печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.11.2019 Печерський районний суд м. Києва у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадженні №0000258 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:
У провадження судді ОСОБА_1 надійшла заява ОСОБА_3 про відвід судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадженні №0000258 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Заява вмотивована тим, що суддя ОСОБА_4 не може приймати участь у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки останній не повідомляв належним чином ОСОБА_3 , про час та місце розгляду судового засідання та її захисника. Також заявник вказує, що суддя є зацікавленою особою у розгляді вказаного провадження, оскільки призначив до розгляду справу без виконання вимог органом досудового розслідування та прокуратури, ст.ст. 290,291, 293 КПК України.

Заявник в судовому засіданні заяву про відвід підтримала та просила задовольнити.

Суддя ОСОБА_4 та орган досудового розслідування в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином.

На основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті заяви у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши заявлений відвід судді, заслухавши думку заявника, дослідивши матеріали провадження, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, а саме частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

У заяві про відвід заявник вказала, що суддя ОСОБА_4 підлягає відводу, у зв`язку з тим, що суддя ОСОБА_4 є зацікавленою особою у розгляді вказаного провадження, оскільки призначив до розгляду справу без виконання вимог органом досудового розслідування та прокуратури, ст.ст. 290,291, 293 КПК України.

Проте, дані доводи суддя не приймає до уваги та вважає їх безпідставним, з огляду на наступне.

Статтею 75 КПК України, визначено, обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Проте, всупереч вказаному, заявником не наведено будь яких доводів, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадженні №0000258 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, які б узгоджувалися з приписами ст. 75, 76 КПК України, а тому суддя приходить до висновку, що таких немає.

Разом з цим, під час судового розгляду даної заяви за наданими матеріали, також не встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін при розгляді заяви про відвід.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Таким чином, суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості судді ОСОБА_4 , що унеможливлювало б постановлення ним об`єктивного судового рішення, та як наслідок встановлено, що підстави, згідно із правилами КПК України, для відводу судді відсутні.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадженні №0000258 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1