Справа № 298/954/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/4806/84/19 за апеляційною скаргою прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 20.11.2017.

Цим вироком затверджено угоду про примирення від 19.07.2017, укладену між потерпілим ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_8 та засуджено :

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, без освіти, не одруженого, непрацюючого, не судимого:
- за ч.1 ст. 289 КК України на два роки позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та на нього покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ: автомобіль марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 ухвалено повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 711 (сімсот одинадцять) грн. 84 коп..

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення за таких обставин.

05.06. 2017, приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_8 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом марки ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , і який знаходився на території дворогосподарства за адресою смт. Великий Березний вул. Підгірна, 4, діючи умисно, таємно, всупереч волі

-2-

власника, з метою тимчасового використання і задоволення особистих потреб, шляхом вільного доступу заволодів вказаним автомобілем без використання ключа. Привівши його до руху, ОСОБА_8 направився на вул. Партизанську в смт. Великий Березний, і не впоравшись з керуванням, з`їхав у кювет та покинув місце пригоди. Своїми діями, ОСОБА_8 спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 15 602 ( п`ятнадцять тисяч шістсот дві) грн..

В апеляційній скарзі прокурор Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури просить вирок суду від 20.11.2017 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України скасувати, кримінальне провадження направити до суду першої інстанції для проведення судового розгляду в загальному порядку. Вказує на те, що безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України є суспільні відносини, які забезпечують безпеку дорожнього руху механічного транспорту, а додатковим об`єктом відносини власності на транспортний засіб, що виникають між власником і не власником та інші речові відносини між володільцем обмеженого речового права на транспортний засіб і всіма іншими особами, крім самого власника. Неправомірні дії обвинуваченого в першу чергу завдали шкоди суспільним інтересам у сфері безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а тому укладення угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим з врахуванням роз`яснень п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015, №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», є неприпустимим. У ст. 477 КПК України міститься вичерпний перелік кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення і вказівка на ст. 289 КК України у ньому відсутня. На думку прокурора, суд першої інстанції незаконно затвердив угоду про примирення в даному кримінальному провадженні, оскільки така взагалі не могла бути укладена. Крім того, судом призначено узгоджене покарання, яке є меншим від санкції ч.1 ст. 289 КК України. Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України у випадку відмови суду у затвердженні угоди про примирення проводиться досудове розслідування або судовий розгляд у загальному порядку.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, доводи апеляційної скарги, промову прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення захисника адвоката ОСОБА_6 , який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши та перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

-3-

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що обґрунтованим є судове рішення, якщо воно ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку доказів (ч.3 ст.370, з урахуванням ст.94 КПК України).
Вмотивованим є судове рішення у якому наведені пояснення (мотиви), чому суд вважає ту або іншу обставину доведенною чи недоведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інші докази, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Вмотивованість судового рішення забезпечується не лише наявністю у ньому мотивувальної частини, а й наведенням у ній оцінки та відповіді на кожен доречний, важливий і вирішальний аргумент сторони судового провадження.
Суд першої інстанції вказаних вимог законодавства дотримався не в повному обсязі.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Таким чином закон пов`язує можливість укладення угоди, серед іншого, з тяжкістю кримінального правопорушення, не лише щодо проваджень у формі приватного обвинувачення.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора про неприпустимість укладення угоди про примирення в даному кримінальному провадженні у зв`язку з тим, що кримінальним правопорушенням першочергово завдано шкоди суспільним інтересам у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, оскільки такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КК України основним безпосереднім об`єктом злочину є контрольоване використання транспортних засобів, перелічених у примітці до ст. 286 КК України. Під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі. Ці транспортні засоби виступають предметом цього злочину. Його додатковим обов`язковим або факультативним об`єктом - залежно від конкретного способу вчинення цього злочину - можуть виступати життя та здоров`я особи, власність, інші блага.

-4-

Вказане кримінальне правопорушення згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, вчинено без застосування насильства чи погрози його застосування, без заподіяння шкоди життю та здоров`ю інших людей, тобто без спричинення шкоди суспільним інтересам, потерпілий вирок суду не оскаржував, цивільний позов не заявляв, відповідно до змісту угоди завдану шкоду відшкодував, а тому укладення угоди узгоджується з інтересами учасників кримінально-правового конфлікту та укладена з дотриманням забезпечення їх балансу.

З врахуванням вказаного, колегія суддів вважає укладення угоди про примирення таким, що не суперечить інтересам суспільства та приймає до уваги висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 31.03.2016 (справа № 5-27кс16), згідно з якими примирення є комплексним міжгалузевим інститутом кримінального та кримінального процесуального законодавства, спрямованого на задоволення/відновлення прав потерпілого та заохочення позитивної посткримінальної поведінки суб`єкта злочину. Згідно п. 13 даної Постанови «угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норму права про примирення щодо конкретного (їх) випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси».

При цьому, доводи прокурора на наявність інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки такий лист носить чисто рекомендаційний характер і не є джерелом права.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду провадження встановлено порушення вимог КПК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки судом першої інстанції призначено покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Згідно ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.

Сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди).

Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи: положення пунктів 1-2 ч. 1 ст. 65 КК, тобто: 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК; 2) відповідно до положень Загальної частини КК. Зокрема, у випадку, коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу X Загальної частини КК; ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне

-5-

покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК.

Врахування зазначених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна відповідати вимогам загальних та спеціальних засад призначення покарання

Як вбачається із змісту угоди про примирення від 19.07.2017, укладеною між потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України такі вимоги закону сторонами не дотримано та узгоджено покарання, яке виходить за межі санкції ч. 1 ст. 289 КК України. Так, відповідно до санкції ч. 1 ст. 289 КК України винна особа карається штрафом від однієї тисячі до однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про затвердження угоди про примирення, призначенні покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки на вказані обставини уваги не звернув. Так, суд призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання з порушенням вимог ст. 65 КК України, оскільки воно є нижчим від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 1 ст. 289 КК України, хоча таке можливо призначити лише на підставі ст. 69 КК України, яка в даному випадку в угоді про примирення не вказувалась і судом не застосовувалась.

Згідно п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.
У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

З врахуванням наведеного, неправильне застосування кримінального закону призвело до незаконного призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, тобто судом затверджено угоду, укладення якої суперечить вимогам закону про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які

-6-

підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

З врахуванням того, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування кримінального закону, оскільки затверджено угоду про примирення та призначену погоджену сторонами провадження міру покарання, яка не відповідає санкції ч. 1 ст. 289 КК України, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності вироку суду колегія суддів визнає обґрунтованими.

Оскільки оскаржуваний вирок у частині затвердження угоди про примирення та призначення узгодженого сторонами покарання ОСОБА_8 є незаконним, то він підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 - направленню до суду першої інстанції для розгляду і прийняття рішення з дотриманням вимог ст.ст.318-380 КПК України.

При новому розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури задовольнити.

Вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 20.11.2017щодо ОСОБА_8 - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: