Справа № 344/2631/17
Провадження № 11-кп/4808/407/19
Категорія ст. 186 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 22 серпня 2019 року, відносно ОСОБА_8 за ст. 186 ч.1 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колодіївка Тисменицького району Івано Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, непрацюючого, неодноразово судимого: 20.06.2012 року Тисменицьким районним судом Івано Франківської області за ст. 185 ч.1 КК України до 6 місяців арешту, 21.02.2013 року Івано Франківським міським судом за ст. 186 ч.2, ст. 69 КК України до 6 місяців арешту, 27.02.2015 року Івано Франківським міським судом за ст. 345 ч.2, ст. 125 ч.1, ст.70 КК України до 2 років обмеження волі, яке не відбув,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає, що вирок Івано Франківського міського суду від 22.08.2019 року необхідно змінити, оскільки призначене йому покарання у вигляді позбавлення волі за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є явно несправедливим в наслідок суворості.

Зазначає, що при призначенні покарання суд першої інстанції належним чином не врахував пом`якшуючі обставини, а саме те, що під час досудового розслідування та судового розгляду свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, потерпіла ОСОБА_11 не має до нього жодних претензій, окрім цього на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей та цивільна дружина, яка на даний час перебуває в стані вагітності. ОСОБА_8 є єдиним годувальником сім`ї, працевлаштований на будівництві в м. Івано Франківську.

Просить змінити вирок Івано Франківського міського суду від 22 серпня 2019 року та призначити йому більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Вироком Івано Франківського міського суду від 22 серпня 2019 року, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України та призначено покарання 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ч.1, ст.72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Івано Франківського міського суду від 27.02.2015 року, остаточно призначено ОСОБА_8 -1 (один) рік 1 місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання термін затримання з 21.08.2019 року по 22.08.2019 року за правилами, передбаченими ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838/VIII- один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено повністю. Стягнуто на користь ОСОБА_11 з ОСОБА_8 18560,00 гривень матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 в користь держави 439,80 гривень за проведення експертизи.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за наступних обставин.

Так, 25.12.2016 року близько 22.00 год. по вул. Богунській в м. Івано-Франківську ОСОБА_8 побачив ОСОБА_11 та її рідну сестру ОСОБА_12 , які рухались перед ним в сторону вул. Короленка, в м. Івано-Франківську. В цей момент у ОСОБА_8 виник умисел на відкрите заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_11 марки «ІPhоnе 6s+16Gb», який вона тримала в руці. В подальшому, близько 22.20 год., коли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дійшли до свого місця проживання, а саме будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 реалізовуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою відкритого викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, побачивши, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 увійшли на територію двору свого будинку, також забіг на територію даного двору будинку де наблизившись до ОСОБА_11 відкрито, шляхом ривка, вирвав з її руки мобільний телефон марки «ІPhоnе 6s+16Gb», вартість якого згідно висновку експерта № 4.3-19/17 від 07.02.2017 становить 18560,00 гри., який був поміщений в силіконовий чохол марки «ІPhоnе», вартість якого згідно висновку експерта № 4.3-19/17 від 07.02.2017 становить 287,10 грн., після чого з місця події втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_11 завдав майнову шкоду на загальну суму 18847, 10 гривень.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про відмову від захисника ОСОБА_9 , оскільки на підставі укладеного ним договору його інтереси в суді буде представляти ОСОБА_10 .

Колегія суддів порадившись на місці, ухвалила задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про відмову від захисника ОСОБА_9 , та допустити до участі у розгляді апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 , з якою обвинуваченим було укладено договір про надання правової допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а вирок суду першої інстанції змінити.

Прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , вважає її необґрунтованою та безпідставною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тобто є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто в порядку ст.349 ч.3 КК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ст.349 ч.3 КПК України, а тому вирок суду у цій частині не переглядатиметься судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна та про кваліфікацію таких дій обвинуваченого за ст.186 ч.1 КК України за обставин, викладених у вироку є обґрунтованим.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 наведені в апеляційній скарзі з приводу того, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання було не в повній мірі враховано всі пом`якшуючі обставини та призначено йому надто суворе покарання, на думку колегії суддів є безпідставними та необґрунтованими.

Так, як призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції, дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

Окрім цього, судом першої інстанції враховано дані на особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий, вчинив даний злочин, не відбувши покарання у виді обмеження волі за попереднім вироком, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку в ОПЛ №3 та ОНД не перебуває.

Також судом враховано висновок, наданий в досудовій доповіді органу пробації, з якого вбачається, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Тому на думку колегії суддів, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 наведені в апеляційній скарзі про те, що судом не враховано пом`якшуючі обставини є безпідставними, оскільки всі переліченні ним в апеляційній скарзі пом`якшуючі обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні йому покарання.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання, виходячи з вимог ст. 50 КК України.

Окрім цього, колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст. 409 КПК України для зміни вироку суду першої інстанції, так як суд призначив покарання, яке відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як необґрунтовану. Доводи апеляційної скарги поданої обвинуваченим ОСОБА_8 повністю спростовуються висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими належними доказами, яким дана вичерпна правова оцінка.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити - без задоволення, а вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 22 серпня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5