Справа № 749/1516/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/622/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.018.270.280.000.264, за апеляційною скаргою захисника, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 травня 2019 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клюси, Щорського району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 засуджено за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з дня його затримання, а саме з 17 вересня 2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , до вступу вироку в законну силу, залишено у виді тримання під вартою.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити кваліфікацію діяння на ч. 3 ст. 135 КК України та призначити покарання в межах санкції відповідної статті. Вказує, що, відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку встановлених законом. Згідно протоколу затримання ОСОБА_6 було затримано на підставі: «якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин» (ст. 208 КПК України). Зважаючи на те. що саме затримання відбулось більше ніж через півроку після події, що інкримінуються ОСОБА_6 як вчинення злочину, таке затримання в порядку ст. 208 КІІК України без ухвали слідчого судді, суду є явно незаконним. Запобіжний захід у виді гримання під вартою в Чернігівському СІЗО обрано судом 18 вересня 2018 року, до цього часу позбавлення волі ОСОБА_6 було незаконним, порушувало його конституційні права. Саме в період незаконного затримання ОСОБА_6 він змінює свої показання, проводиться слідчий експеримент від 17 вересня 2018 року та негласні слідчі (розшукові) дії на території ІТТ №6 м. Сновськ та у приміщенні кабінету №206 Сновського ВП Менського ВП МВП ГУНП в Чернігівській області. Відповідно складено протокол слідчого експерименту від 17 вересня 2018 року (т. 1, а.п. 143-146) з відеофіксацією, протоколи про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо-, відео контролю за особою від 08 листопада 2018 року (т. 1, а.п. 212- 216, 218-224) та відповідно матеріали аудіо- відео- контролю за особою. Суд першої інстанції не знайшов підстав для визнання зазначених доказів недопустимими. В матеріалах справи відсутні та не надавались стороні захисту для ознайомлення клопотання слідчого про проведення негласних слідчих (розшукових) дій. які необхідні для з`ясування питання дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій. Суд першої інстанції дійшов висновку, що ухвал слідчого судді апеляційного суду Чернігівської області від 17 вересня 2018 року цілком достатньо для перевірки дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій. Однак, на його думку, це помилковий висновок, оскільки законність винесення ухвали слідчого судді апеляційного суду також має бути перевірена. Належні та допустимі докази по справі у своїй сукупності не дають можливість стверджувати поза розумним сумнівом, що мало місце вбивство новонародженої дитини обвинуваченим ОСОБА_6 .. Натомість обвинувачений визнає, а докази по справі підтверджують наявність у його діях складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України. Так. дитина народилася недоношеною, всі ознаки вказували на те. що вона перебуває у небезпечному для життя стані та потребує кваліфікованої медичної допомоги, однак особи, що зобов`язані були піклуватись про дитину (батько та мати) не звернулись за допомогою, хоча мали таку можливість та розуміли можливі наслідки зволікання.

На апеляційну скаргу захисника від прокурора надійшло заперечення, в якому просить залишити її без задоволення.

Як встановив доведеним суд І інстанції, 12 лютого 2018 року, близько 22 години, ОСОБА_6 , перебуваючи у будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на протиправне заподіяння смерті своєму малолітньому сину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, поклавши обома руками постільну подушку на голову дитини, закрив останній дихальні шляхи, що призвело до її удушення. Труп малолітньої дитини ОСОБА_6 переніс до приміщення господарчої будівлі, що розташована на земельній ділянці між господарствами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 та закопав.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у пред`явленому органом досудового розслідування обвинувачений не визнав.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування вироку суду при розгляді справи в апеляційному суді є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У матеріалах справи наявні не всі матеріали НСРД, на підставі яких збиралися докази.

Для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки за змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Обов`язковим елементом порядку отримання доказів в результаті НСРД є попередній дозвіл уповноважених суб`єктів (слідчого судді, прокурора, слідчого) на їх проведення. Сторона захисту вправі мати інформацію про всі елементи процесуального порядку отримання стороною обвинувачення доказів, які остання має намір використати проти неї в суді. Інакше від самого початку судового розгляду сторона захисту перебуватиме зі стороною обвинувачення в нерівних умовах.

Враховуючи, що НСРД проводяться під час досудового розслідування за ініціативою сторони обвинувачення, ця сторона має їх у своєму розпорядженні, зокрема прокурор процесуальний керівник цього розслідування.

Що стосується процесуальних документів, які мають гриф секретності, то за змістом статей 85, 92, 290 КПК України прокурор процесуальний керівник зобов`язаний під час досудового розслідування заздалегідь ініціювати процедуру їх розсекречення одночасно з результатами НСРД і забезпечити відкриття цих документів на етапі закінчення досудового розслідування.

Оскільки у вироку місцевого суду не зазначено підстав, за яких доводи сторони захисту визнані необґрунтованими, а наведено лише загальні фрази про їх неприйняття, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правильність застосування судом першої інстанції у цьому провадженні норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки встановлених обставин.

Отже вирок місцевого суду містить істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого належить ретельно перевірити усі доводи, наведені в апеляційній скарзі, дати на них вичерпну відповідь і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення з дотриманням прав сторін, навівши докладні мотиви його ухвалення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 412, 415, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 - скасувати і призначити новий розгляд в суді 1-ї інстанції.

Продовжити термін тримання ОСОБА_6 під вартою на 60 діб, тобто до 29.11.2019 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4