Провадження №1-кп/523/268/19
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

27.11.2019 року

Суворовський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі за участі ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі обвинувальний акт в матеріалах кримінального провадження № 0004384 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очаків, Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 21.08.2015 року Приморським районним судом м. Одеси за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,

по звинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В ході судового розгляду було встановлено, що 05.08.2015 року в період часу з 03 години 00 хвилин до 04 години 00 хвилин, більш точний час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_8 , спільно та за попередньою змовою з особою матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, знаходячись у дворі будинку № 58 по вул. Ак. Заболотного в м. Одесі, маючи спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, побачили припаркований автомобіль марки «Volkswagen Passat CC», д/з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_8 спільно з з особою матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до вищевказаного автомобіля, з якого таємно, шляхом демонтування викрали два задніх колеса, а саме: дві літні шини «ContiSportContact Continental», 235/45 R18, два алюмінієвих диски «Budapest», загальною вартістю 53759,21 гривень.
Після чого, з метою утримання викраденого майна ОСОБА_8 спільно з особою матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, разом з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядилися на власний розсуд.
Таким чином, неправомірними діями ОСОБА_8 спільно з особою матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, потерпілому ОСОБА_9 була завдана матеріальна шкода на загальну суму 53759,21 гривень.
Крім того, 12.08.2015 року приблизно о 01 годині 35 хвилин, ОСОБА_8 , спільно та за попередньою змовою з особою матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, знаходячись біля будинку № 122 по вул. Дніпропетровська дорога в м. Одесі, маючи спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшли до припаркованого у дворі вищевказаного будинку автомобіля марки «Citroen C4», д/з НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 .
Після чого, ОСОБА_8 спільно з особою матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, об`єктом якого вони визначили колеса вищевказаного автомобіля, впевнившись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, почали відкручувати болти з лівого переднього та заднього коліс.
Проте, свій злочинний намір направлений на таємне викрадення автомобільних коліс ОСОБА_8 спільно з особою матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, довести до кінця не змогли, з причин того, що не залежали від їх волі та свідомості, так як були затримані співробітниками патрульної служби.
Таким чином, неправомірними діями ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, скоєні незакінченого замаху на таємне викрадення майна належного потерпілому ОСОБА_10 загальною вартістю 26 256,44 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_8 в ході судового розгляду, свою вину у вчиненому діянні визнав повністю, підтвердив в своїх показаннях сутність пред`явленого йому обвинувачення та пояснив суду, що він скоював крадіжки колес з машини разом з ОСОБА_11 , у зв`язку з відсутністю роботи та складним матеріальним становищем. Про вчинене жалкує, щиро кається.
Так, як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним злочину, погодились на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст. 349 ч. 3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України

Суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб; за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_8 скоїв злочини середньої тяжкості.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування завданої шкоди, шляхом повернення викраденого майна, в якості обставин, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69, 69-1 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 21.08.2015 року вироком Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та засуджений до 6 місяців 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 (два) роки.

Встановлено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України в цьому кримінальному провадженні, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив до ухвалення попереднього вироку суду від 21.08.2015 року.

Згідно положень ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, за сукупністю злочинів.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особи обвинувачених, відсутність майнової шкоди, також суд приймає до уваги думки потерпілих, які не мають до обвинуваченого ОСОБА_8 претензій морального та матеріального характеру, покарання просять призначити відповідно до закону, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги роз`яснення постанову Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», та керуючись ст.ст. 100, 368-370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому наступне покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

-за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, передбачених ч. 2 ст. ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, визначити остаточне покарання відносно ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим, призначеним покаранням за цим вироком поглинути покарання, призначене за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 21.08.2015 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_8 виконувати покладені на неї обов`язки, а саме:

- за ч. 1 п. 1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції);

- за ч. 1 п. 2 повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- за ч. 2 п. 2 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції).
Обрати відносно засудженого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку у законну силу.
Речові докази, а саме дві літні шини «ContiSportContact Continental», 235/45 R18, два алюмінієвих диски «Budapest», - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_9 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1