Справа № 350/1316/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року селище Рожнятів

Слідчий суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ Рожнятівського ВП Калуського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 , розглянувши її клопотання про арешт майна у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР 26.07.2019 за № 0000232 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
У клопотанні слідча просить накласти арешт на вантажний автомобіль марки "Урал 4320" д.н.з. НОМЕР_1 та лісодеревину приблизним об`ємом 25 м3 породи «смерека», що є речовими доказами у кримінальному провадженні.
Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділенням Рожнятівського ВП Калуського ВП ГУНП України в області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню ЄРДР №0000232 від 26.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, розпочатого по факту того, що 25.07.2019 близько 2100 год. до ЧЧ Рожнятівського ВП надійшло повідомлення про те, що в лісовому масиві урочища «Мшана», на території Мшанського лісництва ДП "Осмолодське ЛГ" водій вантажного автомобіля марки "Урал 4320" незаконно перевозить лісодеревину без ідентифікаційних бірок із відповідним штрих-кодом.
В ході проведення огляду місця події поблизу приміщення Мшанського лісництва ДП «Осмолодське ЛГ» було виявлено нечіповану лісодеревину приблизним об`ємом 25 м3 породи «смерека» без відповідних документів на неї та вантажний автомобіль марки "Урал 4320" д.н.з. НОМЕР_1 , на якому згідно показів свідка ОСОБА_5 здійснювалося перевезення даної лісодеревини, які вилучено та передано на відповідальне зберігання лісничому Мшанського лісництва ДП "Осмолодське ЛГ" ОСОБА_6 .
Таким чином слідчий вважає, що вказані речі мають значення речових доказів: вантажний автомобіль марки "Урал 4320" д.н.з. НОМЕР_1 є знаряддям злочину, а нечіпована лісодеревина приблизним об`ємом 25 м3 породи «смерека» є предметом злочину так як здобута внаслідок вчинення злочину, тому на даний час виникла необхідність накласти на них арешт.
В судовому засіданні слідча та прокурор клопотання підтримали. Крім цього слідча пояснила про те, що зазначення в клопотанні про приблизну а не точну кількість лісодеревини зумовлено тим, що як на момент проведення огляду місця події так і на момент розгляду даного клопотання органом досудового розслідування ще не проведено заміри на предмет встановлення точної кількості лісодеревини.
Представник Осмолодського ДЛГ - начальник відділу охорони, захисту лісу та ведення мисливського господарства ОСОБА_7 вважає клопотання безпідставним, оскільки порубка лісодеревини, яка виявлена на затриманому автомобілі, проводилася у відповідності до вимог чинного законодавства. Підприємець здійснював порубку лісу маючи дозвіл у вигляді лісорубного квитка та інших документів. Чіпування лісопродукції не відбулося в місці її завантаження тільки тому, що батарея портативного КПК розрядилася, у зв"язку з чим, за вказівкою старшого майстра лісу ОСОБА_8 , обов"язок якої був прочіпувати лісодеревину, водій автомобіля з лісодеревиною поїхав до Мшанського лісництва де ОСОБА_8 мала намір зарядити батарею КПК та прочіпувати лісодеревину. Однак по дорозі автомобіль був зупинений працівником управління лісового господарства, який викликав працівників поліції, які в подальшому заборонили чіпування продукції та її вивіз. Хоче наголосити, що автомобіль був затриманий не на дорозі загальнодержавного значення, а в межах лісових угідь Осмолодського ДЛГ, тобто лісопродукція не вибула із власності господарства, тому викрадення лісодеревини, як і самовільна порубка дерев, виключається.
Аналогічні по суті пояснення дав інший представник Осмолодського ДЛГ - лісничий Мшанського лісництва ОСОБА_6 та допитана в судовому засіданні старший майстер лісу ОСОБА_8 .
ОСОБА_9 - власник автомобіля марки "Урал 4320" д.н.з. НОМЕР_1 дав пояснення про те, що він, маючи всі дозвільні документи на автомобіль, на лісодеревину та її вивіз приїхав автомобілем на верхній склад для завантаження деревини. Старший майстер лісу ОСОБА_8 сказала завантажувати деревину без її чіпування, оскільки батарея КПК розрядилася, та їхати в лісництво і там вона закріпить чіпи. На виконання вимог майстра він повіз лісодеревину в сторону Мшанського лісництва, однак був зупинений невідомими особами, які викликали працівників поліції, які затримали автомобіль з деревиною, заборонили її чіпування та вивіз. Стверджує, що порудка лісодеревини та її перевезення відбулося у відповідності до вимог закону, тому просив повернути деревину та автомобіль.
Вислухавши учасників провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що слідчим відділенням Рожнятівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2019 за № 0000232, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.246 КК України.
В межах вказаного кримінального провадження, у ході огляду місця події від 26.07.2019, яким є ділянка лісового масиву поблизу приміщення Мшанського лісництва ДП «Осмолодське ЛГ» було виявлено нечіповану лісодеревину приблизним об`ємом 25 м3 породи «смерека» та вантажний автомобіль марки "Урал 4320" д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені в ході огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 2 вказаної статті тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Разом з тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.
Згідно до вимог ст.ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Обгрунтовуючи клопотання слідча посилається на те, що лісодеревина та автомобіль є речовими доказами та зберегли на собі сліди вчинення злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та необхідні для проведення слідчих дій і можливої подальшої конфіскації, і мають значення як речові докази, тому на це майно слід накласти арешт для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження, з метою його збереження як речового доказу по даному кримінальному провадженні, і з метою забезпечення спеціальної конфіскації.
Однак, в судовому засіданні слідчою не обґрунтовано відповідність майна, на яке вона просить накласти арешт, критеріям статті 98 КПК України, а саме не конкретизовано належність майна до провадження, тобто, чи був автомобіль знаряддям вчинення злочину а лісодеревина його предметом, які сліди злочину зберегло на собі ці об"єкти, чи набута деревина злочинним шляхом (гроші, цінності та інші речі) або може бути засобами для розкриття злочину і виявлення винних чи для спростування обвинувачення або пом`якшення відповідальності.
Крім того, як вбачається з клопотання, слідча просить накласти арешт на лісодеревину, не зазначаючи при цьому точну її кількість, довжину та діаметри колод, що є порушенням вимог кримінального процесуального закону України, не надано доказу, що майно визнано речовим доказом.
Поясненнями представників Осмолодського ДЛГ, які підтверджені лісорубним квитком, нарядом на відпуск деревини № 00772 ( а.п.19, 20), Договором № 180/з про надання послуг, пов"язаних з лісівництвом, Картою технологічного процесу розроблення лісосіки, Актом готовності лісосіки до розроблення, Технічним завданням, кошторисом № 27, протоколом погодження вартості послуг, які надаються за Договором № 180/з від 24.06.2019 ( а.п.24-3) підтверджено, що лісодеревина, про арешт якої ставиться вимога, не є результатом самовільної порубки чи об"єтом крадіжки, та належить підприємцю ОСОБА_10 .
Отже, зазначені документи не підтверджують доводи слідчої про те, що лісодеревина є предметом злочину , а автомобіль, яким перевозилася лісодеревина - знаряддям вчинення злочину.
Враховуючи вищенаведене, за відсутності пред`явлення будь-яким особам підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, інших обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не є обґрунтованим, оскільки слідчою всупереч вимогам ч. ч. 1-4 ст. 170, ч. 3 ст. 171 КПК України не вказано підстави і мета такого арешту, та відповідне обґрунтування необхідності саме такого арешту, у тому числі не вказані родові ознаки та інший опис, ідентифікаційні ознаки майна, а саме: кількість деревини, довжина та діаметри колод тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Беручи до уваги вищевказане, слідчий суддя приходить до переконання, про відсутність підстав вважати, що виявлене та вилучене майно може бути доказом злочину, могло зберегти на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, під час кримінального провадження, а тому у задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 131,132,167,170-175 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчої слідчого відділення Рожнятівського відділення поліції Калуського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 , про арешт майна у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР 26.07.2019 за № 0000232 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.246 КК України - відмовити.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1