КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

17 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2019 року,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
та засудженого ОСОБА_5 , який брав участь в апеляційному розгляді в режимі відеоконференцзвязку з ДУ «Житомирська виправна колонія (№ 4)»,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2019 року задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Октябрського районного суду м. Липецька Російської Федерації від 16 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 , засудженого за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації (надалі - КК РФ), із застосуванням ст. 64 цього Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, у відповідність із законодавством України.
Визначено, що строк позбавлення волі, який підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 , в Україні відповідно до вироку від 16.03.2016 року Октябрського районного суду м. Липецька, становить 9 (дев`ять) років.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції врахував, що вироком Октябрського районного суду м. Липецька від 16.03.2016 щодо ОСОБА_5 застосовані положення ст. 64 КК РФ, які є аналогічними положенням ч. 1 ст. 69 КК України, а також те, що вчинене ОСОБА_5 суспільно небезпечне діяння, за яке він засуджений вироком Октябрського районного суду м. Липецька від 16.03.2016 за ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів групою осіб за попередньою змовою в особливо великому розмірі) до 9 (дев`яти) років позбавлення волі, підлягає кваліфікації за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України, як закінчений замах на незаконний збут наркотичних речовин, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах та строк позбавлення волі, який підлягає відбуванню ОСОБА_5 в Україні за вказаним вироком становить 9 (дев`ять) років.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2019 року в частині призначеного йому покарання та призначити йому покарання відповідно до діючого КК України, із застосуванням ч. 3 ст. 15, ст. 66, ч. 3 ст. 68 КК України, тобто із застосуванням норм закону України, які пом`якшують покарання.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт зазначає про те, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2019 року є надто суворою, необґрунтованою та незаконною.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити ухвалу суду без змін; вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації щодо ОСОБА_5 у відповідність до законодавства України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як прямо передбачено ч. 3 ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України, суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Приймаючи рішення за клопотанням Міністерства юстиції України про приведення вироку Октябрського районного суду м. Липецька від 16 березня 2016 року, за яким ОСОБА_5 було засудженого за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ, із застосуванням ст. 64 цього Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, у відповідність до законодавства України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії, інкриміновані ОСОБА_5 , згідно з вказаним вироком, відповідно до законодавства України, підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, як закінчений замах на незаконний збут наркотичних речовин, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Разом з тим, визначаючи засудженому ОСОБА_5 строк покарання у виді девяти років позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку іноземної держави, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог, як норм закону України про кримінальну відповідальність, так і норм кримінального процесуального закону.
Дійсно санкція ч. 3 ст. 307 КК України, за якої повинні кваліфікуватись дії ОСОБА_5 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від девяти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Водночас, п. 1 ч. 4 ст. 610 КПК України містить виключення із загального правила про те, що суд, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуттю на підставі вироку суду іноземної держави, повинен дотримуватися тривалості призначеного таким вироком покарання, яке полягає в тому, що якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд повинен визначити максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.
Як прямо передбачено ч. 3 ст. 68 КК України, на яку обґрунтовано посилається у своїй скарзі засуджений ОСОБА_5 , за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З огляду на положення вказаної вище норми закону України про кримінальну відповідальність, максимальний строк кримінального покарання у виді позбавлення волі за вчинення замаху на злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України, не може перевищувати восьми років.

Враховуючи вищенаведені вимоги процесуального та матеріального закону, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги засудженого про наявність законних підстав для її задоволення та зміни оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою засудженого на ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів вважає необхідним ухвалити рішення, яким задовольнити апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , а ухвалу Києво-Святошинського районногосуду Київської області від 20 травня 2019 року змінити в частині визначеного засудженому ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, оскільки в даному конкретному випадку для застосування положень, передбачених ч. 3 ст. 68 КК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, який підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 на підставі вироку Октябрського районного суду м. Липецька від 16 березня 2016 року, а саме положень про те,за вчинення замаху на злочин, строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 307 КК України, не потрібна наявність будь-яких інших обставин, у тому числі, передбачених ст. 69 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 408, 418, 419 та 610 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2019 року про приведення вироку Октябрського районного суду м. Липецька Російської Федерації від 16 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України, змінити в частині визначеного засудженому ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України.

На підставі ч. 4 ст. 610 КПК України, визначити, що строк покарання у виді позбавлення волі, який підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 на підставі вироку Октябрського районного суду м. Липецька від 16 березня 2016 року, з урахуванням положень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307, а також ч. 3 ст. 68 КК України, становить 8 (вісім) років.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/2349/2019

Категорія: ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1