Справа № 638/5640/19
Провадження №1-кп/638/1180/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

з участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження №0004584 від 22 листопада 2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, інвалідності, хронічні захворювання спростовує, військовозобов`язаного, офіційно не працюючого, перебуваючого в реабілітаційному центрі « Давір» м. Харків вул. Л. Пастера 251, зареєстрованого АДРЕСА_1 раніше неодноразово судимого в останнє за вироком Київського районного суду міста Харкова від 15 серпня 2018 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком на 3 роки, у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -
встановив:
ОСОБА_4 у період з 05 по 11 листопада 2018 року, більш точний час в судовому засіданні не вдалося встановити, мешкав у ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 . В період мешкання ОСОБА_4 побачив у ОСОБА_5 належний їй ноутбук «HP Compaq 615» Serial: CNV0113W60, Model CPQ615UQL-66Q5X320MBBNCN228», вартістю відповідно до висновку судово- товарознавчої експертизи № 28993 від 27 грудня 2018 року складає 2300 гривен. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного ноутбука. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що у визначеній квартирі у визначений час нікого не було, таємно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку вказаного ноутбука, який належить ОСОБА_5 . Далі, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, обернувши викрадене майно на свою користь, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2300 гривень.

Також у період з 05 по 11 листопада 2018 року ОСОБА_4 мешкав у ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 . В період мешкання ОСОБА_4 побачив у ОСОБА_5 належний їй пилосос марки « LGV-3300», вартістю, відповідно до висновку судово- товарознавчої експертизи № 196 від 11 січня 2019 року 500 гривень. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного пилососу. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що у визначеній квартирі у визначений час нікого не було, таємно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку вказаного пилососу, який належить ОСОБА_5 . Далі, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, обернувши викрадене майно на свою користь, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 500 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованих йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, повідомив суду, що в ті дні він мешкав у ОСОБА_5 , яка погодилась його прихистити, так, як вона мешкала з його товаришем, а йому не було де жити. ОСОБА_5 не брала оплату за житло. ОСОБА_4 виконував домашню роботу, а саме готував їжу, купував продукти, стежив за порядком в квартирі. В один із днів, він взяв ноутбук а у подальшому і пилосос і здав їх до ломбарду, щоб отримати кошти, хотів у подальшому їх викупити. Проте коли прийшов викупити, вказаного майна вже не було. У подальшому потерпіла звернулася до правоохоронних органів. На разі зазначив, що потерпіла ОСОБА_5 не має моральних та матеріальних претензій до нього. Розкаявся у скоєному кримінальному правопорушенні, просив суворо не карати.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала заяву, де просила суд розглядати кримінальне провадження за її відсутності. У вказаній заяві вказала, що претензій до ОСОБА_4 не має.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України (крадіжка), тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , раніше судимий, на обліку в обласному наркологічному, психіатричному диспансерах не перебуває, характеризуеться позитивно. Відповідно до досудової доповіді від 07 червня 2019 року виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі не можливе та становить небезпеку для суспільства. Відповідно до довідки, виданої ГО « ДАВІР» ОСОБА_4 проходить курс реабілітації та мешкає у вказаному центрі, характеризується позитивно.

Відповідно до статті 66 КК України, обставин, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , судом встановлені, як щире каяття.

Відповідно до статті 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Статтею 91 КПК України, серед обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачено подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.
Крім того, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
За ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Судові витрати відповідно до ст. 124 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у межах санкцій статей Кримінального кодексу України за якими він звинувачується у вигляді позбавлення волі.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2018 року за ч.2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, з застосуванням ст. 75,76 КК України з іспитовим строком три роки.

На час ухвалення вказаного вироку ОСОБА_4 покарання за вироком Київського районного суду міста Харкова від 15 серпня 2018 року за ч.2 ст. 186 КК України не відбув.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд,-

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

В силу ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням вироку Київського районного суду міста Харкова від 15 серпня 2018 року за ч.2 ст. 186 КК України остаточно призначити покарання у вигляді чотирьох років та одного місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту набрання вироком законної сили та фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_1 на користь держави суму за проведену судово товарознавчу експертизу № 196 від 11.01.2019 року в розмірі 715.00 гривень, та за проведення судово- товарознавчої експертизи № 28993 від 27 грудня 2018 року в розмірі 858.00 гривень.

Речові докази ноутбук «HP Compaq 615» Serial: CNV0113W60, Model CPQ615UQL-66Q5X320MBBNCN228», повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту отримання копії вироку.
Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору, потерплій.

Головуючий суддя: ОСОБА_1