Провадження №11-сс/801/477/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2019 року у кримінальному провадженні №0000667 від 18.06.2019 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Слідчий СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області звернувся до Вінницького міського суду із клопотанням, погодженим із прокурором Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
18.06.2019 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - грабіж поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, як зазначено в клопотанні, у слідства є підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи можливість подальшого відбування покарання в місцях позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, суду та вчиняти нові кримінальні правопорушення, а тому наявні ризики відповідно до п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2019 року клопотання старшого слідчий СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_10 задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Визначено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 00 год. 05 хв. 16 серпня 2019 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
Вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та не вмотивованою, а виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, можливе при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Підстави передбачені ч. 4 ст. 401 КПК України для обов`язкового виклику підозрюваного у судове засідання для участі в апеляційному розгляді відсутні, оскільки в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення його становища, його участь судом не визнана обов`язковою, а клопотання про це від підозрюваного до суду не надходило, відтак судовий розгляд проведено за його відсутності.

Мотиви суду
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, захисника підозрюваного, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

В ході перегляду ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, зважаючи на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» слідчий суддя керувався усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Вирішуючи питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею перевірено, що в наданих матеріалах є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Дана підозра ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказах, а саме: заява ОСОБА_11 , від 18.06.2019 року; протоколом огляду місця події від 19.06.2019 року; протокол огляду місця події від 19.06.2019 року; протокол огляду предмета від 19.06.2019 року; протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 18.06.2019 року; протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 18.06.2019 року; постанова про визнання предмета речовим доказом; виписка з МКЛ ШМД від 18.06.2019 та інші матеріалами по справі, які слідчим були належним чином і в повній мірі дослідженні і у сукупності є достатньо вагомими доказами в підтвердження обґрунтованості підозри.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо не встановлення органами досудового слідства обставин, що дають підстави підозрювати його підзахисного у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення спростовуються дослідженими матеріалами.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника про передчасність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку правильності кваліфікації правопорушення, допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст.178 КПК України, є достатньою для застосування запобіжного заходу.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновків слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.
Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Такими ризиками суд визнав те, що ОСОБА_8 який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя в повній мірі врахував обставини кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу підозрюваного, який офіційно не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, не одружений, що свідчить про відсутність соціально-стримуючих факторів, раніше вже судимий, відбував покарання у вигляді позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нового злочину, що дає підстави вважати, неможливим запобігти зазначеним стороною обвинувачення ризикам застосувавши більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Колегія судів апеляційного суду погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що встановлені ним обставини та дані, що характеризують особу підозрюваного, в достатній мірі підтверджують існування зазначених ризиків. Інші належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.
За таких обставини, суд апеляційної інстанції також погоджується, що у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення з урахуванням характеру протиправних насильницьких дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 обґрунтованим є висновок, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Рішення судді про застосування найбільш суворого запобіжного заходу цілком узгоджується і з нормою п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Щодо доводів захисника про недопустимість аргументування застосування запобіжного заходу тяжкістю інкримінованого злочину, то оцінюючи всі обставини в сукупності, апеляційний суд також зазначає, що приймаючи до уваги практику ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд зважає також і на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, , оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.
З огляду на викладене, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, обставин його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винною, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного, його поведінку, встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, та дійшов вмотивованого висновку про задоволення клопотання слідчого.

Колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді в частині відсутності обґрунтованих підстав для визначення розміру застави, оскільки кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 вчинене із застосуванням насильства відносно потерпілого ОСОБА_11 , що повністю узгоджується з вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, яким передбачено право слідчого судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Суд апеляційної інстанції вважає постановлене слідчим суддею рішення законним і обґрунтованим. Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя