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 466,467 КПК України,суд
ПОСТАНОВИВ:
Заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами, вироку Миргородського міськрайонного суду від 27 травня 2015 року та вироку Апеляційного суду Полтавської області від 02 листопада 2015 року, залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів, з дня її оголошення, а засудженим з дня отримання її копії.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді

ОСОБА_20 Городівський