ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний номер справи: 654/2820/17
Номер провадження :11-кп/819/667/19 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Захисника: ОСОБА_7

Обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду кримінальне провадженні, внесене до ЄРДР за №0001609, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 22.06.2018 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добропілля Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, освіта середня базова, не одружений, офіційно не працевлаштований, проживає за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

19.04.2010 вироком Голопристанського районного суду Херсонської області за ст. 185 ч.3 КК України на строк 3 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 1 рік;

23.01.2013 вироком Голопристанського районного суду Херсонської області за ст. ст. 289 ч.2, 185 ч.3, 185 ч.2, 70, 71 КК України на строк 5 років 1 місяць позбавлення волі;

19.10.2017 вироком Голопристанського районного суду Херсонської області за ст. 186 ч.2 КК України на строк 4 роки 6 місяців позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на десять років.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.10.2017 більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк десять років, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено у виді тримання під вартою.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 6929,36 грн. судових витрат за проведення експертиз.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 30.06. 2017 року близько 22.30 години, знаходячись в с. Добропілля Голопристанського району Херсонської області, на території домоволодіння АДРЕСА_2 , по місцю проживання потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, переслідуючи прямий злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, наніс один удар кухонним ножем потерпілій ОСОБА_10 в область черевної порожнини, спричинивши останній тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя, від яких остання померла по дорозі до лікарні, в автомобілі.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник та обвинувачений подали апеляційні скарги, в яких:

Захисник ОСОБА_9 вважає, що вирок суду підлягає скасуванню.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на те, що після зміни прокурором обвинувачення, ОСОБА_8 в судовому засіданні 21.06.2018 року вину в нанесенні кухонним ножем удару ОСОБА_10 визнав. Умислу позбавити потерпілу життя у нього не було, остання його спровокувала.

Із показів свідка ОСОБА_11 вбачається, що остання діагностувала у потерпілої лише пошкодження жирової тканини і що воно було безпечним для її життя. ОСОБА_10 перев`язали та поклали відпочивати. Коли потерпілій стало погано, викликали швидку допомогу. Тобто у випадку своєчасного надання медичної допомоги, ОСОБА_10 залишилася б живою.

Вважає, що дії ОСОБА_8 повинно було кваліфікувати за ч.2 ст. 121 КК України.

Так, ОСОБА_8 показав співробітникам поліції 31.07.2017 року місце де знаходився ніж, після чого його було вилучено.

ОСОБА_8 не змінив місця проживання, не сховався.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи страждає на понижену здатність до критичної оцінки своїх дій.

Просить вирок суду скасувати та перекваліфікувати його дій на ч.2 ст. 121 КК України та застосувати до нього покарання з урахуванням його особистості та пом`якшуючих обставин визнання вини, сприяння розкриттю злочину, розкаяння у скоєному.

Обвинувачений ОСОБА_8 , вважає вирок суду незаконним внаслідок істотних порушень КПК України.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на те, що вину у злочині, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України у судовому засіданні не визнавав, але під психологічним тиском на нього у судовому засіданні 21.06.2018 року з боку суду та прокуратури був змушений визнати свою вину, оскільки розгляд справи проведений не всебічно, не повно та упереджено.

Крім того зазначає, що суд не дав оцінки щодо допустимості доказів. Так просить звернути увагу, що при зміненні обвинувачення у кримінальному проваджені, щодо викладу фактичних обставин кримінального провадження на підтасовку фактів, яка не вплинула на кваліфікацію діянь, а нібито носила характер уточнення дати та часу вчинення ним злочину. Так, як зазначено в матеріалах кримінального провадження та у вироку суду від 22.06.2018 року вказаний злочин було вчинено 30.07.2017 року, що підтверджено показами свідків, а в протоколах огляду місця події зазначено 31.07.2017 року. Труп потерпілої було виявлено в автомобілі ВАЗ 2102 червоного кольору.

Просить звернути увагу на те, що в обвинувальному акті від 30.05.2018 року про зміну обвинувачення зазначено, що потерпіла померла в кареті швидкої допомоги та злочин ніби скоєний 31.07.2017 року о 01.00 годині ночі. Тим самим було підтасовані факти, які були вигідні прокуратурі.

Також він не згоден з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, оскільки він не переслідував прямий умисел на заподіяння смерті потерпілій, все виникло спонтанно через образу.

Відповідно до показань фельдшера ОСОБА_11 , вона діагностувала пошкодження жирової тканини, без пошкоджень м`язів, яке не є небезпечним для життя.

Тому правова кваліфікація не є правильною, оскільки померла потерпіла лише 31.07.2019 року не в кареті швидкої допомоги а в автомобілі ВАЗ 2102.

Внаслідок всього письмові докази на які послався суд у вироку не є допустимими та належними.

Просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який вважав апеляційні скарги захисника та обвинуваченого безпідставними, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступного.

Як вбачається зі змісту апеляційних скарг захисника та обвинуваченого ОСОБА_8 , останній свою вину у вчиненні злочину, за який його засуджено визнавав 22.06.2019 року після зміни прокурором обвинувачення в суді, але заперечували проти правильності кваліфікації діяння обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК України.

Ретельно перевіривши ці доводи, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 України, суд зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених ним із дотриманням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, про що у вироку навів докладні мотиви згідно зі ст. 374 КПК України.

Вина обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину підтверджується доказами, дослідженими та перевіреними судом, яким надана належна юридична оцінка, зокрема:

Показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 наданими ним під час судового засідання від 21.06.2018 року де він визнав вину повністю та показав, що дійсно вдарив потерпілу ОСОБА_10 ножем у живіт, оскільки вона його образила. Ніж взяв біля літнього душу на камінні. Після удару ножем з місця події втік, так як злякався вчиненого.

Показаннями потерпілої ОСОБА_12 , з яких вбачається, що 30.07.2017 пізно ввечері, в проміжок часу з 22.00 до 23.00. години до них прибігав ОСОБА_13 та повідомив, що обвинувачений ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_10 . Вона вибігла на подвір`я і побачила ОСОБА_10 , яка лежала на подвір`ї на землі та повідомила, що ножове поранення її спричинив обвинувачений ОСОБА_8 . Вона викликала медичних працівників ( ОСОБА_11 ) та поліцію (прибув дільничний інспектор). Через деякий час вона з чоловіком повезли на належному їй автомобілі ОСОБА_10 до лікарні, але не довезли її, вона померла в салоні автомобіля по дорозі.

Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_14 , з яких крім того вбачається, що дорогою ОСОБА_10 повідомила, що ножове поранення їй завдав обвинувачений ОСОБА_8 безпричинно.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , з яких вбачається, що 30.07.2017 пізно ввечері він був вдома (в АДРЕСА_1 ), в цей час до нього в кімнату забіг ОСОБА_13 та повідомив, що ОСОБА_10 вдарили ножем. Він вибіг на вулицю та побачив, що ОСОБА_10 лежала на землі на подвір`ї, з ножовим пораненням. ОСОБА_10 повідомила йому, що ножове поранення йому спричинив обвинувачений ОСОБА_8 .

Показаннями свідка ОСОБА_11 , з яких вбачається, що вона працює фельдшером, 30.07.2017 близько 22.30-23.00 години її викликали з дому для надання медичної допомоги потерпілій ОСОБА_10 , в якій вона виявила ножове поранення (шириною 3-4 см) в область живота, діагностувала пошкодження жирової тканини без пошкоджень м`язів. Вважаючи пошкодження такими, що не є небезпечними для життя, вони її помили, перев`язали та поклали відпочивати на дивані. Коли ОСОБА_10 стало погано, її повезли на автомобілі до районної лікарні. ОСОБА_10 вказала прямо на обвинуваченого ОСОБА_8 як на особу, яка спричинила їй ножове поранення.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , з яких вбачається, що вона має медичну освіту, 30.07.2017 вночі надавала потерпілій ОСОБА_10 першу медичну допомогу по місцю проживання потерпілої, під час якої остання повідомила їй, що «ножове поранення їй спричинив обвинувачений ОСОБА_8 », повідомила, що «стояла на подвір`ї і тут до неї підійшов ОСОБА_8 , який не пояснюючи нічого вдарив її ножем в живіт». У потерпілої ОСОБА_10 було виявлено ножове поранення в живіт.

Показаннями свідка ОСОБА_17 , з яких вбачається, при яких обставинах 31.07.2017 приблизно о 06.00 годині ранку працівниками поліції було виявлено та вилучено ніж.

Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_18 .

Показаннями свідка ОСОБА_13 , з яких вбачається, що 30.07.2017 пізно ввечері він разом з потерпілою ОСОБА_10 в будинку по місцю свого проживання дивилися телевізор. В цей час прийшов обвинувачений ОСОБА_8 , якого почала проганяти з будинку потерпіла ОСОБА_12 . ОСОБА_10 за вказівкою ОСОБА_12 вийшла з будинку, щоб прибрати у душі і разом з нею з будинку вийшов обвинувачений ОСОБА_8 . Через короткий проміжок часу він почув крики ОСОБА_10 , вискочив на подвір`я та побачив ОСОБА_10 , яка лежала на землі. Він підбіг до неї і вона йому повідомила, що обвинувачений ОСОБА_8 спричинив їй ножове поранення в живіт.

Протоколом огляду місця події від 31.07.2017 року, згідно якого був оглянутий автомобіль ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 червоного кольору, в якому на задньому сидінні виявлено труп ОСОБА_10 , описано одяг, який був на трупі, тілесні ушкодження у виді коло-різаної рани живота зліва біля пупка, довжиною близько 1,5 см, шириною близько 0,5 см, вилучено мікрооб`єкти з правої та лівої долоні рук на двох відрізках дактилоплівки.

Протоколом огляду місця події від 31.07.2017 року, згідно якого було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_1 , по місцю проживання загиблої ОСОБА_10 , зафіксоване місце вчинення злочину, виявлено та вилучено одяг ОСОБА_10 , який був на останній в момент спричинення їй тілесних ушкоджень: нічну сорочку, халат, а також вилучений кухонний ніж.

Протоколом огляду місця події від 31.07.2017, згідно якого було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_3 , на якій розташований магазин, де за огорожею, на відстані приблизно 2 м, у землі виявлено та вилучено ніж, який детально описаний у протоколі, місцезнаходження якого вказав обвинувачений ОСОБА_8 , повідомивши, що саме цим ножем він спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження.

Протоколом огляду предмету від 31.07.2017року, відповідно до якого слідчим було оглянуто футболку та шорти, які був одягнений обвинувачений ОСОБА_8 на момент вчинення злочину, які детально описані у протоколі.

Висновком судово-медичної експертизи від 22.08.2017 року № 849, згідно якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з пошкодженням великого сальника, брижі та стінок тонкої кишки, крововиливи в м`які тканини по ходу ранового каналу, які виникли незадовго до настання смерті від дії колото-ріжучого предмету типу клинка ножа, який має лезо та обух з нечітко вираженими ребрами, з найбільшою шириною клинка до рівня занурення біля 20 мм (згідно даних медико-криміналістичної експертизи). Пошкодження є колото-різаними, про що свідчить переважання довжини ранового каналу над довжиною шкіряної рани, рівні гладкі краї рани, один гострий та протилежний тупий кінці пошкодження, відсутність дефекту тканини та тканинних перемичок; відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, перебуває в причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть настала від проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з пошкодженням великого сальника, брижі та стінок тонкої кишки, ускладненого гострою крововтратою, що підтверджується наявністю та характером пошкоджень, наявністю рідкої крові зі згортками в черевній порожнині, наявністю плям Мінакова під ендокардом, малокров`ям внутрішніх органів, даними судово-гістологічної експертизи. Судово-токсикологічної експертизою крові трупа етиловий спирт не виявлений. Судово-іммунологічною експертизою встановлено, що кров трупа відноситься до групи АВ0 з, що відповідає 4-й групі.

Висновком судової медико-криміналістичної експертизи № 85-МК від 22.08.2017 року, відповідно до якого пошкодження шкіряного клаптя від трупа ОСОБА_10 є колото-різаним та виникло від впливу колото-ріжучого знаряддя типу клинка ножа, маючого лезо та обух з нечітко вираженими ребрами, з найбільшою шириною клинка до рівня занурення біля 20 мм.

Висновком судової медико-криміналістичної експертизи № 106-МК від 26.09.2017 року, відповідно до якого спричинення справжнього пошкодження на шкіряному клапті, вилученому з трупа ОСОБА_10 клинком, наданого на експертизу ножа, не виключається.

Висновком судової імунологічної експертизи від 14.09.2017 року № 187, відповідно до якого із висновку експерта № 443 від 04.08.2017 (експертиза рідної крові) відомо, що кров потерпілої ОСОБА_10 відноситься до групи АВ0 з супутнім антигеном Н. Кров ОСОБА_8 за дослідженою системою АВ0, відноситься до групи 0 з ізогемаглютінінами анті-А і анти-В. На халаті, вилученому під час огляду місця події, в об. 1 знайдена кров людини; в об. 2-7 на цьому ж халаті кров не знайдена. При серологічному дослідженні слідів крові в об. 1 виявлені антигени А, В, Н; ізогемаглютініни анті-А і анти-В не виявлені. Таким чином, ця кров відноситься до групи АВ0 з супутнім антигеном Н і, за дослідженою системою АВ0, може походити від особи (осіб) з такою ж групою крові, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_10 (антигени А, В, Н). Присутність в цих же слідах крові ОСОБА_8 (антиген Н) не виключається, якщо у останнього на момент скоєння злочину були пошкодження, які супроводжувалися зовнішньою кровотечею. На нічній сорочці, вилученої з місця події, кров не знайдена (а. с. 187-189);

Оглянутим у судовому засіданні речовим доказом ножем, який є знаряддям злочину.

Вищезазначені показання учасників судового провадження погоджуються як між собою, так і з письмовими матеріалами провадження, які стали належними доказами вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 саме за ч.1 ст. 115 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі докази кримінального провадження в їх сукупності, визнав їх належними та допустимими, перевірив надані органом досудового розслідування докази та дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Заявлене в ході апеляційного розгляду кримінального провадження клопотання захисника ОСОБА_7 щодо допиту судово-медичного експерта ОСОБА_19 було залишено без задоволення, оскільки необхідність допиту експерта мотивована не для роз`яснення чи не розуміння висновку експертизи, а необхідністю поставити перед експертом додаткових питань, які не були предметом експертного дослідження під час досудового слідства або в суді першої інстанції. При цьому клопотання про призначення додаткової експертизи від учасників кримінального провадження не надходило.

Відповідно до ст. 356 КПК України за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 щодо оцінки допустимості доказів та підтасовку фактів, а саме уточнення дати скоєння кримінального правопорушення не спростовують висновок суду, викладеного у вироку та були уточнені в обвинувальному акті від 30.05.2018 року.

Крім того, судова колегія вважає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що 21.06.2018 року під психологічним тиском з боку суду та прокурора він був змушений визнати вину, оскільки це спростовується технічним записом судового засідання від 21.06.2018 року, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_8 після зміни обвинувачення, яке не вплинуло на кваліфікацію його діянь, а носило уточнюючий характер, без всякого тиску з боку суду та прокурора визнав свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та відмовився давати показання, оскільки не пам`ятає фактичних обставин справи.

Також, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №524 від 18.09.2017 року, ОСОБА_8 психічними захворюваннями не страждав і не страждає. У період часу, що цікавить слідство, у нього не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, тоді міг усвідомлювати свої дії і керувати ними ( а.п. 194-197) спростовує доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_8 так зреагував на образу потерпілої, вдаривши її ножем, оскільки страждає на легку розумову відсталість з емоційно-вольовим порушенням.

Доводи захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 щодо необхідності зміни кваліфікації його діяння з ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 с. 121КК України є необґрунтованими. Вони спростовуються матеріалами кримінального провадження, яким суд першої інстанції дав належну оцінку. Ці доводи щодо правильної кваліфікації дій обвинуваченої перевірялися в ході судового розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що локалізація заподіяних тілесних ушкоджень свідчить про те, що обвинувачений діяв спричиняючи колото-різане рану у життєве важливі органи потерпілої, ускладнену гострою крововтратою, з прямим умислом та усвідомлював наслідки своїх дій і вони були направлені саме на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_10 .

Неспроможними є посилання захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 в своїх апеляційних скаргах на вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, а не ч. 1 ст. 115 КК України.

Так, розмежування складів злочинів, передбачених ст. 115 та 121 ч. 2 КК здійснюється за суб`єктивною стороною.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК належить до категорії складних злочинів. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини: умислом (прямим/непрямим) щодо заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Специфіка умисного вбивства полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при умисній формі вини. В зв`язку з цим суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мають значення для встановлення змісту і спрямованості умислу.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин злочину, зокрема враховувати знаряддя та спосіб його вчинення, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій та ін.

Крім того, для притягнення до кримінальної відповідальності за вбивство необхідно встановити причинний зв`язок між діянням винного і настанням смерті потерпілого. Процес розвитку причинного зв`язку припускає, що причина завжди в часі передує наслідку. При цьому не має значення, як скоро після вчинення злочинної дії настала смерть. Цей проміжок часу може бути значним.

Суд першої інстанції цих вимог дотримався належним чином.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність доказів та були підставами для скасування або зміни вироку не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обвинуваченому ОСОБА_8 призначене покарання в межах санкції частин статті, за яким його засуджено. Приймаючи таке рішення суд керувався вимогами ст.ст. 50, 65 КК України та навів обґрунтування, які належить вважати достатніми.

Зокрема, покарання є таким, що відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України без порушення правил його призначення, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, характеризуючи данні, обтяжуючі обставини, а також усі обставини справи, і яке є необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

За вказаних обставин доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційного розгляду вищевказаного кримінального провадження, у зв`язку з чим їх апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, п. 4 ч. 1 ст. 408, п. 3 ч. 1 ст. 409, 419 КПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 22.06.2018 року щодо ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але вона може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

(підпис) (підпис) (підпис)

Судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2