Справа № 445/2126/19
Провадження № 1-кп/445/265/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2019 Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області обвинувальний акт від 19.11.2019 року з угодою про примирення між потерпілою та підозрюваним від 19.11.2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000573 від 02.11.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст. 15 - ч.1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що 01 листопада 2019 року, близько 18 години 00 хвилин, він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заволодіння чужим майном, знаходячись у с. Мала Вільшанка, Золочівського району Львівської області, умисно, шляхом вільного доступу зайшов на неогороджену земельну ділянку, яка належить ОСОБА_6 , по АДРЕСА_1 , де виявив металеві швеллера, бувші у використанні, «п» подібної форми, належні ОСОБА_5 , загальною вартістю 540,99 грн. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто сторонній не спостерігає, таємно, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, зайшов на вищевказану земельну ділянку, звідки з метою викрадення по одному переносив вказані швеллери до місця свого проживання.
При цьому, під час перенесення третього швеллера ОСОБА_4 був виявлений та зупинений біля свого господарства ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , яка повідомила працівників поліції.
Таким чином ОСОБА_4 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був виявлений на місці події ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна.

19.11.2019 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, яка разом з обвинувальним актом від 19.11.2019 року, скерована до суду для її розгляду.

Відповідно до укладеної угоди, ОСОБА_4 , визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, сприяв розкриттю злочину, кається у вчиненому, потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.185 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.
Враховуючи, що під час підготовчого судового засідання судом може бути прийнято рішення, яке по своїй суті є завершальним для судового провадження у суді, судом витребувано матеріали даного кримінального провадження, які надано прокурором у підготовчому судовому засіданні.

В судовому засіданні обвинувачений та потерпіла просили затвердити укладену між ними угоду та ухвалити відповідний вирок.
Прокурор просив затвердити угоду про примирення, а у випадку відмови, повернути кримінальне провадження прокурору.
Суд, заслухавши думку обвинуваченого, потерпілої та прокурора, дослідивши надані прокурором матеріали досудового розслідування, приходить до висновку, що в затвердженні угоди слід відмовити, з огляду на таке.
За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно зі ст. 468-469 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості, між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.
Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпіла також цілком розуміє права, якими вона наділена нормами КПК України, що остання підтвердила в підготовчому судовому засіданні.
Обвинуваченому та потерпілому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом також з`ясовано, що потерпіла розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Як вже було зазначено, ОСОБА_4 обвинувачується у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України), а саме металевих швеллерів бувших у використанні, «п» подібної форми, належні ОСОБА_5 , загальною вартістю 540,99 грн.

За приписами ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Таким чином, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є одним із обов`язкових елементів доказування у кримінальному провадженні.
За положеннями ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо, в тому числі, визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.
Як вбачається із наданих суду матеріалів досудового розслідування, 04.11.2019 року слідчим у кримінальному провадженні призначено товарознавчу експертизу на вирішення якої поставлено запитання щодо визначення ринкової вартості металевих швеллерів «п» подібної форми.
12.11.2019 року, експертом, відповідно до повідомлення про неможливість проведення експертизи №6.1.-1218/19, інформовано слідчого, що дати відповідь на поставлене запитання не представляється можливим, оскільки виріб відноситься до трубної продукції, що перебувала в користуванні, тобто не оцінюється, відповідно їх вартість може бути визначена тільки як вартість ліквідації.
Питання щодо вартості ліквідації трубної продукції перед експертом не ставилось.
Потерпіла документів, що підтверджують розміру шкоди не надала.
На підтвердження розміру шкоди, прокурором надано лист ТзОВ «СП Галтекс», згідно якого вартість одного кілограма брухту чорних металів станом на 01.11.2019 року становить 4,5 грн.
Водночас, вказана організація є юридичною особою приватного права та не є експертною установою, а отже не наділена повноваженнями щодо визначення вартості майна.
Відтак, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням не є належно доведений, відповідна експертиза прокурором не проведена, документів, що підтверджують розміру шкоди потерпілою не надано, що в свою чергу позбавляє суд можливості перевірити правильність кваліфікації дій обвинуваченого та/або встановити наявність складу кримінального правопорушення в його діях.
З врахуванням наведеного, в затвердженні укладеної угоди слід відмовити, а матеріали кримінального провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Керуючись ст. 314, 376, 474 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
в затвердженні угоди про примирення, укладеної 19.11.2019 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000573 від 02.11.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст. 15 - ч.1 ст. 185 КК України - відмовити.
Матеріали кримінального провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1