Справа №584/1214/19 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 11-сс/816/437/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 15 жовтня 2019 року, якою задоволено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буринь, Сумської області та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ? ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю. Підозра ОСОБА_6 є необґрунтованою, оскільки викладені в ній обставини не мають всіх кваліфікуючих ознак, також у справі відсутні докази на підтвердження завданої матеріальної шкоди в сумі 7221 грн. Крім того, ризики клопотання слідчого нічим не обґрунтовані, а слідчим суддею залишено без уваги наявність постійного місця проживання у підозрюваного.

До Путивльського районного суду Сумської області з клопотанням, погодженим з прокурором Путивльського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , звернувся заступник начальника СВ Путивльського ВП Глухівського відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , про продовження ОСОБА_6 , підозрюваному у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 14 серпня 2019 року, близько 23 год. 00 хв., діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , на автомобілі, яким користується ОСОБА_11 , «FordTransit» д.н. НОМЕР_1 , прибули до будинку ОСОБА_13 , мешканця АДРЕСА_2 . В подальшому, ОСОБА_6 , при проникненні до квартири ОСОБА_13 , застосував до останнього насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Пізніше, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відкрито незаконно заволоділи майном потерпілого ОСОБА_13 , яке ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 перенесли в автомобіль «FordTransit», д.н. НОМЕР_1 , та в подальшому розпорядилися на власний розсуд. Вказаними діями ОСОБА_13 було спричинено матеріальну шкоду на суму 7221 гривень.

16 серпня 2019 року ОСОБА_6 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, та в цей же день внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України і 17 серпня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

19 серпня 2019 року ухвалою слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16 год. 00 хв. 13 жовтня 2019 року.

10 жовтня 2019 року ухвалою слідчого суді Путивльського районного суду Сумської області ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16 год. 00 хв. 16 жовтня 2019 року.

15 жовтня 2019 року постановою керівника Конотопської місцевої прокуратури продовжено строк досудового розслідування до 3 місяців.

Слідчий вважає, що є достатні підстави для продовження відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останнього було затримано після вчинення тяжкого злочину проти власності. Також, слідчий зазначає, що підозрюваний, окрім наявності не погашених судимостей, обвинувачується у іншому кримінальному провадженні, розгляд якого на даний час здійснюється Путивльським районним судом Сумської області. Крім того, підозрюваний офіційно ніде не працевлаштований, законного заробітку не має, тому може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 15 жовтня 2019 року задоволено клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , з визначенням застави.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу захисника, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали за клопотанням слідчого, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Із матеріалів провадження вбачається, що 16 серпня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 було внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, тобто про вчинення ОСОБА_13 , повторно, відкритого викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою групою осіб та поєднане з проникненням у житло.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у своїй сукупності, на даній початковій стадії досудового розслідування є достатніми для такого висновку, а саме: протоколом обшуку від 16 серпня 2019 року (а. к. п. 4 - 5); протоколом огляду місця події від 17 серпня 2019 року (а. к. п. 6 - 7); протоколом огляду місця події від 17 серпня 2019 року (а. к. п. 8 - 11); протоколом допиту потерпілого від 16 серпня 2019 року (а. к. п. 12 - 13); протоколом допиту свідка від 17 серпня 2019 року (а. к. п. 14); протоколом допиту свідка від 16 серпня 2019 року (а. к. п. 15 - 16); даними про особу підозрюваного (а. к. п. 14 - 30).

Апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об?єднаного Королівства», «Мюррей проти Об?єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого та продовжуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави зазначив, що саме такий вид запобіжного заходу здатен запобігти доведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж провадженні, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

При цьому, суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Також, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в тому числі й у рішенні у справі «Хайредінов проти України», ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Стаття 6 частина 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик переховування не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику переховування або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик переховування має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Як вбачається з матеріалів провадження слідчий суддя досліджував не лише обґрунтованість підозри та наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а й дієвість конкретного запобіжного заходу на процесуальну поведінку підозрюваного, при цьому, слідчим суддею акцент робився саме на необхідність застосування такого запобіжного заходу який би створював баланс між процесуальними обов`язками підозрюваного та дієвістю самого кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що слідчим суддею для оцінки ризиків, серед іншого, до уваги бралися моральні якості підозрюваного, його статки, спосіб життя, що повністю узгоджується із практикою ЄСПЛ викладеною в рішенні «Мамедова проти Російської Федерації».

За вищевказаних обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що з урахуванням вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, в даному випадку і за даних обставин справи, до підозрюваного необхідно продовжити дію виняткового запобіжного заходу, оскільки прокурор при розгляді даного клопотання довів не лише наявність обґрунтованої підозри, а й те, що існуючі ризики, передбачені п. п. 1, 3. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, а досудове розслідування ще триває (ч. 3 ст. 199 КПК України), а тому у інший спосіб не можливо забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, зокрема, шляхом застосування відносно нього інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Враховуючи особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, наявність визначених ст.177 КПК України ризиків, існують достатні підстави для продовження строку тримання під вартою.

Продовження строку тримання підозрюваного під вартою обумовлено потребами досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя в даному випадку винайшов за можливе залишити заставу у розмірі, передбаченому для такого виду злочину.

Обставини, на які вказує захисник в апеляційній скарзі, були враховані судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим підозрюваному продовжено дію виняткового запобіжного заходу, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам.

Крім того, зазначені захисником обставини, що нібито не були враховані слідчим суддею наявність офіційного місця проживання підозрюваного, на думку колегії суддів, не є такими, що якимось чином зменшують процесуальні ризики чи зменшують суспільну небезпечність вчиненого діяння ОСОБА_6 діяння.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про можливість запобігання встановленим ризикам лише продовженням дії застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави та покладенням певних обов`язків в разі її внесення.

За таких обставин, висновок слідчого судді є законним і обґрунтованим, і підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника немає.

Керуючись ст. ст. 376, 178, 181, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 15 жовтня 2019 року щодо продовження строку тримання під вартою обраного підозрюваному ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3