Справа№ 346/4876/18
Провадження № 1-кс/346/505/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Коломиї скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 на постанови слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0001296 від 31.01.2019 р. про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 152 КК України та про закриття кримінального провадження №0001296 від 31.01.2019 р. про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , яке діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 звернулась до суду з скаргою, в якій просила поновити термін для звернення до Коломийського міськрайонного суду зі скаргою на постанови слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження від 31.01.2019 р.; скасувати постанову слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 31.01.2019 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001296 за заявою ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст. 152 КК України та відновити досудове розслідування; скасувати постанову слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області від 31.01.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001296 за заявою ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України та відновити досудове розслідування.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що 11.11.2017 р. до Коломийського ВП звернувся ОСОБА_7 із заявою про вчинене кримінальне правопорушення. 12.11.2017 р. зареєстровано провадження № 0001296 правова кваліфікація якого за ч.3 ст. 185 КК України.
04.01.2019 р. розпочато досудове розслідування за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 152 КК України.
08.02.2019 р. скаржницею ОСОБА_7 отримано постанову про закриття кримінального провадження № 0001296 від 31.01.2019 р. за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 152 КК України.
Згідно резолютивної частини вищезазначеної постанови кримінальне правопорушення, внесене до ЄРДР за № 0001215 від 28.02.2018 р. закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ст. 152 КК України.
14.02.2019 року вищевказану постанову оскаржено прокурору Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_8 ..
13.03.2019 р. адвокат отримала відповідь від процесуального керівника Коломийської місцевої прокуратури в якій вказано, що при вивченні матеріалів кримінального провадження місцевою прокуратурою підстав для вжиття заходів прокурорського реагування на даний час не виявлено.
Крім того, 15.03.2019 р. вона отримала поштовим відправленням відповідь Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області, згідно якої 31.01.2019 р. ухвалено дві постанови про закриття кримінального провадження, а саме за ч.2 ст. 186 та ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 152 КК України на підставі п.1ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності подій кримінального правопорушення. Також вказано, що при прийнятті рішення повідомлено потерпілого ОСОБА_7 , що не відповідає дійсності, оскільки він отримав лише одну постанову.
На протязі десяти днів слідчий не повідомила її про закриття кримінального провадження. Лише 20.03.2019 р., після задоволення клопотання від 18.03.2019 р. на ознайомлення з матеріалами справи, постановою від 19.03.2019 р. вих.. № 3797, вона отримала копії даних постанов.
Крім того вказала, що слідчим не розглянуто її, як законного представника неповнолітнього ОСОБА_9 , клопотання від 18.10.2018р. про визнання останнього потерпілим у даному кримінальному провадженні, не допитано його як потерпілого.
Після ознайомлення з оскаржуваними постановами та матеріалами справи нею, скаржником встановлено, що слідчим не проведено ряду слідчих дій, не вирішено письмове клопотання, а саме: не визнано малолітнього ОСОБА_4 потерпілим, не вручено потерпілому пам`ятку про права потерпілого, не допитано в якості потерпілого малолітнього ОСОБА_10 за участю психолога, а також представника потерпілого ОСОБА_11 , не долучено до огляду місця події фото таблицю, не проведено одночасні допити між потерпілим та свідками.
Крім того, номер кримінального провадження та дата внесення до ЄРДР у вступній та резолютивній частинах постанови, які отримала адвокат, про закриття кримінального провадження містять неточності, а саме у вступній частині зазначено № 0001296 від 12.11.2017 р., а в резолютивній - №80001215 від 28.02.2018 р.
Звертає увагу на той факт, що згідно витягу з ЄРДР від 04.01.2019 р. правова кваліфікація кримінального правопорушення зазначено «ст. 187 ч.3 КК України», однак в постанові про закриття кримінального провадження від 31.01.2019 р. закрито ч.2 ст. 186 КК України, що суперечить одне одному та жодного документа про перекваліфікацію кримінального правопорушення їй не надходило.
Крім того захисник ОСОБА_12 вказав про наявність розбіжностей у протоколах допиту свідка ОСОБА_13 .
Виходячи з вищенаведеного, постанови слідчого від 31.01.2019 року про закриття кримінального провадження не містить обґрунтованих підстав, які є підставами для прийняття постанови, не містять мотивів прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, а тому просить їх скасувати.
Слідчий СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення скарги та пояснила, що було допитано свідків, будь яких насильницький дій не було встановлено по відношення до неповнолітнього ОСОБА_10 так як останній добровільно відвідував квартиру з стороннми особами, доказів грабежу не здобуто, тому прийнято рішення про закриття кримінального провадження. Вказала, що в матеріалах даного кримінального провадження є постанова про перекваліфікацію. Зазначила, що неповнолітній ОСОБА_10 в ході досудового розслідування допитаний в якості свідка, а перехресний допит з малолітніми не проводиться, даний допит проводився без участі психолога. Тільки ОСОБА_14 повідомив про погрози зґвалтування і заволодіння майном.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, заслухавши думку слідчого, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановляється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги.

Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. ст.2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття,що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Встановлено, що слідчим СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 постановою від 31 січня 2019 року кримінальне правопорушення внесене до ЄРДР за №0001296 від 12.11.2017 р. закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Також постановою від 31 січня 2019 року кримінальне правопорушення внесене до ЄРДР за №0001296 від 12.11.2017 р. закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 152 КК України.
Однак згідно наданих скаржником копій, в постанові про закриття кримінального провадження від 31 січня 2019 р. , номер кримінального провадження та дата внесення до ЄРДР у вступній та резолютивній частинах постанови містять неточності, а саме у вступній частині зазначено № 0001296 від 12.11.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 152 КК України, а в резолютивній - №80001215 від 28.02.2018 р. (а.с.14).
В матеріалах кримінального провадження №0001296 наявна постанова про перекваліфікацію злочину з ст. 187 ч.3 КК України на ч.2 ст. 186 КК України в межах кримінального провадження № 0000016 від 04.01.2019 року, однак відсутні будь які підтвердження про направлення скаржнику копії даної постанови до відома.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження адвокатом Гринів було подано 18.10.2018 року слідчому клопотання про визнання потерпілим по даних кримінальних провадженнях та проведення допиту потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно якого були вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 15, ч.3 ст. 152 КК України та ч.3 ст. 187 КК України.
Однак слідчим не розглянуто вище вказане клопотання, чим порушено вимоги ст. 220 КПК України.
Як вказує скаржник, допит неповнолітнього свідка ОСОБА_4 проводився без участі психолога, однак досліджуючи матеріали кримінального провадження дане клопотання відсутнє в матеріалах провадження.
В протоколах допиту свідка ОСОБА_13 від 15.11.2017 р. та від 30.01.2019 р. містяться розбіжності в поясненнях з приводу вказазаних кримінальних правопорушень, а тому слідчий суддя вважає, що з метою повного, об"єктивного досудового розслідування слідчим було б за доцільне провести повторний допит вище вказаного свідка з метою усунення неточностей та протирічь у наданих ним пояснень під час допиту.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що при проведенні досудового розслідування органом розслідування не вжито всіх заходів для встановлення об`єктивної істини, не в повному обсязі проведено необхідні слідчі дії про які вказує заявник, не вирішено заявлене клопотання про визнання ОСОБА_15 потерпілим, в результаті чого прийнято незаконне та необґрунтоване рішення.
Таким чином, висновок слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним, а постанови про закриття кримінального провадження підлягають скасуванню.
Слідчий суддя вважає, що при постановленні оскаржуваних постанов про закриття кримінального провадження слідчим не вчинено всіх дій, передбачених вимогами КПК України, зокрема, в постановах про закриття кримінального провадження слідчим не наведено обставин, за яких слід дійти висновку про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження, слідчий у вказаних постановах посилається тільки на пояснення свідків, з огляду на відсутність викладення підтвердженої доказами аргументації, яка спростовує саме твердження про вчинення злочину, порушуючи функціональні обов"язки слідчим не було направлено до відома потерпілим процесуального рішення у кримінальному провадженні - постанови про перекваліфікацію злочину, в порушення вимог ст.220 КПК слідчим не розглянуто клопотання про визнання неповнолітнього ОСОБА_10 потерпілим, не усунуто неточностей та протирічь щодо наданих пояснень свідком ОСОБА_13 під час допитів 15.11.2017 р. та від 30.01.2019 р. , тобто при постановлені оскаржуваних постанов допущені порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, а відтак вказані постанови є передчасними, тому доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження вважаю підставними, у зв"яку з чим скарга підлягає до задоволення.
У своїй скарзі ОСОБА_3 порушує питання поновлення пропущеного строку оскарження постанови та приводить відповідні аргументи, у зв`язку з чим вважаю, що наявні обґрунтовані підстави для поновлення строку оскарження постанови про закриття провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307 КПК України,

у х в а л и в :
Скаргу задовільнити.
Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанов слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0001296 від 31.01.2019 р..
Постанову слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0001296 від 31.01.2019 р. за заявою ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 152 КК України - скасувати.
Постанову слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0001296 від 31.01.2019 р. за заявою ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України - скасувати.
Матеріали кримінального провадження №0001296 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 152, ч.2 ст. 186 КК України направити до Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1