У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2019 Справа №607/13836/19

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернопіль клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку досудового розслідування в кримінальному провадженні №0001700 від 13.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням, погодженим прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку досудового розслідування в кримінальному провадженні №0001700 від 13.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України до шести місяців.

Як вбачається із клопотання слідчого, 13.06.2018 у Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява ОСОБА_5 , про те, що через халатність медичних працівників КНП «ТМДКЛ», які неналежно виконували свої професійні обов`язки, що призвело до смерті її малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами проведеної комісійної судово-медичної експертизи №08-308/18/пп від 23 січня 2019 року встановлено, що причиною смерті ОСОБА_6 стала інфекція (вірогідніше, респіраторного характеру), що привела до розвитку менінгіту з генералізацією процесу у вигляді сепсису та наступною тяжкою ендогенною інтоксикацією організму із набряком-набуханням головного мозку.

13.06.2018 до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що у зв`язку із непрофесійним виконанням медичними працівниками своїх обов`язків помер її малолітній син ОСОБА_6 2014 року народження.

Того ж дня відомості внесено до ЄРДР із кримінально-правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 2 ст. 140 КК України.

Із показань потерпілої ОСОБА_5 встановлено, що 30 травня 2018 року, у вечірню пору, близько 17 години, у дитини розпочались виділення з носа у вигляді рідких прозорих сопельків. З метою запобігання збільшення виділень дитині давали краплі «Синупред».

На наступний день, стан дитини не погіршився, але і не покращився, але йому було продовжено прийом крапель «Синупред».

У продовж 31.05.2018 стан дитини був стабільний.

01.06.2018, оскільки у дитини температури не було, виділення з носа не збільшились було продовжено прийом крапель «Синупред».

Близько 19-20 години, 01.06.2018 у дитини піднялась температура, він став кволим, відмічалось почервоніння повік очей, при вимірюванні температури у дитини була температура 38,9Стому дитині було дано сироп «Нурофен форте» і після прийому препарату, десь до 30 хвилин температура внормувалась.

У нічний час, близько 1-2-ї години у дитини піднялась температура до 39,1С, повторно було дано «Нурофен форте» 5 мл., і температура у проміжку 40 хвилин внормувалась.

Наступного дня, 02.06.2018, вранці продовжено прийом «Синупред».

Близько 16 години, 02.06.2018, дитина стала млявою при вимірюванні температури встановлено показник 39 С. Була дано «Нурофен форте» однак температура не збивалась, тому було викликано бригаду екстреної медичної допомоги, яка прибула на виклик через 30 хв. Швидка оглянула ротову порожнину, мигдалини та послухала дихання у дитини. Іншого обстеження лікар не здійснювала. При зборі анамнезу мати повідомила про те, що з 30.05 у дитини почались виділення з носика і вказала, що з 01.06. у дитини періодично піднімається температура тіла до 39С. Якихось додаткових запитань, щодо уточнення стану дитини, симптоматики захворювання лікар не ставила.

На час огляду дитини медики не вимірювали температуру у дитини. Дитину не госпіталізували, тільки лікар надала рекомендацію, у вигляді обільного пиття для дитини у тому числі липового чаю.

Будь-якого медикаментозного призначення не було, рекомендації, щодо здачі аналізів крові та сечі також не було дано. Лікарі не чекаючи покращення стану дитини, не переконавшись в тому, що температура спадає залишили наше помешкання. Госпіталізувати дитину медики не пропонували.

Наступного дня, у дитини температура почала підніматись частіше, періодика між прийняттям жарознижуючого препарату зменшилась, тобто до 4-х годин, а не 6-8, як рекомендовано. Дитина була кволою, не грайливою за час підвищення температури. У нічний час, тобто 04.06. близько 2 год. 15 хвилин до температури 39С приєдналась рвота, тому було знову викликано бригаду екстреної медичної допомоги.

Швидкій було вказано, що дитина хворіє з 30.05., а з 01.06 у дитини почала підніматись висока температура і додалась блювота.

Вони обстежили дитину, тобто пальпували живіт, прослуховували дихання, оглядали ротову порожнину. Температуру не вимірювали, однак ввели дитині ін`єкцію, а саме «Димедрол» і « ОСОБА_7 », після цього дитина заснула і температура почала знижуватись. Лікарі не чекаючи покращення стану дитини, не переконавшись в тому, що температура спадає поїхали. Будь-якого медикаментозного призначення не було, рекомендацій щодо здачі аналізів крові та сечі також не було дано, було рекомендовано звернутись до дільничного педіатра.

04.06.2018, вранці дитина попросила попити і після того, як він випив води знову вирвав.

Близько 11 години, викликано швидку, де медичним працівникам доведено, що починаючи з 30.05.2018 дитина хворіє, з 01.06 температура з 03.06. рвота, і дитина скаржиться на болі голови. Лікар оглянула зів дитини і відмітила, що у дитини на мигдалинах гнійні пробки, тому було виписано антибіотик «Амоксиклав».

При огляді ОСОБА_8 сидів голівку закинувши до заду і показував ручкою на голову вказуючи ручкою на голівку говорячи, що його болить. Лікар відповіла, що при такій температурі звичайно ж голова у дитини буде боліти. При таких скаргах лікар додаткового огляду чи збору анамнезу не провів.

Дитина не була госпіталізована.

Придбавши антибіотик, він дитині не давався через блювоту і відмову дитини від їжі.

04.06. мати дитини самостійно звернулась до дільничного педіатра без дитини (Проте у амбулаторній карті описано педіатром огляд дитини)
Педіатр виписала «Парацетамол, або Нуфорен, або Ефералган» свічки на 3 роки, кверцетинова мазь для знеболення горла 3 рази на день, ре гідрон оптім, по 1 п на літ. теп. пит., «домрид» сироп.

Дитину педіатр не оглядала, на дім також не приходила.

Температура піднялась і утримувалась, дитина не їла, температуру збити не могли, тому близько 17 год. 30 хв. викликали швидку медичну допомогу і наполягли на госпіталізації (за рекомендацією диспетчера 103, оскільки без направлення в лікарню не приймуть).

Саме тому бригадою екстреної медичної допомоги дитину було госпіталізовано у інфекційне відділення Тернопільської міської дитячої лікарні.

У лікарні стан дитини був таким же поганим, обстеження не проводились.

Діагноз при направленні Гастроентеральна ферментоскопія. ГРВІ.

Дитина оглянута черговим лікарем. Загальний стан дитини при поступленні оцінюється як середньої важкості, зумовлений гіпертермічним, дегідратаційним, гастритичним і помірним катаральним синдромами. Мав місце знижений тургор мяких тканин, сухість шкіри, зернистість задньої стінки глотки, утруднене дихання носом, обкладеність язика білою осугою, патологічних змін зі сторони серця і легень не виявлено, вд`ємні менінгіальні знаки, збільшення печінки до 1 см.

Діагноз при госпіталізації: Гастроентеральна ферментоскопія. Реконвалесцент ГРВІ. Відставання у мовному розвитку.
Аналізи не відбирались, не досліджувались. Призначено: інфузійна терапія, церукал, гепалгін, нормогут.

04.06.2018 о 22 год. огляд лікаря. Оцінено стан, як середньої важкості, обумовленим гіпертермічним, дегідратаційним і помірним катаральним синдромами. Інфузійна терапія проведена без ускладнень. Рідину п`є не охоче, утримує її.

Близько 1-ї години стан погіршується, розцінюється, як важкий. Дитина переведена у ІВАІТ. З`явились закидання голови і регідність м`язів потилиці.

Введено цефатоксим, NaCl, преднізолон.

Діагноз: ГРЗ. Нейротоксикоз. Менінгіт?

Виставлено клінічний діагноз: Гострий гнійний менінгоецефаліт не уточненої етіології. Набряк головного мозку. Церебральна кома І ст.. Вторинний ацетонемічний стан. Підозра на об`ємний процес головного мозку?.

УЗД, МРТ, КТ не проводились.

05.06.2018 о 19 год. 50 хв констатовано біологічну смерть.

Протокол пат анатомічного дослідження
Основне захворювання:
Гострий гнійний менінгоенцефаліт: дифузна лейкоцитарна інфільтрація мозкових оболонок та обширні ділянки запальної інфільтрації тканин6и головного мозку, численні крововиливи в мозкові оболонки.

Ускладнення:
Дистрофія паренхіматозних органів. Геморагічна інфільтрація мозкового шару наднирників. Масивні крововиливи в корковий та мозковий шари нирок. Численні екстравазальні крововиливи в головному мозку. Перивазальний, пери целюлярний набряк головного мозку. Вклинення мигдаликів мозочку у великий потиличний отвір.

Супутні захворювання:
Гіпоплазія коркового шару наднирників з їх компенсаторним аденоматозом. Акцидентальна інволюція загрудної залози ІІІ ст. Хронічний персистуючий гепатит з вогнищевим ураженням печінки та перегином жовчевого міхура: вогнищева лімфоцитарна інфільтрація портальних трактів, вогнищева запальна інфільтрація стінки жовчевого міхура.

Причина смерті: а) Набряк головного мозку. б) Гнійний менінгоенцефаліт. Гіпоплазія наднирників. Інволюція загрудинної залози. За МКХ-10 G04.2

16.07.2018 підготовлено та звернено клопотання до тернопільського міськрайонного суду про призначення комісійної судово-медичної експертизи, проведення якої доручено експертам Харківського обласному бюро судово-медичної експертизи.

11.02.2019 матеріали кримінального провадження із додатками та висновком комісійної судово-медичної експертизи надійшло до СУ ГУНП в Тернопільській області.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №08-308/18/пп, яка проведена у період з 04.09.2018 по 23.01.2019, встановлено, що на підставі даних комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами кримінального провадження кримінального провадження №0001700 від 13.06.2018 року за фактом смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідь на поставлені питання судово-медична експертна комісія підводить наступні підсумки.

1. 2. Відповідно до даних медичної карти стаціонарного хворого №760 Тернопільській МДКЛ дитину ОСОБА_10 було госпіталізовано 04.06.18 о 18:05 із діагнозом «гастроентеральна ферментопатія». Діагноз швидкої допомоги при направленні у медичний заклад «гастроентеральна ферментопатія. ГРВІ.» («ГРВІ» - зазвичай відповідає терміну «гостра респіраторна вірусна інфекція»).

За даними цієї ж медичної карти стаціонарного хворого, приймаючи до уваги результати патологоанатомічного дослідження №11 від 06.06.18р., «Висновок експерта» судово- медичної гістологічної експертизи №13/4552-ДМ/18, інформацію з медичної карти амбулаторного хворого у дитини ОСОБА_6 мала місце гостра інфекція, що в своїй течії проявилася клінічними ознаками назофарінгіту, морфологічними ознаками трахеїту, гнійної пневмонії (гнійне запалення легенів), гнійного менінгіту (гнійне запалення м`яких мозкових оболонок головного мозку).

Ці морфологічні й клінічні прояви свідчать за те, що на час госпіталізації у дитини ОСОБА_6 мало місце захворювання «гнійний менінгіт» із генералізацією патологічного процесу (сепсис), яке привело до настання смерті дитини ОСОБА_6 шляхом розвитку тяжкої ендогенної інтоксикації організму із набряком-набуханням головного мозку.

Таким чином, діагноз «гастроентеральна ферментопатія» є невірним і, ні в якому разі, не відповідає ні морфологічним даним, ні клінічній картині захворювання дитини.

Загальний стан дитини ОСОБА_6 , оцінений 04.06.18р. о 18:05 при госпіталізації як середньотяжкий (при наявності подовженої гіпертермії, ознаках дегідратації, що відповідають синдрому ендогенної інтоксикації) є заниженим.

Будь-яких результатів лабораторних досліджень, які було виконано 04.06.18р. відповідно стану (експрес-діагностика) дитини ОСОБА_6 , в медичній карті стаціонарного хворого немає. Наступний огляд лікарем дитини ОСОБА_6 відбувся через 4 години після госпіталізації о 22:00 годині 04.06.18р. Незважаючи на ознаки респіраторної недостатності (частота дихальних рухів 36 за хвилину) на фоні прискореного серцебиття, оцінка загального стану дитини ОСОБА_6 черговим лікарем не змінена й залишена, як «середньої тяжкості». Лише 05.06.18р о 01:20 годині при поглибленні респіраторної дисфункції (частота дихання 46 за хвилину) та явних ознаках менінгеального синдрому, загальний стан дитини був розцінений як «близький до тяжкого» (це формулювання теж зменшує тяжкість фактичного стану) й дитину переведено в відділення інтенсивної терапії.

Результати лабораторних досліджень, які було виконано після переводу дитини ОСОБА_11 у реанімаційне відділення, свідчать за стан тяжкої інтоксикації організму (кетонемія, альбумінурія, токсична зернистість нейтрофілів), як результат тяжкого запального процесу в організмі дитини (висока кількість лейкоцитів із зміщенням лейкоцитарної формули ліворуч, появою юних форм та мієлоцитів, прискорення ШОЕ (швидкості осідання еритроцитів)). Така картина поряд із різким подальшим зростанням кількості лейкоцитів є ознакою септичного процесу. Відповідно до цього, в відділенні інтенсивної терапії при огляді лікарем стан дитини був правильно розцінений як «вкрай тяжкий» й призначене адекватне лікування.

Лікування щодо діагнозу «менінгіт» у відділенні інтенсивної терапії, за спектром лікарняних призначень в цілому відповідало основному захворюванню дитини ОСОБА_6 та його ускладненням.

Таким чином, лікування та діагностичні заходи, що здійснювалося по відношенню до дитини ОСОБА_6 з 1:20 - 1:40 хвилин 05.06.18р. до настання смерті, були вірними.

Щодо лікувально-діагностичних заходів, які було здійснено по відношенню до дитини ОСОБА_6 у період від госпіталізації 18:05 годин 04.06.18р по 01:20 - 01:40 годин 05.06.18р (на протязі 7 годин), експертна комісія вважає висловити наступне: тяжкість стану дитини була недооціненою; терміновий відбір об`єктів (аналізів) та проведення їх лабораторного дослідження виконано не було (єдиний аналіз - відбір калу на бактеріологічне дослідження 04.06.18р ніяк не міг вплинути на діагностику тяжкого септичного процесу, а тим більш його лікування); діагноз при госпіталізації було встановлено невірно; оцінка анамнестичних даних щодо впливу «гострої респіраторної інфекції» на розвиток патологічного процесу, незважаючи на наявність клінічних та анамнестичних даних, було проведено невірно - як факт, того, що дитина знаходиться у стані одужання («реконвалісцент»). Оцінювати відсутність проведення додаткойих консультацій та інших досліджень у період перших 7 годин перебування дитини ОСОБА_6 у стаціонарі при непроведені навіть мінімальних загальних аналізів крові й сечі, комісія експертів не вважає за потрібне.

Щодо невідкладного відбору аналізів для дослідження при госпіталізації, то ступень його швидкості визначається лікарем і документально підтверджується помітками («Cito», «невідкладно», «терміново» та ін.). Таких поміток у огляді чергового лікаря немає, а у що- денниковому запису інформація про необхідність невідкладного проведення аналізів відсутня.

Оцінка наявності усного розпорядження лікаря та його виконання відповідними працівниками (щодо проведення лабораторних досліджень) не входить в компетенцію експертної комісії.

Ні лікар приймального відділення, ні черговий лікар не забезпечили проведення лабораторних аналізів (навіть, мінімальних) у дитини ОСОБА_6 , не визначили тяжкість стану дитини, тому встановлення діагнозу (менінгіту), а й відповідно й проведення правильного лікування дитини ОСОБА_6 відбулося лише після розгортання картини септичного процесу із повним зривом компенсаторних функцій організму, приблизно о 01 годині 05.06.18р.

Зважаючи на ступень інтоксикаційного процесу (септичний шок із проявами дегідратації) та термін, що пройшов між початком реанімаційного лікування й настанням смерті дитини ОСОБА_6 , експертна комісія констатує, що в період приблизно від 01 години 05.06.18р до настання смерті патологічні процеси в організмі дитини прийняли незворотній характер.

При своєчасних діагностиці, реанімаційній допомозі та лікуванні (кваліфікованих), безпосередньо після госпіталізації, була ймовірність того, що смерті дитини ОСОБА_6 можна було уникнути.

Дані протоколу патологоанатомічного дослідження та патологоанатомічного діагнозу, який було встановлено, морфологічно не відповідають даним судово-медичної гістологічної експертизи щодо відсутності визначень: гнійної пневмонії, підгострого бронхіту, підгострого трахеїту, ступеня та характеру змін зобної залази, лейкостазів у синусоїдах червоної пульпи селезінки, наявності інтерстиційного запалення легенів, наявності ознак хронічного запалення шлунку та кишківника. Ця невідповідність зумовлювала унеможливлення встановлення нозологічної послідовності розвитку захворювання у дитини ОСОБА_6 , а також наявність генералізації патологічного процесу (септичного стану) як безпосередньої причини смерті.

Таким чином, причиною смерті ОСОБА_6 стала інфекція (вірогідніше, респіраторного характеру), що привела до розвитку менінгіту з генералізацією процесу у вигляді сепсису та наступною тяжкою ендогенною інтоксикацією організму із набряком-набуханням головного мозку.

При огляді дитини ОСОБА_6 лікарем швидкої медичної допомоги 02.06.18 не було проведено вимірювання артеріального тиску та температури; вказані частота дихання дитини (34 за хвилину у спокої) та пульсу (122 за хвилину) були такими, що мали викликати насторогу відносно ступеня інтоксикації, характеру ураження дихальних шляхів та оцінки загального стану, відповідно до п. 3.3 примірного положення про лікаря станції швидкої та невідкладної мед допомоги, затвердженого Наказом МОЗ України №500 від 29.09.2008р.. Також, згідно з картою виїзду швидкої медичної допомоги №29825, повідомлення у поліклініку передано не було, тим самим не було виконано положення п.З.іО примірного положення про лікаря станції швидкої та невідкладної медичної допомоги, затвердженого Наказом МОЗ України №500 від 29.09.2008р.

Беззаперечних об`єктивних даних, виходячи тільки із змісту карти виїзду швидкої медичної допомоги №29825, які б свідчили за необхідність стаціонарного лікування дитини ОСОБА_6 немає. Але будь-яких перешкод для госпіталізації дитини ОСОБА_6 не було, а об`єктивні дані були достатніми для госпіталізації й стаціонарного лікування.

Тобто, при наданні кваліфікованої медичної допомоги в умовах адекватного стаціонарного лікувального закладу, при госпіталізації в термін, про який йдеться, смерть дитини ОСОБА_6 , імовірніше за все, не настала б.

Крім того, за наявності, так званого, «активного виклику» педіатра амбулаторної лікувальної установи, відповідно до п.3.10 примірного положення про лікаря станції швидкої та невідкладної медичної допомоги, затвердженого Наказом МОЗ України №500 від 29.09.2008р., щодо забезпечення послідовності при надані екстреної медичної допомоги з іншими лікувальними закладами і, відповідно, при наданні лікарняної медичної допомоги на амбулаторному етапі шляхом симптоматичного й етіопатогенетичного лікування, спостереження та проведення лабораторних досліджень, смерть дитини ОСОБА_6 не настала б.

Але такий виклик, в карті виїзду швидкої медичної допомоги №30231 не відображений, а родичами та близькими самостійно не здійснений.

Інформація про те, що «03.06 був дільничний лікар зі слів мами», згідно до карти виїзду швидкої медичної допомоги №30231. підтвердження в медичній документації та в матеріалах справи не містить.

При огляді дитини ОСОБА_6 лікарем швидкої медичної допомоги 04.06.18 приблизно о 2:00 годині не було проведено вимірювання артеріального тиску та температури; об`єктивні показники описано як такі, що не мали викликати настороженість відносно оцінки загального стану, відповідно до п. 3.3 примірного положення про лікаря станції швидкої та невідкладної мед допомоги, затвердженого Наказом МОЗ України №500 від 29.09.2008р. Також, згідно з картою виїзду швидкої медичної допомоги №30159, повідомлення у поліклініку було передано, тим самим виконано положення п.3.10 примірного положення про лікаря станції швидкої та невідкладної мед допомоги, затвердженого Наказом МОЗ України №500 від 29.09.2008р., щодо забезпечення послідовності при надані екстреної медичної допомоги з іншими лікувальними закладами.

Таким чином, об`єктивних даних, виходячи із змісту тільки карти виїзду швидкої медичної допомоги №30159, які б свідчили за необхідність госпіталізації та стаціонарного лікування дитини ОСОБА_6 немає. Будь-яких перешкод для госпіталізації дитини ОСОБА_6 не було.

Крім того, наявний, «активний виклик» педіатра амбулаторної лікувальної установи, відповідає п.3.10 примірного положення про лікаря станції швидкої та невідкладної мед допомоги. затвердженого Наказом МОЗ України №500 від 29.09.2008р., щодо забезпечення послідовності при надані екстреної медичної допомоги з іншими лікувальними закладами й давав змогу надання лікарняної медичної допомоги на амбулаторному етапі.

При наданні кваліфікованої медичної допомоги в умовах адекватного стаціонарного лікувального закладу при госпіталізації в термін, про який йдеться смерть дитини ОСОБА_6 , імовірніше за все, не настала б.

При огляді дитини ОСОБА_6 лікарем швидкої медичної допомоги 04.06.18 приблизно о 11:20 годині (карта виїзду швидкої медичної допомоги №30231) не було проведено вимірювання артеріального тиску та температури; об`єктивні показники (пульс 130, частота дихання 32 за хвилину, збереження гіпертермічного стану) разом із повторними викликами швидкої медичної допомоги мали викликати сторожкість відносно оцінки негативізації загального стану, відповідно до п. 3.3 примірного положення про лікаря станції швидкої та невідкладної мед допомоги, затвердженого Наказом МОЗ України №500 від 29.09.2008р.), й були достатньою підставою для транспортування дитини у стаціонарний лікарняний заклад.

При наданні кваліфікованої медичної допомоги в умовах адекватного стаціонарного лікувального закладу при госпіталізації в термін, про який йдеться, була можливість полегшення впливу захворювання на стан дитини ОСОБА_6 й гальмування генералізації процесу, а відповідно й вірогідність запобігання смерті.

З інформації в карті виїзду швидкої медичної допомоги №30231 «лікар записаний» виходить, що на 11:20 04.06.18 дитину ОСОБА_6 дільничним лікарем оглянуто не було.

Запис лікаря від 04.06.18р. у медичній карті амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_6 (аркуш 57) за своїм змістом свідчить про безпосередній огляд дитини лікарем. Ця інформація не відповідає установчий частині ухвали про призначення судово-медичної експертизи, протоколу допиту потерпілого від 16.06.18р., протоколу додаткового допиту потерпілого від 10.07.18р., довідці службової перевірки Тернопільської обласної дитячої комунальної лікарні від 27.06.18р., відповідно до того, що безпосередній огляд дитини лікарем не здійснювався.
Таким чином, «заочна діагностика» та «заочне лікування» дитини ОСОБА_6 , що не відповідають жодним регламентам медичної допомоги, не дають змоги експертній комісії дати відповідь на питання ухвали №№30, 31, 32.

У випадку визначення дільничним педіатром (через особисте спостереження) негативної динаміки патологічного процесу й, відповідно, шляхом, навіть не діагностики захворювання, а встановлення об`єктивної тяжкості стану дитини (навіть без використання методів екстреного симптоматичного та етіопатогенетичного лікування), лише через ініціювання госпіталізації дитини ОСОБА_6 у адекватний стаціонарний лікувальний заклад, був шанс полегшення течії захворювання, а відповідно й збільшення ймовірності запобігання смерті дитини ОСОБА_6 .
Таким чином, несвоєчасна діагностика захворювання дитини ОСОБА_6 та відсутність адекватного лікування (від початку захворювання до переведення дитини у реанімаційне відділення) знаходяться у причинному зв`язку із настанням смерті дитини ОСОБА_6 .

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження проведено наступні слідчі (розшукові) та процесуальні дії:

-підготовлено та звернено клопотання про вилучення амбулаторної карти та медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 із Тернопілсьької міської клінічної дитячої лікарні, за результатами розгляду якого отримано ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду про тимчасовий доступ до документів, що містять охоронювану законом таємницю шляхом вилучення медичної документації.

-з метою виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду із медичних закладів вилучено амбулаторну карту на ім`я ОСОБА_6 та медичну карту стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_6

- підготовлено та звернено клопотання про вилучення журналу реєстрації сигнальних листів педіатричного поліклінічного відділення №6 Тернопільської міської поліклініки №2, за результатами розгляду якого отримано ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду про тимчасовий доступ до документів, що містять охоронювану законом таємницю шляхом вилучення зазначеного журналу.

- допитано як свідків фельдшерів екстреної (Ш) медичної допомоги;

- витребувано та долучено до матеріалів карти виїзду швидкої медичної допомоги;

-витребувано на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду гістологічний матеріал за результатами пат анатомічного дослідження трупа;

- витребувано та приєднана до матеріалів кримінального провадження положення про екстрену (Ш)медичну допомогу, локальні протоколи з надання медичної допомоги у дітей з ГРВІ;

-витребувано та долучено до матеріалів кримінального провадження трудові договори та опсадові інструкції лікарів та фельдшерів екстреної (ш) медичної допомоги, лікарів інфекційного відділення Тернопільської міської дитячої клінічної лікарні, педіатра педіатричного відділення Тернопільської міської поліклініки №2.

- допитано у кримінальному провадженні як потерпілу ОСОБА_12

-за результатами зібраних матеріалів підготовлено та звернено клопотання до Тернопільського міськрайонного суду про призначення комісійної судово-медичної експертизи з метою встановлення причини смерті дитини, а також виявлення ймовірних порушень у діях медичних працівників при наданні дитині ОСОБА_6 медичної допомоги.

В ході досудового розслідування виникла необхідність у призначенні додаткової комісійної судово-медичної експертизи яка скерована для виконання у Харківське ОБСМЕ вих. №6133/9/5-2019 від 07.05.2019 і перебуває на виконанні у зазначеній експертній установі..

Беручи до уваги, що по кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, а саме, отримати висновок додаткової комісійної судово-медичної експертизи та долучити до матеріалів кримінального провадження; - за її результатами підготувати повідомлення про підозру медичним працівникам; - виконати інші слідчі дії на стадії завершення досудового розслідування, які не було проведено раніше внаслідок особливої складності провадження та проведення в цей час інших першочергових та інших невідкладних слідчих дій для встановлення обставин вчинення злочину, а необхідність у проведенні окремих з них виникла лише після проведення вказаних слідчих дій, судових експертиз, тому слідчий клопоче про продовження строку досудового розслідування.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, у ньому наведених та просить його задовольнити.

Заслухавши слідчого, дослідивши копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 КПК України, якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці другому частини першої статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 цього Кодексу.

Як вбачається з ч.4 ст. 294 КПК України, строк досудового розслідування злочину може бути продовжений до трьох місяців, якщо його неможливо закінчити внаслідок складності провадження, до шести місяців - внаслідок особливої складності провадження, до дванадцяти місяців - внаслідок виняткової складності провадження.

Слідчим суддею встановлено, що відомості внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України вважається злочином середньої тяжкості.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчується 13 червня 2019 року, однак завершити його неможливо до вказаного строку, стороні обвинувачення необхідно ще провести ряд слідчих та процесуальних дій для забезпечення повного та об"єктивного проведення досудового розслідування, що на думку слідчого судді, є необхідними для отримання доказів, які можуть бути використані для підтвердження чи спростування факту вчинення злочину.

З врахуванням вищевикладеного та зважаючи на те, що закінчити досудове розслідування неможливо до закінчення його строку, а саме: до 13 червня 2019 року, зважаючи на особливу складність провадження та з метою забезпечення виконання вищезазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій, слідчий суддя приходить до висновку, клопотання слідчого слід задовольнити, продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001700 від 13.06.2018 року до шести місяців, тобто до 10 грудня 2019 року.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст. 219, 294, 295-1 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку досудового розслідування в кримінальному провадженні №0001700 від 13.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України- задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001700 від 13.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України до шести місяців, а саме до 10 грудня 2019 року.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1