Справа № 534/1871/19
Провадження № 1-кс/534/616/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року м. Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , затриманої особи ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) щодо затриманої громадянки Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Ісмагілово Бєлєбєєвського району Республіки Башкортостан Російської Федерації, громадянки Російської Федерації, із вищою освітою, удови, зареєстрованої у АДРЕСА_1 , документованої посвідкою на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 , виданої ВГІРФО УМВС України в Полтавській області 07.12.2005 (дійсна безстроково), зареєстрованої у АДРЕСА_2 , яка розшукується компетентними органами Російської Федерації за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.159 та ч.3 ст.159 Кримінального кодексу Російської Федерації,

встановив:
До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся прокурор Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 із клопотанням, в якому прохає застосувати до громадянки Російської Федерації ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про її видачу та фактичну передачу до Російської Федерації. Упродовж екстрадиційного арешту прохає утримувати ОСОБА_6 в умовах ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

В обґрунтування клопотання зазначено, що 19.11.2019 у м.Кременчуці співробітниками Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області о 15 год. 35 хв. в порядку ст.ст.208,582 КПК України затримано громадянку Російської Федерації ОСОБА_6 , яка згідно червоної картки Інтерполу знаходиться у міжнародному розшуку та розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.159 КК Російської Федерації.
Особу затриманої встановлено паспортом громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 , виданим 22.06.2000 ІГОМ УВС Радянського району м.Красноярська.
02.08.2012 Генеральна прокуратура Російської Федерації листом за №81/3-319-12 звернулась до Генеральної прокуратури України із клопотанням щодо видачі ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за шахрайство.
21.08.2012 до прокуратури Полтавської області в порядку ст.465 КПК України в редакції 2001 року з Генеральної прокуратури України надійшла засвідчена копія запиту російської сторони про видачу ОСОБА_7 з дорученням про проведення екстрадиційної перевірки.
Відповідно до отриманих матеріалів, 14.06.2012 слідчим по ОВС СЧ СУ Міжмуніципального управління МВС Росії «Красноярськое» винесено постанову у кримінальній справі №15059040 про притягнення ОСОБА_7 як обвинуваченої за ч.2 ст.159, ч.3 ст.159, ч.2 ст.159, ч.2 ст.159, ч.3 ст159, ч.2 ст.159, ч.2 ст.159 КК Російської Федерації.
Російською стороною ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що вона 20.05.2002 шляхом обману та зловживання довірою, діючи за попереднім зговором, групою осіб заволоділа коштами громадян у сумі 120000 рублів, завдавши значного збитку.
Також у період з липня по листопад 2003 року діючи за попередньою змовою, групою осіб шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_7 заволоділа коштами громадян у сумі 260000 рублів, завдавши збитки у великому розмірі.
У березні 2004 року шляхом обману та зловживання довірою, за попередньою змовою, групою осіб ОСОБА_7 заволоділа коштами громадян у сумі 80000 рублів, завдавши значного збитку.
У березні 2004 року шляхом обману та зловживання довірою, за попередньою змовою, групою осіб ОСОБА_7 заволоділа коштами громадян у сумі 155000 рублів, завдавши значного збитку.
Протягом квітня-листопада 2004 року шляхом обману та зловживання довірою, за попередньою змовою, групою осіб ОСОБА_7 заволоділа коштами громадян у сумі 392000 рублів, завдавши збиток у великих розмірах.
05.07.2004 діючи за попередньою змовою, групою осіб, шляхом обману та зловживання довірою, ОСОБА_7 заволоділа коштами громадян у сумі 200000 рублів, завдавши збитку у значних розмірах.
У липні 2004 року шляхом обману та зловживання довірою, за попередньою змовою, групою осіб ОСОБА_7 заволоділа коштами громадян у сумі 150000 рублів, завдавши значного збитку.
11.04.2005 ОСОБА_7 оголошена у розшук.
Постановою Центрального районного суду м.Красноярська від 19.04.2012 ОСОБА_7 було змінено запобіжний захід на взяття під варту.
Відповідно до листа НЦБ Інтерполу в Російській Федерації від 16.09.2019 ОСОБА_7 оголошена у міжнародний розшук 07.06.2019.
Генеральна прокуратура Російської Федерації підтверджує наміри вимагати арешт та видачу ОСОБА_7 та наполягає на розгляді свого клопотання про її видачу від 02.08.2012.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 внесене клопотання підтримав повністю та просив застосувати до ОСОБА_7 екстрадиційний арешт з утриманням її в умовах ДУ «Полтавська установа виконання покарань».
Затримана ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що з 2004 року постійно проживає у м.Кременчуці, має двох синів, один з яких хворіє і вона здійснює за ним догляд. Про те, що вона розшукується компетентними органами Російської Федерації ОСОБА_7 не знала і не мала наміру переховуватись.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість, оскільки ініціатором клопотання не вмотивовано застосування найсуворішого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , постійно проживає в Україні з 2004 року, має міцні соціальні зв`язки, є людиною похилого віку, не вживала ніяких заходів щодо переховування від слідства і не знала про наявність кримінальної справи та розшуку щодо неї у Російській Федерації.
З`ясувавши думки учасників судового розгляду, слідчий суддя зазначає про наступне.
Відповідно до ч.4,6,8,10,11 ст.584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст.7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Правовідносини між Україною та Російською Федерацією щодо видачі (екстрадиції) осіб регламентуються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року, Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та додатковим протоколом до неї, які є чинними для обох держав.
Відповідно до підп. "f" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. нікого не може бути позбавлено свободи, крім, зокрема, такого випадку, як законний арешт або затримання особи, щодо якої провадиться процедура екстрадиції і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників, договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.
Видача правопорушників, відповідно до ч. 1 ст. 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників, здійснюється у зв`язку із правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та запитуваної Сторони позбавленням волі, або згідно з постановою про утримання під вартою на максимальний термін не менше одного року чи більш суворим покаранням.
Україна ратифікувала вказану Конвенцію, є її Стороною, а відповідне національне законодавство є узгодженим з цією Конвенцією.
При розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) розшукується компетентними органами Російської Федерації з метою арешту та подальшої екстрадиції для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.159 КК Російської Федерації, за фактами шахрайства.
Згідно наданих компетентними органами Російської Федерації документів строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не закінчився.
Інкриміновані компетентними органами Російської Федерації ОСОБА_7 злочини, передбачені ч. 2, ч.3 ст.159 КК Російської Федерації є екстрадиційними, оскільки відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2, ч.3, ч.4 ст.190 КК України, за які передбачено покарання на строк понад одного року позбавлення волі.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про її видачу (екстрадиційного арешту) та порядок застосування такого запобіжного заходу регламентований ст.584 КПК України.
Згідно з вищевказаною нормою чинного законодавства, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
Слідчий суддя, перевіривши запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, в разі відповідності поданого клопотання вищевикладеним вимогам, постановляє рішення про екстрадиційний арешт.
Положеннями ч.7 ст.584 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання слідчий суддя встановлює особу, роз`яснює особі її право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на видачу (екстрадицію), з`ясовує бажання особи скористатися цими правами, перевіряє добровільність надання особою згоди на її видачу (екстрадицію), відмови від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності, усвідомлення особою правових наслідків такої згоди (відмови), перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників і постановляє ухвалу про: 1) застосування екстрадиційного арешту; 2) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту; 3) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту; 4) застосування екстрадиційного арешту та відмову у затвердженні згоди особи на її видачу (екстрадицію); 5) відмову в застосуванні екстрадиційного арешту, якщо для його обрання немає підстав.
У відповідності до ч.8 ст.584 КПК України, при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.
З матеріалів клопотання вбачається, що постановою ст. слідчого СЧ СУ при УВС м.Красноярська від 11.04.2005 ОСОБА_7 оголошено у розшук.
За постановою слідчого по ОВС СЧ СУ Міжмуніципального управління МВС Росії «Красноярское» у кримінальній справі №15059040 ОСОБА_7 притягнуто у якості обвинуваченої за ч.2 ст.159, ч.3 ст.159, ч.2 ст.159, ч.2 ст.159, ч.3 ст.159, ч.2 ст.159, ч.2 ст.159 КК Російської Федерації.
Згідно із постановою Центрального районного суду м.Красноярська від 19.04.2012 ОСОБА_7 змінено запобіжний захід на взяття під варту.
Згідно із запитом компетентного органу Російської Федерації від 02.08.2012, останнім порушено питання щодо взяття під варту та видачі ОСОБА_7 , яка проживає у АДРЕСА_2 .
Листом від 20.02.2018 російською стороною направлено запит на проведення перевірки щодо ОСОБА_7 , а листом від 16.09.2019 підтверджено наміри арешту та видачі громадянки Російської Федерації ОСОБА_7 , відповідно до клопотання від 02.08.2012.
З 07.06.2019 ОСОБА_7 перебуває у міжнародному розшуку, ініціатором якого є компетентні органи Російської Федерації.
Згідно із висновком УДМС України в Полтавській області від 04.11.2019 ОСОБА_7 відповідно до Закону України «Про громадянство України», не є громадянкою України.
Як убачається з приєднаних до клопотання матеріалів, 07.12.2005 ОСОБА_7 була видана ВГІРФО УМВС України в Полтавській області посвідка на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_1 .
Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_7 є особою, яка раніше не засуджувалася за злочини як на території України, так і на території інших держав, зокрема таких даних в матеріалах клопотання не міститься, що очевидно вказує на відсутність у неї кримінального досвіду, а відтак і схильності до протиправних проявів.
При цьому, як убачається з матеріалів справи, 07.12.2005 ОСОБА_7 отримала посвідку на постійне місце проживання на підставі Закону України «Про імміграцію» 07.06.2001, яка дійсна безстроково, стало проживає у м.Кременчуці, про місце перебування ОСОБА_7 було повідомлено уповноважені органом листом від 16.06.2012.
Згідно вимог ст.584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі.
Екстрадиційний арешт є заходом процесуального примусу у вигляді взяття під варту з метою забезпечення її видачі (екстрадиції). Після затримання особи, яка знаходиться у міжнародному розшуку, застосування слідчим суддею до неї тимчасового арешту та наступного надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
Суд повинен перевірити запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників і виносить ухвалу або про застосування екстрадиційного арешту або про відмову в застосуванні екстрадиційного арешту, якщо для його обрання немає підстав.
Зокрема, суд перевіряє, чи немає обставин, за наявності яких видача затриманої особи не здійснюється, наприклад за вчинення військових або політичних правопорушень; у зв`язку із закінченням строків давності; коли порушується питання про видачу громадянина України або осіб, які постійно проживають в Україні, біженців тощо.
Європейський суд з прав людини у пункті 143 рішення "Stanev v. Bulgaria" наголошує, що затримання особи є настільки серйозним заходом, що воно може бути виправдане лише тоді, коли були розглянуті інші, менш суворі заходи і коли вони були визнані недостатніми для захисту індивідуального або суспільного інтересу, який міг би вимагати затримання особи.
Крім того, Європейський суд з прав людини у пункті 42 рішення "Котій проти України" наголошує, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати несвавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо: застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.
З огляду на викладене, беручи до уваги відсутність у самому клопотанні жодних обґрунтувань щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу - екстрадиційного арешту без визначення обставин, які б вказували на безальтернативність у цьому, із зазначенням конкретних доказів, які б прямо свідчили про можливість ОСОБА_7 перешкодити передачі до компетентних органів Російської Федерації, на думку слідчого судді, дає всі підстави вважати клопотання таким, що не підлягає задоволенню.
На підстави викладеного та керуючись ст.ст.7,8,9,582,584 КПК України,

постановив:
У задоволенні клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) щодо затриманої громадянки Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) відмовити.
Негайно звільнити ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) з-під варти в залі суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія ухвали слідчого судді підлягає перекладу та врученню затриманому на мові, якій останній володіє вільно.
Слідчий суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом.
Слідчий суддя ОСОБА_1