КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_7

суддів - ОСОБА_8., ОСОБА_9.,

секретаря - ОСОБА_10,

за участю:

прокурора - ОСОБА_11.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001057 від 05.04.2017 року, за апеляційною скаргою прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурора відділу Генеральної прокуратури України - ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И Л А :

Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001057 від 05.04.2017 року за підозрами ОСОБА_2. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України.

11 червня 2019 року заступник начальника третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_13. звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про надання дозволу на затримання ОСОБА_4., підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_4. не відоме, у зв'язку з чим останню оголошено в розшук. Крім того, під час досудового розслідування стороною обвинувачення встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4. може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року в задоволенні клопотання прокурора про надання дозволу на затримання підозрюваної ОСОБА_4. відмовлено. Обґрунтовуючи своє рішення суд послався на те, що матеріали, якими обґрунтовується клопотання, не підтверджують обставин переховування ОСОБА_4. від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та знаходження підозрюваної в розшуку. При цьому, в матеріалах клопотання відсутні дані про здійснення конкретних заходів, спрямованих на встановлення місцезнаходження ОСОБА_4. та відомості на підтвердження, що органом досудового розслідування вживались дієві заходи щодо розшуку останньої, а також з огляду на ті обставини, що органом досудового розслідування не виконано всіх необхідних процесуальних дій щодо вручення письмового повідомлення про підозру.

На вказану ухвалу слідчого судді прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурор відділу Генеральної прокуратури України - ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою, та у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначив, що ОСОБА_4. обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, в подальшому, у зв'язку з тим, що місцезнаходження підозрюваної невідоме, остання без поважної причини не з'являється на виклики слідчого, 14.04.2017 року слідчим оголошено її в розшук. Крім того, під час досудового розслідування стороною обвинувачення встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4. може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому, звертає увагу, що посилання слідчого судді на недотримання органом досудового розслідування вимог КПК України щодо можливості вручення повідомлення про підозру особі, яка проживає за кордоном, шляхом скерування запиту про міжнародну правову допомогу, суперечить клопотанню та доданим до нього матеріалам, оскільки ОСОБА_4. оголошена в розшук саме у зв'язку з тим, що її місцеперебування не відоме. Також вважає доводи слідчого судді в частині недотримання органом досудового розслідування вимог ч.1 ст.281 КПК України в частині не проведення всіх дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваної, такими, що не можуть бути підставою, передбаченою ч.4 ст.189 КПК України, для відмови в задоволенні клопотання. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 25 червня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання, про надання дозволу на затримання ОСОБА_4., підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу;

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001057 від 05.04.2017 року за підозрами ОСОБА_2. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року в задоволенні клопотання прокурора про надання дозволу на затримання підозрюваної ОСОБА_4. відмовлено.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, визначено, що законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, та ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року, постановою старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 від 20.03.2017 року в рамках кримінального провадження №0000703 від 28.04.2014 року ОСОБА_4. оголошено в розшук у зв'язку з не встановленням її місця перебування та неможливості органом досудового розслідування вручити ОСОБА_4. письмового повідомлення про підозру від 24.02.2017 року.

05 квітня 2017 року постановою прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 з кримінального провадження №0000703 виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_3. та ОСОБА_4. кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України.

Постановою прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 від 05.04.2017 року матеріали досудових розслідувань №0001057 та №0001059 об'єднано в одне провадження №0001057.

В обґрунтування необхідності застосування щодо ОСОБА_4. дозволу на затримання з метою приводу останньої до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилається на наявність обґрунтованої підозри, складеної в рамках кримінального провадження №0001057, про вчинення ОСОБА_4. кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.190 КК України, та зазначає, що ОСОБА_4. переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що дає підстави вважати, що остання може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст.276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч.1 ст.278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ст.279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або заміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов'язані виконати дії передбачені ст.278 цього Кодексу.

Порядок вручення повідомлення передбачено ст.135 КПК України, згідно якої особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Частиною 1 статті 136 КПК України передбачено, що належним підтвердженням отримання особою повідомлення є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Крім того, Європейський суд з прав людини визначає «кримінальне обвинувачення» як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння, при цьому, в деяких випадках це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного (рішення у справі «Екле проти Німеччини» від 15.07.1982 року).

Більш того, Європейським судом з прав людини як висунення обвинувачення визнаються, зокрема, такі обставини: арешт особи (рішення у праві «Вемгоф проти Німеччини» від 27.06.1968 року), офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно особи кримінального переслідування (рішення у справі «Ноймайстер проти Австрії» від 27.06.1968 року), початок досудового слідства проти конкретної особи чи арешт банківських рахунків конкретної особи (рішення у справі «Рінгайзен проти Австрії» від 16.07.1971 року).

Вищевказані вимоги органом досудового розслідування не дотримано.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 24.02.2017 року старшим слідчим в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 в рамках кримінального провадження №0000703 від 28.04.2014 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_1. за ч.5 ст.27, ч.4 ст.190 КК України.

Згідно вказаних в повідомленні про підозру від 24.02.2017 року анкетних даних ОСОБА_4., остання зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

На підтвердження відправлення повідомлення про підозру ОСОБА_6. прокурором долучено до клопотання копію опису вкладення у лист від 24.02.2017 року, відповідно до якого повідомлення про підозру та додатки направлено за адресою: АДРЕСА_1, отримувачу ОСОБА_4.

Проте, в матеріалах клопотання відсутні відомості, що ОСОБА_4. зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1. При цьому, слідчий в клопотанні вказує, що 17.03.2017 року ОСОБА_4. здійснила виліт з України через аеропорту «Бориспіль» до м. Мінськ.

Крім того, факт виїзду ОСОБА_4. за кордон також підтверджується листом Державної прикордонної служби України №17/1/3-19283-17 від 09.04.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_4. 17.03.2017 року залишила територію України.

Разом з цим, незважаючи на ті обставини, що ОСОБА_4. з 2017 року перебуває за межами України, матеріали клопотання не містять доказів вжиття органами досудового розслідування заходів для належного повідомлення ОСОБА_4. про підозру, а також не доведено обставини того, що ОСОБА_4. переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Наведені обставини вказують про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого про надання дозволу на затримання ОСОБА_4. з метою її приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки матеріали клопотання не містять відомостей щодо проведення всіх дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження ОСОБА_4., як того вимагає кримінальний процесуальний закон України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли перешкодити слідчому судді ухвалили законне та обґрунтоване рішення, колегію суддів не встановлено.

У відповідності до ч.1 ст.405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених Главою 31 КПК України.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_4. з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України - ОСОБА_12, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9