РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
Провадження № 1-кп/510/274/19

Справа № 510/2000/19

16.10.2019 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000258 від 18 серпня 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 та проживає у АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Ренійського районного суду Одеської області від 03 квітня 2013 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано три місяці невідбутого покарання за вироком Ренійського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2010 року за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років три місяці. 07 грудня 2015 року звільненого умовно-достроково

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

У провадженні Ренійського районного суду Одеської області знаходиться обвинувальні акти разом з доданими до них документами по матеріалам кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 20 серпня 2019 року у відношенні обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 20 серпня 2019 року по 16 жовтня 2019 року.

У судовому засіданні захисник звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_5 вже тривалий час знаходиться під вартою, ризики, передбачені ст. 177 КПК України відпали та загрози для оточуючих не представляє.

Прокурор заперечував проти зміни запобіжного заходу.

Суд, розглянувши клопотання, матеріали справи та заслухавши пояснення учасників кримінального провадження вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Так, ОСОБА_5 тримається під вартою з 20 серпня 2019 року по теперішній час. Під час підготовчого судового засідання зобов`язався виконувати всі покладені на нього обов`язки та з`являтися до суду за першою вимогою.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Отже, ризики, передбачені ст. 177 КПК України існувати не перестали, однак, відпала необхідність у застосуванні найбільш суворого запобіжного заходу.

Так, у рішеннях ЄСПЛ по справам «Марченко проти України» та «Хайреддінов проти України» зазначається, що тримання особи під вартою буде свавільним, якщо національні суди не обґрунтують необхідність такого тримання і не розглянуть можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність, а тому при вирішенні питання про застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні слід враховувати, що вони обмежують права особи на особисту недоторканість, гарантовані зазначеною статтею Конвенції, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.
Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Зі змісту ст. 178 КПК України слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність судимостей у підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини, тощо.
Дійсно, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, вказаний злочин відноситься до категорії тяжких.

Однак, враховуючи вік обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання та родини, а саме батька похилого віку, який потребує його допомоги, наявність реальної можливості працевлаштування.

Таким чином, суд вважає, що ризик повторення протиправної поведінки знизився, обвинувачений не перешкоджав розгляду кримінального провадження, намагається сприяти повному та всебічному з`ясуванню обставин по справі, відповідає на все поставлені йому запитання.

Крім того, після спливу певного проміжку часу, навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання особи під вартою. Відповідно до п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» та п. 60 рішення ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України», продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості.

Однак, суд враховую, що обвинуваченим було вчинено тяжкий злочин, а тому вважає, що клопотання має бути задоволено частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 205, 615, 331, 392 КПК України
УХВАЛИВ:
Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із забороною цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 строком на два місяці.

Встановити для ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1.Не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу суду;

2.Прибувати за кожною вимогою до суду;

3.Повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

4.Утримуватися від спілкування зі свідками;

5.Здати на зберігання до Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон та, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

Строк дії ухвали обчислювати з 16 жовтня 2019 року.

Ухвала суду припиняє свою дію 16 грудня 2019 року.

Негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

Виконання ухвали покласти на начальника Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя ОСОБА_6