Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1498/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.15, ч.5 ст.185, ч.3 ст.262 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року. Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар

судового засідання ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого

ОСОБА_7 -

адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 20 серпня 2019 року, якою обвинуваченому кримінальному провадженні № 0000082 ОСОБА_7 за ч.3 ст.15, ч.5 ст.185, ч.5 ст.185, ч.3 ст.262 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Авдарма, Комрацького району, АТО Гагаузія, Республіки Молдова, громадянину Республіки Молдова, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ,-

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою по 18.10.2019 включно.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження № 0000082 відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст.15, ч.5 ст.185, ч.5 ст.185, ч.3 ст.262 КК України.

20.08.2019, прокурор відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000082 за ч.3 ст.15, ч.5 ст.185, ч.5 ст.185, ч.3 ст.262 КК України ОСОБА_7 .

Задовольняючи вказане клопотання прокурора суд послався на те, що продовження обвинуваченому ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу забезпечить виконання останнім покладених на нього обов`язків, а також зможе запобігти ризику того, що обвинувачений може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просять, вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити прокурору в його клопотанні про продовження запобіжного заходу та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Вважає, що в даному випадку продовження строків тримання під вартою її підзахисному є безпідставним та по своїй суті зводиться до автоматичного тримання останнього під вартою.

Аргументуючи свої апеляційні вимоги вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а зазначені у ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу було порушено право обвинуваченого на захист, оскільки всупереч вимог ст.184 КПК України, до початку судового засідання стороною обвинувачення її підзахисному не було надано цього клопотання, а суд вказане право останнього також не поновив.

Зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд належним чином не дослідив докази, які стосуються питання продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, а також те, що захисник обвинуваченому був наданий прокурором безпосередньо у судовому засіданні, а не за три години до цього.

Вказує, що в оскаржуваній ухвалі суд зазначив відомості, які не підтверджені доказами, зокрема про те, що ОСОБА_7 раніше обирався запобіжний захід у виді застави, умови якого останнім були порушені.

Крім цього, у своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 посилається на те, що в оскаржуваному рішенні відсутня аргументація щодо неможливості застосування відносно обвинуваченого іншого запобіжного заходу.

Зазначає, що з оскаржуваної ухвали суду незрозуміло, які саме ризики вважаються доведеними.

На думку адвоката, суд, в оскаржуваному рішенні намагався довести ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, щодо можливого переховування обвинуваченого від суду. Однак, який вона вважає безпідставним, оскільки ОСОБА_7 майже відбув строк, передбачений санкцією статей КК України за якими він обвинувачується та хоче якнайшвидше отримати вирок.

Крім цього, адвокат ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд у своєму рішенні суд безпідставно послався на інші ризики у кримінальному провадженні, такі як: ризик негативної поведінки обвинуваченого у суспільстві; можливість впливу на встановлення істини у справі; перешкоджання подальшого виконання процесуальних рішень по справі, оскільки такі ризики не передбачені чиним КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, міркування прокурора ОСОБА_6 , який заперечив щодо її задоволення, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст. 404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим.

Згідно ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 цієї ж статті, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.1ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.2 цього ж Закону, клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Крім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи, завжди має бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено у разі засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою врахував; дані про особу останнього, згідно яких обвинувачений є громадянином Молдови, має молодий вік та задовільний стан здоров`я; суспільну небезпеку правопорушень, в яких останній обвинувачується, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких; тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним в інкримінуємих злочинах; відсутність роботи, сталих соціальних зв`язків та житла в Україні. А також те, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження ОСОБА_7 переховувався від слідства, перебував у міжнародному розшуку в ході якого був затриманий в Республіці Болгарія.

Вищевказане спростовує апеляційні захисника про те, що суд належним чином не дослідив докази, які стосуються питання продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу.

Крім цього, є безпідставними і апеляційні доводи захисника про те, що при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу було порушено право на захист ОСОБА_7 , у зв`язку з тим, що вказане клопотання прокурора не було надано її підзахисному, як того вимагає ст.184 КПК України, а також тим, що захисника обвинуваченому було надано безпосередньо у судове засідання, а не за три години до цього.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що судовий розгляд клопотання прокурора був проведений з дотриманням вимог ст.49 КПК України, за обов`язкової участі захисника обвинуваченого.

При цьому, в матеріалах провадження відсутні будь-які дані про те, що під час даного судового розгляду були порушені права обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачені ст.42 КПК України, а саме право на побачення з захисником перед судовим засіданням.

Що ж до факту ненадання обвинуваченому клопотання про продовження йому строку запобіжного заходу, про що вказує захисник у апеляційній скарзі, то безпідставність цього доводу спростовується тим, що передбачений ч.2 ст.184 КПК України порядок надання обвинуваченому копії клопотання та матеріалів якими воно обгрунтовується застосовується лише при обранні обвинуваченому запобіжного заходу. При цьому, при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке регламентується ч.3 ст.331 та ст.199 КПК України надання таких копій не передбачено.

В свою чергу, стороною обвинувачення були дотримані вимоги ч.1 ст.199 КПК України, оскільки прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою за п`ять днів до закінчення дії запобіжного заходу (а.с.34).

Доводи апеляційної скарги про те, що в оскаржуваному рішенні суд всупереч закону послався на ризики, які не передбачені КПК України також не є належними. Вказуючи у своєму рішенні на ризики негативної поведінки обвинуваченого у суспільстві, можливість впливу на встановлення істини у справі, перешкоджання подальшого виконання процесуальних рішень по справі суд першої інстанції не вирішує питання доведеності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а розглядає зазначені вище ризики з метою вирішення доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу, як того вимагає ст.331 КПК України, а тому зазначення таких ризиків в оскаржуваній ухвалі апеляційний суд не вважає порушенням кримінального процесуального закону.

В свою чергу, суд у своєму рішенні окремим пунктом зазначає про існування ризиків можливого переховування обвинуваченого від суду та можливість перешкоджання кримінальному провадженню, які і відносяться до переліку визначеного ч.1 ст.177 КПК України.

Не знаходять свого підтвердження і апеляційні доводи адвоката про те, що суд в оскаржуваному рішенні послався на відомості, які не підтверджені доказами, зокрема на те, що ОСОБА_7 раніше обирався запобіжний захід у виді застави, умови якого останнім були порушені, оскільки такі доводи спростовані наданими прокурором в ході апеляційного розгляду матеріалами.

Крім цього, суд у своєму рішенні вказує на відсутність можливості зміни обраного раніше обвинуваченому запобіжного заходу, посилаючись при цьому на вказані вище дані про особу останнього та відсутність зменшення ризиків у кримінальному провадженні.

Строк на який оскаржуваною ухвалою ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід також визначено вірно.

Враховуючи вищевказане у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправдано, тому суд першої інстанції обґрунтовано продовжив останньому даний запобіжний захід, а передбачені законом підстави для скасування цього рішення відсутні.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 20 серпня 2019 року, якою обвинуваченому кримінальному провадженні № 0000082 ОСОБА_7 за ч.3 ст.15, ч.5 ст.185, ч.5 ст.185, ч.3 ст.262 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою по 18.10.2019 включно - без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді: