АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/228/19 Справа № 706/617/19 Категорія: ст.ст.176, 181, 183 КПК УкраїниГоловуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу начальника Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області від 15.04.2019 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт. Верхнячка Христинівського району

Черкаської області, українця, громадянина України,

який має середню спеціальну освіту, не одруженого, не

працюючого, який не являється учасником АТО, на

утриманні неповнолітніх дітей не має, проживає по

АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 відмовлено та обрано обвинуваченому ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на шістдесят діб, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, з 15.04.2019 по 13.06.2019 включно,

в с т а н о в и л а :

Слідчий СВ Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 13.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 ..

Подане клопотання мотивує тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, а саме, 13.04.2019 близько 17 години 00 хвилин в смт. Верхнячка Христинівського району Черкаської області, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись біля ставу "Великий Гайок", що поблизу вулиці Макаренка разом з неповнолітньою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті природнім шляхом, скориставшись безпорадним станом потерпілої через алкогольне сп`яніння та погіршення стану здоров`я у вигляді нудоти та головокружіння, поклавши останню на свої особисті речі, а саме куртку, силою рук зняв з останньої джинси та спідню білизну, після чого долаючи опір потерпілої завів руки за спину та розвів ноги, тим самим подолав волю неповнолітньої ОСОБА_10 , діючи умисно та цілеспрямовано, вступив з нею у статеві зносини вагінально-генетальним способом, однак в послідуючому припинив свої дії, не досягнувши мети задоволення статевої пристрасті та сім`євиверженням статевий акт не закінчив, через появу на місці події сторонніх осіб.

14.04.2019 у відповідності до вимог ст. 277, 278 КПК України ОСОБА_8 було вручено повідомлення про підозру.

Ухвалою слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області від 15.04.2019 у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 відмовлено та обрано обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту на шістдесят діб, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, з 15.04.2019 по 13.06.2019, включно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням начальник Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 15.04.2019 про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що, на думку апелянта, вказане судове рішення є незаконним та підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Місцевий суд своє рішення мотивував тим, що прокурором не доведено обставину, передбачену п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та що інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти вказаним в клопотанні ризикам.

На думку прокурора, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , відповідає вимогам ст. 184 КПК України і є вмотивованим та обґрунтованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

14.04.2019 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України - зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо неповнолітньої.

Вказана підозра є обґрунтованою, яка була висунута на підставі доказів, зібраних під час досудового розслідування на момент звернення до суду з клопотанням.

Крім того, під час розгляду даного клопотання прокурором було доведено наявність ризиків передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 , може незаконно впливати на неповнолітніх свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були безпосередніми очевидцями вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 ..

ОСОБА_8 , вчинив злочин, який відноситься до категорії особливо тяжких та потерпілою особою у кримінальному провадженні є неповнолітня особа жіночої статті, яка є явно фізично слабша від підозрюваного, що не виключає можливість вчинення останнім аналогічних злочинів у подальшому.

Також, ОСОБА_8 відмовився давати покази, посилаючись на ст. 63 Конституції України - це у свою чергу свідчить про те, що у скоєнні кримінального правопорушення останній не розкаюється, не сприяє слідству, вживає та буде вживати усіх заходів направлених на укриття від слідства усіх доказів його вини.

На адресу апеляційного суду Черкаської області надійшло клопотання від представника потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_14 про скасування ухвали слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області від 15.04.2019 та необхідність прийняття нової постанови, якою потрібно обрати ОСОБА_8 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування доводів свого клопотання, представник потерпілої зазначала, що, керуючись правами, передбаченими ст. 56 КПК України, вона підтримує апеляційну скаргу прокурора та вважає, що міра запобіжного заходу, обрана підозрюваному ОСОБА_8 є м`якою.

Так, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_8 є особливо тяжким.

Крім того, підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення о 17:00 годині, а тому перебування його в домашніх умовах з 21:00 години і до 07:00 години наступного ранку може не забезпечити його належної поведінки.

При цьому, представник потерпілої також вважає, що за обраної на теперішній час міри запобіжного заходу обраної місцевим судом, може відбутись рецидив злочинів.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора, який просив задовольнити апеляцію прокурора з наведених у ній мотивів, думки захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили відмовити у її задоволенні та залишити рішення суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга начальника Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_6 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В силу вимог ст.ст.131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, як того вимагає ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення слідчим суддею в повній мірі з`ясовані обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу (ст. 178 КПК України), а також перевірено, чи наявні зазначені у клопотанні ризики, передбачені ст.177 КПК України.

На думку колегії суддів, висновок слідчого судді про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 та обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби є обґрунтованим та відповідає вимогам ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим видом запобіжних заходів і повинен застосовуватись лише тоді, коли прокурор доведе, що інший запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Слід погодитись з висновком слідчого судді, що прокурор не довів, що належну процесуальну поведінку підозрюваного забезпечить лише тримання під вартою. Немає у матеріалах провадження переконливих даних про те, що домашній арешт підозрюваного не зможе запобігти ризикам, на які посилається прокурор.

Домашній арешт повинен забезпечити виконання підозрюваним всіх процесуальних рішень й дій у цьому провадженні. При порушенні умов домашнього арешту слідчий вправі клопотати про його зміну.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п.80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, що і було реалізовано слідчим суддею при розгляді клопотання.

Також відповідно правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на неповнолітніх свідків, які були безпосередніми очевидцями вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 та, крім того, не виключена можливість вчинення останнім аналогічних злочинів у подальшому обґрунтовуються лише припущеннями. Посилання прокурора в апеляційній скарзі на вказані обставини не є підставою застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Що стосується того, що підозрюваний ОСОБА_8 відмовився давати покази, посилаючись на ст. 63 Конституції України, то колегія суддів вважає, що ця обставина ніяким чином не свідчить про перешкоджання досудовому слідству, оскільки це положення, передбачене вимогами Конституції України, яким і скористався ОСОБА_8 ..

З цих самих підстав, колегія суддів апеляційного суду не бере до уваги доводи клопотання представника потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_14 ..

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби; домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Щодо обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, то дані обставини прокурором в суді першої та апеляційної інстанцій не доведені й доказами не підтверджені.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Оскільки прокурором не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.

При цьому, колегія суддів враховує, що строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби наближається до завершення і на час розгляду апеляційної скарги прокурора стосовно виду запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 судом апеляційної інстанції не було отримано ніяких даних про реальне виникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а тому, в тому числі і з цих підстав, колегія суддів не вбачає можливості змінити або скасувати оскаржуване судове рішення.

За таких обставин, зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких прокурор просив скасувати ухвалу слідчого судді, свого підтвердження в апеляційній інстанції не знайшли.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 181, 194, 309, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу начальника Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2019 року щодо відмови в обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 та обрання обвинуваченому ОСОБА_8 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на шістдесят діб, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, до 13.06.2019 залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :