Провадження № 1-кс/643/6478/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 жовтня 2019 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова
ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши увідкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області

ОСОБА_3 погоджено з прокурором про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000101 від 12.09.2019 року за ч.3 ст. 191 КК України,
встановив:
Клопотанням, погодженим з прокурором, яке надійшло на розгляд слідчому судді, слідчий ставить питання про надання тимчасового доступу доступ до речей і документів та вилучення належним чином завірених копій документів, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою : АДРЕСА_1
В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000101 від 12.09.2019 року за ч.3 ст. 191 КК України.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 просив клопотання задольнити, зазначив , що доказів про не бажання особи у володінні якої знаходиться майно добровільно надати стороні кримінального провадження зазначені документи не має та не зазначив підстави вважати, що вона не здійснить таку передачу добровільно після отримання відповідного запиту чи намагатиметься змінити або знищити відповідні речі або документи.

Вислухавши слідчого, вивчивши додані до нього документи, щодо вмотивованості поданого до суду клопотання, приходжу наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Звертаючись з даним клопотанням, слідчий залишив поза увагою ту обставину, що збирання доказів, в тому числі і речових, відбувається через інститут слідчих дій (зокрема, вилучення в ході огляду, проведення обшуку). Неправильне розуміння органом досудового розслідування положень кримінального процесуального закону фактично зумовлює підміну слідчих дій заходом забезпечення кримінального провадження.
Так, слідчий суддя, згідно з ч. 4 ст. 132 КПК для оцінки потреб досудового розслідування зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті потрібно враховувати, що речі і документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 160 КПК у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів повинні бути зазначені підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи. Та особа у володінні якої знаходяться речі або документи , не бажає добровільно передати їх стороні кримінального провадження або є підстави вважати, що вона не здійснить таку передачу добровільно після отримання відповідного запиту чи намагатиметься змінити або знищити відповідні речі або документи.
Згідно з ч. 5 ст. 163 КПК, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність підстав вважати, що ці речі або документи перебувають чи можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи, самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Таким чином, приходжу висновку, що клопотання слідчого про надання доступу до речей і документів обґрунтовано лише формально, до нього не додано жодного доказу на обґрунтування доводів, зазначених в клопотанні, що має наслідком відмову в задоволенні клопотання.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.132, 159, 160, 163,164 , 372 КПК України, слідчий суддя -
постановив :
У задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1