Справа № 401/2867/18
Провадження№ 1-кп/401/77/19.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001352 за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0001352 за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся із клопотання про продовження відносно обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів, за які законом передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі на строк до восьми років, постійного джерела прибутку не має, міцних соціальних зв`язків не має, характеризується як особа схильна до вчинення кримінальних правопорушень.
До того ж вироком Світловодського міськрайонного суду від 14 лютого 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на 5 років. В даний час ОСОБА_4 перебуває в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», що унеможливлює його доставку до зали судового засідання для забезпечення його участі у розгляді данного кримінального провадження. Вважає, що наявні ризики, передбачені п.п. 1,4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.
Захисник адвокат ОСОБА_5 у вирішенні вказаного клопотання покладається на розсуд суду, та зазначає, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення іншого злочину до покарання у виді позбавлення волі та у рамках того кримінального провадження йому також обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому зі зміною запобіжного заходу його становище залишиться незмінним.
Обвинувачений ОСОБА_4 поділяє думку свого захисника.
Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні серії злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.
Вироком Світловодського міськрайонноо суду від 14 лютого 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на 5 років.
В даний час ОСОБА_4 перебуває в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно п. 36 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» № 37466/04 від 20 серпня 2010 року, яке набуло статусу остаточного, суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , за місцем навчання та проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Мати неповнолітнього ОСОБА_4 , зловживає спиртними напоями, вихованням сина не займається та не має впливу на його поведінку.
Беручи до уваги характеристику особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , та те що він обвинувачується у вчиненні серії злочинів проти власності, які ним вчинені під час здійснення судового провадження щодо нього за іншим обвинувачення, що свідчить про його суспільну небезпечність та схильність до вчинення злочинів, суд встановлює наявність ризиків, передбачених п.п. 1,4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з метою запобігти ризикам, суд не знаходить підстав для обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, а тому вважає необхідним обрати щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
З метою запобігання спробам переховуватись від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, а також для забезпечення участі обвинуваченого ОСОБА_4 у судових засіданнях, суд виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, та вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним для запобігання встановленим ризикам.

З огляду на те, що строк дії запобіжного заходу обраного обвинуваченому ОСОБА_4 спливає 29 листопада 2019 року, і до цього часу судове провадження не може бути завершеним, з огляду на графік конвоювання обвинувачених та обсяг доказів, що підлягає дослідженню, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 197 КПК України, -
У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою який не може перевищувати шістдесят днів, тобто до 10 січня 2020 року включно.
Копію ухвали направити учасникам судового провадження та до ДУ Кропивницький слідчий ізолятор для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1