Справа № 357/7071/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представник потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_8 ,

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 від 06 квітня 2019 року за ч. 3 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

за ч. 2 ст. 185 КК України вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.10.2018 року до 2 (двох) років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки,

встановив:

06 квітня 2019 року близько 2:10 год. водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною по вулиці Замкова в селі Піщана Білоцерківського району Київської області, поблизу будинку №27, в напрямку села Скребиші Білоцерківського району Київської області, в порушення вимог пп. «б», пункту 2.3, пунктів 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), відповідно до яких «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»,«у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.», проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, вчасно не відреагував на її зміну, рухався зі швидкістю близько 80…85 км/год., що перевищує максимально дозволену швидкість у населеному пункті, в порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», маючи об`єктивну можливість виявити небезпеку для руху, яку йому становили пішоходи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які рухались у попутному напрямку по правому краю проїзної частини, негайно заходів до зменшення швидкості для уникнення наїзду на пішоходів не вжив та здійснив наїзд на останніх.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження, від яких загинули на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №260-176 від 23.05.2019 смерть ОСОБА_9 , настала від численних ушкоджень внутрішніх органів та кісток скелета з крововтратою. Знайдені при судово-медичному дослідженні трупа ушкодження заподіяні тупими предметами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Локалізація та характер ушкоджень на трупі ОСОБА_9 та на транспортному засобі не виключає можливість їх виникнення при обставинах, вказаних в ухвалі про призначення експертизи. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що потерпіла в момент дорожньо-транспортної пригоди знаходилась у вертикальному, або близькому до нього положенні і була повернута до транспортного засобу в момент первинного контакту задньо-лівою поверхнею тіла.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №259-173 від 23.05.2019 смерть ОСОБА_10 , настала від численних ушкоджень кісток скелета та внутрішніх органів з крововтратою. Знайдені при судово-медичному дослідженні трупа ушкодження заподіяні тупими предметами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Локалізація та характер ушкоджень на трупі ОСОБА_10 та на транспортному засобі не виключає можливість їх виникнення при обставинах, вказаних в ухвалі про призначення експертизи. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що потерпіла в момент дорожньо-транспортної пригоди знаходилась у вертикальному, або близькому до нього положенні і була повернута до транспортного засобу в момент первинного контакту задньо-правою поверхнею тіла.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пп. «б», пункту 2.3, пунктів 12.1, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Крім того, 06 квітня 2019 року близько 2:20 год. водій ОСОБА_7 , після наїзду на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 керованим ним автомобілем «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Замкова в селі Піщана Білоцерківського району Київської області поблизу будинку №21, усвідомлюючи те, що своїми протиправними діями він поставив потерпілих у небезпечний для життя та здоров`я стан, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди останні отримали тяжкі тілесні ушкодження і були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи змогу надати потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 допомогу, ОСОБА_7 не виконав свого громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі: не переконався чи потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 потребують допомоги, байдуже поставився до наслідків для останніх, не викликав карету невідкладної медичної допомоги, не доставив потерпілих до медичного закладу, ніяких заходів по наданню допомоги не вжив і з метою уникнення відповідальності, залишив місце пригоди, хоча мав можливість і повинен був прийняти міри по наданню допомоги потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , чим порушив вимоги пп. «а», «г», «д» пункту 2.10 Правил дорожнього руху, відповідно до яких «разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а у разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду органи чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських».

В судовому засіданні ОСОБА_7 визнав себе винним у вчиненні злочинів у яких його обвинувачували, щиро розкаявся, надав суду показання, які за змістом відповідають вищевикладеному.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового провадження проти цього не заперечували, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції не було та їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель потерпілих і за ч. 1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги осіб, які перебували у небезпечному для життя стані і позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілих у небезпечний для життя стан.

Суд зазначає, що ОСОБА_7 за формою вини, ступенем тяжкості вчинив необережний тяжкий злочин та умисний злочин невеликої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання, визначені ст. 66 КК України суд визнає активне сприяння розкриттю злочинів, визнання вини у вчиненні злочину.

Обставин, які обтяжують покарання визначені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Встановлено, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення крадіжки до двох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки, в період іспитового строку вчинив нові злочини, за місцем проживання характеризується посередньо, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває за медичною допомогою не звертався.

Таким чином, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність обставин, що пом`якшують покарання, дані, що характеризують особу та молодий вік обвинуваченого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 неможливе без його ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України дев`ять років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами три роки, в межах санкції ч. 1 ст. 135 КК України два роки позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим дев`ять років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами три роки.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України належить приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2018 року один рік позбавлення волі і призначити остаточне покарання за сукупністю вироків - десять років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами три роки.

Суд вважає, що таке покарання буде попереджати вчинення іншими особами нових злочинів.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України суд зараховує строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи наведене, глибину страждань, які зазначав потерпілий ОСОБА_4 , внаслідок смерті своєї доньки, ступінь вини ОСОБА_7 , суд вважає, що розумним і справедливим буде цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди у повному обсязі, в іншій частині, згідно клопотання ОСОБА_4 від 16 серпня 2019 року (а.с. 81), його належить залишити без розгляду.

Питання щодо речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Згідно ст. 124 КПК України із ОСОБА_7 на користь держави належить стягнути витрати на залучення експертів у розмірі 3 140,20 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд, -

засудив:

визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

за ч. 3 ст. 286 КК України дев`ять років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами три роки,

за ч 1 ст. 135 КК України два роки позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим дев`ять років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднати до призначеного ОСОБА_7 покарання невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2018 року один рік позбавлення волі і призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків - десять років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами три роки.

Строк відбування покарання вираховувати з часу затримання ОСОБА_7 08 квітня 2019 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 500 000 грн.

В іншій частині залишити без розгляду.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 3 140,20 грн.

Речові докази: автомобіль марки «Mazda», модель 6, тип Седан-В, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути власнику ОСОБА_11 , ватні палички, які поміщені до паперового конверту, який поміщений до поліетиленового пакету та скріплений біркою з підписом слідчого, відстріляну подушку безпеки зі слідами бурого кольору з керма автомобіля, чохли з сидіння водія - знищити, мобільний телефон марки «Microsoft», синього кольору, IMEI: НОМЕР_3 - повернути власнику ОСОБА_7 .

Скасувати арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_12 від 15 квітня 2019 року автомобіля марки «Mazda», модель 6, тип Седан-В, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Інші особи можуть отримати копію вироку у суді.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_1