Справа № 753/7738/18 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1375/2019 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальні провадження № 0003288 та № 0007596 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, маючого повну середню освіту, розлученого, офіційно непрацюючого, маючого на утриманні дитину 2013 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який в силу ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості, засуджено

за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 1 місяць;

на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_8 призначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 1 місяць;
вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 11.04.2018, приблизно о 05 годині 30 хвилин, з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення, переліз через паркан на територію ДП «Київський державний завод «Буревісник», що розташований за адресою вул. Здолбунівська, 2, в м. Києві, де шляхом відкриття вікна проник до підвального приміщення станції водозворотнього забезпечення, звідки намагався викрасти належне майно ДП «КДЗ «Буревісник» на загальну суму 992 грн. 70 коп., однак був зупинений працівниками охорони вказаного підприємства. Таким чином, Кадульонок виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, який не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Крім того, ОСОБА_8 , 29.08.2018, приблизно о 20 годині 30 хвилин, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення, переліз через паркан на територію ДП «Київський державний завод «Буревісник», що розташований за адресою вул. Здолбунівська, 2, в м. Києві, де через віконну раму проник до сховища, звідки повторно намагався викрасти майно, яке належить ДП «КДЗ «Буревісник», вартістю 300 грн., однак не вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин що не залежали від його волі, був затриманий працівниками охорони ДП «КДЗ «Буревісник».

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильності кваліфікації його дій, вважала вирок незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, через його суворість. В обґрунтування вимог апеляційної скарги указала, що ОСОБА_8 за час проведення досудового слідства щиро розкаявся. Окрім того, зазначила, що майно, яке намагався викрасти ОСОБА_8 залишилось у власності ДП «КДЗ «Буревісник» та потерпілий не просив застосувати до обвинуваченого сувору міру покарання. Зауважила, що обвинувачений раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, має дитину 2013 року народження. Наявні характеристики та обставини, на думку апелянта, давали суду першої інстанції можливість призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання шляхом застосування положень ст. 75 КК України. Просила вирок змінити, звільнити ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання з випробуванням на строк визначений судом.

Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення а вирок без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції в частині фактичних обставин вчинення злочинів, доведеності вини обвинуваченого у їх вчиненні та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються. Підстав для виходу за межі апеляційних вимог в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність вироку в частині покарання, то вони не ґрунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

За змістом ч.1. і ч.2 ст. 65 КК України покарання призначається судом у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції указаних вимог закону при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 було дотримано у повному обсязі.

Так, при призначенні покарання, суд врахував тяжкість злочину та конкретні обставини його вчинення. Зокрема судом першої інстанції враховано те, що другий злочин обвинувачений вчинив під час досудового розслідування першого злочину, коли щодо нього був обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого судом обґрунтовано визнано його щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. Судом першої інстанції при призначені покарання враховані дані, які характеризують особу обвинуваченого. Сукупність зазначених обставин дали суду першої інстанції обґрунтовані підстави для призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч.3 ст. 185 КК України із належним обґрунтуванням ухваленого рішення. На думку колегії суддів покарання у виді позбавлення волі строк на три роки і один місяць за своїм видом та розміром відповідає як тяжкості злочину, так і особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги захисника про суворість призначеного покарання не відповідають матеріалам кримінального провадження та не ґрунтуються на вимогах закону. Посилання захисника на те, що обвинувачений сприяв розкриттю злочинів не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження із яких вбачається те, що в обох випадках він був затриманий під час скоєння злочинів. Те, що майно залишилось у власника не може бути підставою для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, оскільки будь-яких дій направлених на повернення майна обвинувачений не вчиняв. Дані про особу обвинуваченого судом першої інстанції були враховані із належною повнотою. На думку колегії суддів, судом першої інстанції у повні мірі були враховані усі обставини із якими закон пов`язує призначення покарання. Підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника про можливість застосування до покарання, призначеного обвинуваченому вимог ст. 75 КК України не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах кримінального провадження.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 75 КК України підставами для застосування цієї норми закону є:

призначення покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, який ґрунтується на сукупності даних про тяжкість злочину, особу винного та інших обставини справи.

Сукупність даних про особу обвинуваченого, його ставлення до злочинів не приводять колегію суддів про переконання про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбування ним покарання, що указує на неможливість застосування щодо нього положень ст. 75 КК України.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги захисника та відсутність підстав для її задоволення.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18.01.2019 щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам закону підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4