В И Р О К
Іменем України

25 жовтня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000087 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 та визнане судом недоведеним.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, виконуючи обов`язки начальника Андрушівського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, був представником влади, працівником правоохоронного органу, виконував організаційно-розпорядчі функції, тобто був службовою особою.
Відповідно до п. 7 Положення про Андрушівське ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області вказане відділення фінансується ГУНП в Житомирській області за рахунок коштів Державного бюджету України, інших джерел, не заборонених законом, а також забезпечує ефективне цільове їх використання.
Крім того, органами досудового слідства встановлено, що 07.12.2015 наказом т.в.о. начальника ГУНП в Житомирській області №35 матеріально-відповідальною особою за отримання та збереження товарно-матеріальних цінностей в Андрушівському ВП призначено старшого інспектора чергового відідлу ОСОБА_7 . Цього ж дня з останнім та ГУНП в Житомирській області, в особі т.в.о. начальника ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 , укладено типовий договір про повну матеріальну відповідальність.
Відповідно до п. 1 вказаного договору ОСОБА_7 займає посаду безпосередньо пов`язану із збереженням, відпуском та списанням товарно-матеріальних цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому матеріальних цінностей.
За версією обвинувачення, після покладення на ОСОБА_4 обов`язків начальника Андрушівського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, а саме, з 18.05.2016, у останнього виник умисел на заволодіння пальним ГУНП в Житомирській області, яке виділялось для потреб Андрушівського відділення поліції за рахунок благодійної допомоги ТОВ «Андрушівський маслосирзавод», а також субвенцій Андрушівської міської ради та Андрушівської районної ради та було власністю ГУНП в Житомирській області.
З цією метою ОСОБА_4 вирішив особисто отримати картки на пальне в ГУНП в Житомирській області, у зв`язку з чим 09.06.2016 прибув до службового кабінету інженера відділення забезпечення автотранспортом ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , який знаходився по АДРЕСА_2 . Під час спілкування з останнім ОСОБА_4 , будучи службовою особою, діючи умисно всупереч інтересам служби, з метою заволодіння пальним (бензином), повідомив ОСОБА_9 про неможливість прибуття для отримання талонів на пальне матеріально-відповідальної особи ОСОБА_7 та отримав від останнього картки на 600 літрів бензину з октановим числом А-92, ринковою вартістю 21,02 грн. за літр на загальну суму 12 612 грн. та на 100 літрів бензину з октановим числом А-95 ринковою вартістю 21,95 грн. за літр на загальну суму 2 195 грн.
У подальшому зазначені картки на пальне матеріально-відповідальній особі та працівникам Андрушівського відділення поліції, закріпленими за автомобілями вказаного підрозділу поліції, не передав. З метою не бути викритим у вчиненні злочину, будучи службовою особою, діючи умисно, дав вказівку спеціалісту відділу інформатизації та аналітичного супроводження бюджетного процесу Управління фінансового забезпечення бухгалтерського обліку ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 скласти відомості про видачу пального від матеріально-відповідальної особи ОСОБА_7 працівникам Андрушівського відділення поліції за якими закріплені автомобілі вказаного підрозділу, які в свою чергу, не були обізнані про злочинні наміри ОСОБА_4 , вважаючи, що видача-отримання бензину відбудеться пізніше.
Отриманими картками на пальне ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим завдав державі в особі ГУНП в Житомирській області, матеріальної шкоди на суму 14 807 грн.
Крім цього, за обвинуваченням у ОСОБА_4 , в період з 09.06.2016 до 11.07.2016, повторно виник умисел на заволодіння пальним ГУНП в Житомирській області, яке виділялось для потреб Андрушівського відділення поліції за рахунок благодійної допомоги ТОВ «Андрушівський маслосирзавод», а також субвенцій Андрушівської міської ради та Андрушівської районної ради та було власністю ГУНП в Житомирській області.
З цією метою ОСОБА_4 вирішив особисто отримати картки на пальне в ГУНП в Житомирській області, у зв`язку з чим 11.07.2016 прибув за вказаною адресою до інженера відділення забезпечення автотранспортом ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , де аналогічним шляхом повторно заволодів картками на 700 літрів бензину з октановим числом А-92 ринковою вартістю 21,12 грн. за літр, на загальну суму 14 784 грн.
У подальшому, аналогічним шляхом, надавши вказівку ОСОБА_10 скласти відомості про видачу пального від ОСОБА_7 працівникам Андрушівського відділення поліції, заволодів цими картками та розпорядився на власний розсуд, чим завдав державі, в особі ГУНП в Житомирській області, матеріальну шкоду на суму 14 784 грн.
Також за версією обвинувачення, ОСОБА_4 11.08.2016, повторно, за аналогічною схемою заволодів картками на 400 літрів бензину з октановим числом А-92 ринковою вартістю 21,00 грн. за літр на загальну суму 8400 грн. завдавши державі, в особі ГУНП в Житомирській області, матеріальну шкоду на вказану суму.
Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, як службова особа, повторно заволодів чужим майном, а саме картками на пальне, шляхом зловживання своїм службовим становищем, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Пояснення учасників кримінального провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що він не привласнював талони на пальне. Приїжджав до начальника відділення забезпечення автотранспорту ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 з метою вирішення питання щодо отримання нових автомобілів для Андрушівського ВП та запчастин для ремонту наявного автотранспорту, а не для отримання талонів на бензин. Однак, під час спілкування із ОСОБА_9 , дізнався, що той раніше видавав талони на бензин безпосередньо попередньому начальнику - ОСОБА_11 , а не матеріально-відповідальній особі Андрушівського ВП ОСОБА_7 , тому він, саме за пропозицією ОСОБА_9 отримав ці талони. Вважає, що прокурором не доведено його вину у заволодінні талонами на пальне АЗС «КЛО» та «ВОГ», оскільки у справі відсутній договір ГУНП в Житомирській області із АЗС «КЛО» та «ВОГ» на постачання паливно-мастильних матеріалів. Окрім того, згідно накладних у червні-липні 2016 року він отримав від ОСОБА_9 на Андрушівське ВП бензин, а не талони, тому для нього не зрозуміло яким чином талони трансформувались у бензин. У матеріалах справи відсутня інформація якими саме талонами на бензин він заволодів та яка, у зв`язку з цим, була нанесена майнова шкода державі, а також чи взагалі така шкода була нанесена ним, так як з накладних на видачу бензину, відомостей на видачу нафтопродуктів та дорожніх листів убачається, що весь бензин, за талонами отриманими від ГУНП, було видано водіям Андрушівського ВП. На думку обвинуваченого, у разі виявлення факту крадіжки, керівництвом ГУНП повинна була бути призначена відповідна інвентаризація, оскільки наявність матеріальної шкоди має бути підтверджена документально. Разом з тим, у матеріалах справи відсутній відповідний акт інвентаризації. Отже прокурором не доведено, що ним спричинено державі будь-яку майнову шкоду. До того ж, він не давав вказівок працівникам Андрушівського ВП про складання ними заяв про благодійні внески у вигляді бензину, а бухгалтеру ОСОБА_10 про складання відомостей про видачу пального від ОСОБА_7 працівникам Андрушівського ВП. Згадані заяви про благодійні внески від водіїв вимагала ОСОБА_10 для того, щоб закрити відомості по фактичній витраті пального. Талони на пальне, що були отримані із ГУНП у червні-серпні 2016 року, він частково видавав працівникам відділення поліції та ОСОБА_7 , а тому вони були використані для забезпечення пальним службових автомобілів. Субвенція, яка була виділена Андрушівському ВП від Андрушівської міськради та райради, у період інкримінованого йому злочину, була використана наперед попереднім начальником відділення ОСОБА_11 та йому не передавалась. Вважає, що свідки оговорюють його тому, що він, як принциповий керівник, надав негативну характеристику деяким працівникам відділення поліції перед атестацією. Також він пояснив, що під час досудового розслідування сплатив 37991 грн. матеріальної шкоди через те, що на нього та його родину здійснювався психологічний тиск у ході досудового розслідування.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що згідно доручення він отримував у Києві талони на пальне, які привозив до ГУНП в Житомирській області, де вони обліковувались. У подальшому начальник Управління матеріально-технічного забезпечення розподіляв це пальне по відділенням поліції. Талони на відділення видавав згідно розроблених Пропозицій щодо видачі пально-матеріальних цінностей, які складались на початку місяця. Пропозиції складались по марках бензину та їх кількості. Матеріально-відповідальною особою на отримання пального та інших матеріальних цінностей для Андрушівського відділення поліції був призначений ОСОБА_7 . Проте у зв`язку із службовою зайнятістю ОСОБА_7 , талони на пальне отримував його керівник - ОСОБА_4 . Талони були на 10 та 20 літрів. Однак, якої серії, номеру та на яку марку пального були видані ці талони, він не пам`ятає. У накладній зазначав, що видавав ОСОБА_4 пальне, а не талони. У свою чергу, підпис у накладній про отримання пального, від імені матеріально-відповідальної особи ОСОБА_7 , ставив ОСОБА_4 . Андрушівське відділення поліції протягом червня-серпня 2016 року отримало стільки пального як зазначено у накладних. Яким чином у подальшому використовувалось пальне йому не відомо. Службові автомобілі відділення поліції могли заправлятись по виданих ним талонах на заправках «ОККО», «ВОГ» і фірми «Техойл». Так як «Техойл» своїх заправних станцій немає, то вони заправляли автомобілі по договорам з іншими АЗС. Яким чином вівся облік талонів на пальне отриманих ним у Києві, які у подальшому видавались райвідділам, пояснити не може, оскільки номери талонів на той момент в ГУНП не фіксувались, облік був лише по кількості пального. Крім цього, раніше, а саме до того як Томашов став начальником Андрушівського відділення поліції, були випадки коли пальне чи інші матеріальні цінності отримував не матеріально-відповідальна особа ОСОБА_7 , а безпосередньо керівник відділення поліції. Участі в інвентаризації щодо нестачі пального не приймав, чи проводилась така інвентаризація та чи був наказ про її проведення, йому не відомо.
Свідок ОСОБА_7 у суді пояснив, що у червні 2016 року він займав посаду начальника штабу Андрушівського районного відділення поліції та був матеріально-відповідальною особою на отримання паливно-матеріальних цінностей. Пальне для заправки автомобілів отримувалось в управлінні матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Житомирській області. У кінці місяця він здавав відомості про використання та залишки пального. Також пояснив, що згідно обов`язків пальне для Андрушівського відділення поліції повинен отримувати він, але фактично отримував його керівник ОСОБА_4 . Облік отриманого та використаного пального він не вів, яким чином воно списувалось також не знає, бо цим займалася бухгалтер Колодяженська. Хто ставив підпис у накладних на отримання пального в ГУНП не пам`ятає. Окрім талонів на пальне, які видавались ГУНП, Андрушівське відділення поліції отримувало допомогу від Андрушівського маслосирзаводу та субвенції від райради та міськради. Ці субвенції перераховувались на АЗС, що у с. Волиця, де водії заправляли пальним службові автомобілі. Зі слів водіїв йому відомо, що ОСОБА_4 безпосередньо видавав їм талони на пальне.
Свідок ОСОБА_10 у суді пояснила, що у червні 2016 року працювала бухгалтером в Андрушівському відділенні поліції. В її обов`язки входило ведення бухгалтерського обліку. Пальне для відділення виділялось Головним управлінням національної поліції в Житомирській області та надавались субвенції Андрушівським маслосирзаводом на 4000 грн., державною адміністрацією на 30000 грн. і міськрадою на 10000 грн. із якими у травні 2016 року були укладені відповідні договори. Субвенції із маслосирзаводу зазвичай отримувала на руки матеріально-відповідальна особа. Субвенції від райради та адміністрації надходили на АЗС, що знаходиться у с. Волиця, де водії заправляли службові машини. Талони на бензин в Управлінні отримував ОСОБА_4 по накладним, які передавав їй для подальшого списання і визначення залишку. Талони, які ОСОБА_4 отримував в ГУНП, вона ніколи не бачила. За наказом ОСОБА_4 спочатку списувався бензин, який видавався із ГУНП, а потім той, що отримувався по субвенціях. Ще був бензин у вигляді благодійних внесків, тобто водії писали заяви про прийняття від них бензину, як благодійного внеску. Видавався бензин на кожний автомобіль на підставі шляхового листа оформленого водієм. Потім вона складала відомість, у якій зазначалась кількість витраченого бензину, у відповідності до технічних показників витрати пального того чи іншого автомобіля. Водії ставили підпис про отримання цього бензину. Чи були дати у заявах водіїв про надання ними райвідділу поліції бензину, як благодійного внеску, не пам`ятає. ОСОБА_4 вимагав щоб всі відомості були складені правильно. Оскільки по факту видавалось бензину менше ніж використовували водії, з ГУНП наказали їй вимагати у водіїв заяви про благодійні внески з їх боку у виді пального. Фактично водії цей бензин не купували, а його походження їй не відомо. Субвенції наперед неможливо списати. Інвентаризація по бензину проводилась 01 листопада. Про крадіжку бензину ОСОБА_4 їй нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_12 у суді пояснила, що працює юрисконсультом на Андрушівському маслосирзаводі. Оскільки на заводі змінний графік роботи, працівники повертаються додому пізно і тому потрібно було, щоб поліція здійснювала патрулювання неосвітлених вулиць. На початку року керівництво заводу звернулося із листом до Андрушівського відділення поліції про те, щоб вони прийняли благодійну допомогу у вигляді пального на суму у межах 4000 грн. щомісячно. Коли на заводі пальне було в наявності, то райвідділу надавали безпосередньо пальне, а коли пального не було, то надавали відповідні талони на пальне. Пальне чи талони отримував працівник поліції по довіреності. Поліція не звітувала про використане пальне, так як цього не вимагалось. На яких АЗС працівники поліції заправлялись по їх талонам, сказати не може.
Свідок ОСОБА_13 у суді пояснив, що у червні-серпні 2016 року працював оперуповноваженим Андрушівського відділення поліції. У його користування знаходився автомобіль «ВАЗ 2107». Автомобіль заправляв на АЗС у с. Волиця по відомості у якій він ставив підпис. У шляховому листі ставив кілометраж, який фактично проїхав за добу. Ні Томашов, ні ОСОБА_14 талони на бензин не давали. За свої кошти автомобіль не заправляв, однак, писав заяви про надання відділенню поліції благодійного внеску у вигляді пального. Чи писав заяву власноруч, чи її писала бухгалтер, не пам`ятає. Квитанцій про заправку за власні кошти не має.
Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у суді дали аналогічні показання та доповнили, що були випадки, коли заправляли службовий автомобіль за власні кошти. Чи писали заяви про надання ними відділеню поліції благодійного внеску, а саме бензину, не пам`ятають. Кошти за придбання бензину їм не повертали.
Свідок ОСОБА_19 у суді пояснив про те, що у червні 2016 році працював інспектором дорожнього нагляду Андрушівського відділення поліції. У його користуванні перебувало два автомобілі. У період червень-серпень 2016 року заправлявся на заправці по талонах Андрушівського маслосирзаводу у с. Волиця та по відомостям. У виключних випадках заправляв автомобіль за власні кошти. У відомості відмічалась кількість літрів бензину на яку заправлявся автомобіль. Бухгалтер приносила дорожні листи, які вона складала сама, а вони тільки підписували. Коли водії заправлялись за власні кошти, то чеки у бухгалтерію не надавали. Чи писав заяву про надання благодійної допомоги не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_20 під час допиту у судовому засіданні пояснив, що у 2016 року працював інспектором в Андрушівському відділенні поліції. За ним було закріплено два службових автомобілі. У період червень-серпень 2016 року заправляв автомобілі на заправці у с. Волиця по відомостям та по талонах на пальне, яке надійшло у виді субвенції від Андрушівського маслосирзаводу. Бували випадки, коли у м. Андрушівка заправляв автомобіль за власні кошти. У згаданих відомостях записувалась марка автомобіля та реальна кількість бензину. Томашов безпосередньо видавав йому талони на бензин отриманий від заводу. Коли заправлявся за власні кошти, то писав заяви про надання бензину як благодійного внеску.
Свідок ОСОБА_21 у суді пояснив, що у червні-серпні 2016 року працював інспектором в Андрушівському відділенні поліції. За ним було закріплено два службових автомобілі. Заправляв ці автомобілі на заправці у с. Волиця по талонах на пальне Андрушівського маслосирзаводу, а також по відомості, де вказувалась кількість реально заправленого бензину у конкретний автомобіль. Кількість бензину, яку можна було заправити, визначав керівник райвідділу. Також були дотації від ОСОБА_22 держадміністрації та міськради. Якщо потрібно було терміново їхати на виклик, то заправлялись на заправці у м. Андрушівці за власні кошти. У кінці місяця бухгалтер по чеках рахувала кількість купленого ним та іншими дільничними за власні кошти бензину і складала від його імені заяву про благодійний внесок, а він її лише підписував.
Свідок ОСОБА_23 у суді пояснив, що у червні-серпні 2016 року працював помічником чергового Андрушівського відділення поліції. Чергував у складі слідчо-оперативної групи водієм, тому за ним були закріплені майже всі службові автомобілі. Заправляв автомобілі на заправці у с. Волиця по виданих талонах від Андрушівського маслосирзаводу. На інших заправках не заправлявся. Талони від Андрушівського маслосирзаводу видавав ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Талони були на 5 та 10 літрів, скріплені печаткою заводу. Чи заправляв автомобіль за власні кошти не пам`ятає. Дорожні листи заповнювала бухгалтер, а вони лише підписували їх. Чи відповідала кількість пального кілометражу, які зазначались у дорожніх листах, сказати не може. Заяви про надання бензину у якості благодійного внеску не писав. Заяви, що знаходяться у матеріалах справи, він не писав та не підписував.
Свідок ОСОБА_26 у суді пояснив, що у червні-серпні 2016 року працював дільничним інспектором у Андрушівському відділенні поліції. За ним були закріплені службові автомобілі, які він заправляв на заправці у с. Волиця по виданих начальником талонах від Андрушівського маслосирзаводу і по відомості та на заправці у м. Андрушівка за власні кошти. На талонах від заводу стояла їх печатка. Заяви про надання бензину, як благодійного внеску, він не писав. Із рапортами про повернення коштів за бензин, який купував за власні кошти, не звертався.
Свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_28 у суді пояснили, що у червні-серпні 2016 року працювали у Андрушівському відділенні поліції. За ними були закріплені службові автомобілі, які вони заправляли на заправці у с. Волиця по виданих талонах від Андрушівського маслосирзаводу або по відомості. На талонах від Андрушівського маслосирзаводу стояв літраж бензину та печать заводу. Чи видавались їм інші талони, окрім заводу, не пам`ятає. За власні кошти службовий автомобіль не заправляли. Заяви про надання бензину, які благодійного внеску, вони не писали.
Свідок ОСОБА_29 у суді пояснив, що як фізична особа підприємець, у червні-серпні 2016 року, орендував АЗС у с. Волиця. Із Андрушівським відділенням поліції був укладений договір на обслуговування їхнього автотранспорту. Автомобілі поліції заправлялись на його АЗС майже щодня на суму перерахованих коштів. Окрім того, їм виділялись кошти Андрушівським маслосирзаводом. Інколи автомобілі заправляли у борг, який через пару днів погашався. Він телефонував ОСОБА_30 говорив, що є борг і той привозив талони на пальне АЗС «КЛО», а також «ВОГ» чи «ОККО». Так тривало на протязі двох-трьох місяців. Щомісяця автомобілі Андрушівського ВП заправлялись на 400-600 літрів пального. Яким чином талони на пальне потрапляли до водіїв, йому не відомо. Також свідок пояснив, що у попереднього начальника Андрушівського відділу поліції Бойка, була заборгованість перед АЗС за пальне, яку потім погасили за рахунок субвенцій.

Докази сторони обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_4 із зазначенням мотивів з яких суд їх відкидає

На думку прокурора, доказами винуватості ОСОБА_4 у пред`явленому йому злочині є такі докази.

Наказ №95 о/с від 18.05.2016 т.в.о. начальника ГУНП в Житомирській області, яким на ОСОБА_4 тимчасово покладено обов`язки начальника Андрушівського відділення поліції Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області (а.к.п.37 т. 3).

Наказ №147 о/с від 05.07.2016 начальника ГУНП в Житомирській області, яким на ОСОБА_4 покладено обов`язки начальника Андрушівського відділення поліції Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області (а.к.п.36 т. 3).

Типовий договір та наказ №35 від17.12.2015 про повну матеріальну відповідальність працівника Андрушівського відділення поліції ОСОБА_7 , відповідно до яких останній несе відповідальність за товарно-матеріальні цінності Андрушівського відділення поліції та за довіреностями за березень-серпень 2016 року, які видані на ім`я останнього, він отримував в ГУНП в Житомирській області бензин (а.к.п.12-17 т.3, а.к.п.69-71 т. 4).

Копії накладних №16/03/362 від 06.06.2016, №16/03/363 від 06.06.2016, №16/03/405 від 23.06.2016, №16/03/406 від 24.06.2016, № 16/03/429 від 02.07.2016, №16/03/430 від 02.07.2016, №16/03/480 від 09.08.2016, №16/03/481 від 09.08.2016, №16/03/551 від 26.08.2016, відповідно до яких упродовж червня-серпня 2016 року ГУНП в Житомирській області отримано талони на пальне марки А-92 та А-95 від ДУ «Центр обслуговування підрозділів НП України» (а.к.п.85-93 т. 4).
Оборотна відомість по товарно-матеріальним цінностям з 01.06.2016 по 31.08.2016, яка підтверджує, що у зазначений період матеріально-відповідальна особа Андрушівського відділення поліції ОСОБА_7 отримував з ГУНП в Житомирській області талони на бензин марки А-92 на 400 літрів (номер партії 23501220), 200 літрів (номер партії 23501277) та 200 літрів (номер партії 23501278) та які не були використані (а.к.п.72-78 т. 4).
На підставі «Пропозицій щодо видачі паливо-мастильних матеріалів» за червень-серпень 2016 року Андрушівське відділення поліції через ОСОБА_7 отримало в ГУНП в Житомирській області відповідно 700, 700 та 400 літрів бензину, що підтверджується накладними №253 від 09.06.2016, №289 від 11.07.2016 та №328 від 11.08.2016 (а.к.181-183, т.2, а.к.п.11, 94-96 т. 4).
Проте у цих накладних не міститься номер партії талонів на бензин марки А-92 та А-95, які надійшли з ДУ «Центр обслуговування підрозділів НП України» до ГУНП в Житомирській області.
Висновок експерта №54 від 25.01.2017, відповідно до якого надходження пального з октановим числом А-92 та А-95 з ГУНП в Житомирській області до Андрушівського ВП у період з червня по серпень 2016 року документально підтверджено пропозиціями щодо видачі ПММ за червень-серпень 2016 року, а також накладними №253, №289, №328.

Разом з тим, експертом не встановлено яким чином обліковувалось вказане пальне у Андрушівському відділенні поліції. Але встановлено, що до ГУНП в Житомирській області з ДУ «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» у період з червня по серпень 2016 року відповідно до накладних №16/03/362 від 06.06.2016; №16/03/363 від 06.06.2016; № 16/03/405 від 23.06.2016; №16/03/406 від 24.06.2016; №16/03/429 від 02.07.2016; №16/03/430 від 02.07.2016; №16/03/480 від 09.08.2016; № 16/03/481 від 09.08.2016; №16/03/551 від 26.08.2016, надійшло пальне з октановим числом А-92 та А-95. Облік вказаного пального ведеться у програмі «Парус-Бухгалтерський облік-Бюджет» та відображений в оборотній відомості по товарно-матеріальних цінностях з 01.06 по 31.08.2016 (а.к.п.153-179 т. 3).

Довідка про отримання паливо-мастильних матеріалів від ГУНП в Житомирській області Андрушівським відділенням поліції згідно якої у червні-серпні 2016 року відділення отримало 1800 літрів бензину (а.к.а.21 т. 3).
Рішення шостої сесії сьомого скликання Андрушівської районної ради та додатки до неї у відповідності до яких Андрушівському відділенню поліції було виділено 3000 грн. для профілактики злочинності на 2016-2018 роки (а.к.п.102-107 т. 5).
Накладна №01977 від 07.06.2016 відповідно до якої ТОВ «Андрушівський маслосирзавод» надало ГУНП в Житомирській області талони на бензин марки А-92 на загальну суму 3890 грн. (а.к.п.216 т. 2).
Лист т.в.о. начальника ГУНП в Житомирській області про те, що у 2016 році Андрушівському відділенню поліції надійшла допомога у вигляді субвенцій від Андрушівської міської ради у розмірі 10000 грн. та від Андрушівської районної ради у розмірі 30000 грн. на які було закуплено у ФОП « ОСОБА_31 » 2204 літри бензину (а.к.п.23-24 т. 3).

Лист заступника начальника УФЗ ГУНП в Житомирській області №1564/29/02-2016 від 05.09.2016 з додатками про те, що протягом поточного фінансового року для потреб Андрушівського відділення поліції надійшла благодійна допомога від ТОВ «Андрушівський маслосирзавод» у вигляді 1000 літрів бензину на загальну суму 19038 грн. (а.п.к.29-35 т. 3).

Листи у відповідності до яких ТОВ «Андрушівський маслосирзавод» у другому та четвертому кварталі 2016 року щомісячно виділяло Андрушівському відділенню поліції, а останні приймали благодійну допомогу у вигляді 200 літрів бензину (а.к.п.217-219 т.2).
Копії договорів №44 від 05.05.2016 та №45 від 06.05.2016 між ГУНП в Житомирській області та ФОП « ОСОБА_29 » у відповідності до яких останній на підставі видаткової накладної №РН-0003 від 05.05.2016 надав ГУНП в Житомирській області бензин на суму 3000 грн. (а.к.п.125 т. 2, а.к.п.98-101 т. 5).

Лист ГУНП в Житомирській області №3зі/31 від 18.05.2018 згідно якого Андрушівському відділенню поліції у червні-серпні 2016 року було виділено 1800 літрів бензину марки А-92 та А-95 за рахунок коштів державного бюджету, 932 літри бензину марки А-92 за рахунок коштів виділених з місцевого бюджету.

Пропозиції щодо видачі ПММ відділам та підрозділам ГУНП у період лютий-травень 2016 року та листи ГУНП в Житомирській області містять інформацію про кількість виділеного Андрушівському відділенню поліції бензину, а не талонів (а.к.п.109-118, 128-132 т. 5).

Отже, названі вище та досліджені судом документи кримінального провадження, є доказами лише надходження від ТОВ «Андрушівський маслосирзавод», Андрушівської міської ради, Андрушівської районної ради, через ГУНП в Житомирській області, та від самого ГУНП до Андрушівського відділення поліції пального та талонів на нього. Проте, будь-яким чином не підтверджують привласнення цього пального або талонів на нього обвинуваченим, який на час інкримінованих подій був службовою особою.

Не можуть бути доказами вини ОСОБА_4 його заява та заяви ОСОБА_13 ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_32 ОСОБА_33 , ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_34 про надання Андрушівському відділенню поліції благодійної допомоги у вигляді бензину у липні та серпні 2016 року, а також реєстр благодійників Андрушівського відділення поліції, де є посилання на вказаних осіб (а.к.п. 30-32, 41, 131-133, 220-241 т.2, а.к.п.19, 62, 97, 111, 130 т. 3).
По-перше, вказані зави підтверджують показання бухгалтера ОСОБА_10 про те, що відділом поліції фактично використовувалось пального більше ніж надходило, а тому з ГУНП їй наказали чи порадили брати від водіїв заяви про нібито надання ними благодійної допомоги, для того щоб кількість фактично використаного пального збігалась з кількістю отриманого.
По-друге, згадані заяви не містять дати їх складання та підпису. Разом з тим, свідки ОСОБА_35 , ОСОБА_16 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 та ОСОБА_41 під час їх допиту у суді пояснили, що не писали такі заяви або не пам`ятають про те, щоб їх писали та не надавали Андрушівському відділенню поліції благодійної допомоги у вигляді бензину.
По-третє, навіть надання деякими працівниками поліції цієї благодійної допомоги Андрушівському ВП, у будь-якому випадку, само по собі або у сукупності із іншими наданими прокурором доказами, не доводить факту привласнення талонів на пальне обвинуваченим ОСОБА_4 .

Крім цього, судом також було досліджено список транспортних засобів які рахуються за Андрушівським відділенням поліції (а.к.п.20, 25 т.3), накази №69 від 30.12.2015 та №375 від 08.08.2016 т.в.о. начальника Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області, якими було закріплено службовий автотранспорт Андрушівського відділення поліції за відповідними працівниками вказаного відділення (а.к.п.26-28 т.3), а також копії дорожніх листів за червень-серпень 2016 року, зокрема, копії дорожніх листів Андрушівського відділення поліції за червень-серпень 2016 року у відповідності до яких; автомобілем «УАЗ-31514», державний номер НОМЕР_1 , використано 2484 літрів пального (а.к.п.188, 197 т.2, а.к.п.94-96 т.3, а.к.п.43, 51, 59, т.4); автомобілем «ВАЗ-21070», державний номер НОМЕР_2 , використано 2405 літри пального (а.к.п.7-9, 159, 189, 198 т. 2, а.к.п.20, 44, 52, 60 т. 4); автомобілем «Шкода Октавія», державний номер НОМЕР_3 використано 1746 літрів пального (а.к.п.38-40, 154, 184, 193 т.2, а.к.п.21, 39, 47, 55 т.4); автомобілем «ВАЗ-2110», державний номер НОМЕР_4 використано 1294 літрів пального (а.к.п.161, 191, 200 т.2, а.к.п.59-61 т.3, а.к.п.46, 54, 62 т.4); автомобілем «ВАЗ-21703», державний номер НОМЕР_5 , використано 1998 літрів пального (а.к.п.157, 187, 196 т.2, а.к.п.109-110 т.3, а.к.п.42, 50, 58 т.4); автомобілем «ВАЗ-21099», державний номер НОМЕР_6 , використано 848 літрів пального (а.к.п.192, 201 т.2, а.к.п.42-43 т.3, а.к.п.63-65 т.4); автомобілем «ВАЗ-2107», державний номер НОМЕР_7 , використано 465 літрів пального (а.к.п.194 т.2, а.к.п.127-129 т.3, а.к.п.40, 48, 56 т.4).

Разом з тим, як вбачається з копії відомостей на видачу нафтопродуктів за червень-серпень 2016 року за рахунок субвенцій та благодійного внеску; на автомобіль «ВАЗ-21070», державний номер НОМЕР_2 , видано 1906,86 літрів пального (а.к.п.17-20, 146-149, 164, 170 т. 2, а.к.п.14, 22-23, 28, 31,34 т.4); на автомобіль «Шкода Октавія», державний номер НОМЕР_3 , видано 1521,96 літрів пального (а.к.п.48-51, 142-143, 171-172 т. 2, а.к.п.13, 24, 25, 33, 35-36 т. 4); на автомобіль «ВАЗ-2110», державний номер НОМЕР_4 , видано 1294 літрів пального (а.к.п.144, 153, 163, 169 т. 2, а.к.п.64-66 т. 3, а.к.п.12, 18, 27, 29, 37 т. 4); на автомобіль «ВАЗ-21703», державний номер НОМЕР_5 , видано 1998,2 літрів пального (а.к.п.143, 145, 150-151, 171-172 т.2, а.к.п.118-121 т. 3, а.к.п.13, 21, 24, 25, 30, 32, 38 т.4); на автомобіль «ВАЗ-21099», державний номер НОМЕР_6 , видано 848 літрів пального (а.к.п.148, 165, 167 т.2, а.к.п.49, 52 т. 3, а.к.п.15-16, 22 т.4); на автомобіль «УАЗ-31514», державний номер НОМЕР_1 , видано 2469 літрів пального (а.к.п.152-153, 166, 168 т. 2, а.к.п.98-101 т. 3, а.к.п.17, 19, 26-27 т.4); на автомобіль «ВАЗ-2107», державний номер НОМЕР_7 , видано 1853 літр пального (а.к.п.170 т. 2, а.к.п.137-138 т. 3, а.к.п.14, 20 т.4).

З копії «Журналу обліку виїздів та повернення транспортних засобів Андрушівського РВ УМВС», а також з копії «Журналу обліку інструктажу водіїв Андрушівського РВ УМВС» вбачається, що в Андрушівському відділенні поліції використовували транспортні засоби, а тому мали потребу у пальному (а.к.п.52-69, 70-117 т. 2).

Вказані докази жодним чином не доводять факту привласнення ОСОБА_4 талонів на пальне, а навпаки, підтверджують, що службові автомобілі Адрушівського відділення поліції заправлялись пальним, у тому числі за рахунок субвенцій та благодійного внеску. Крім цього, ці документи не містять інформації на підставі чого здійснювалась заправка цих автомобілів на АЗС, тобто на підставі талонів на пальне, чи записів у відомостях про отримання цього пального, або ж його купівлю за готівку чи отримання в натурі тощо.

Не може бути доказом вини висновок УВБ в Житомирській області ДВБ НП України про результати перевірки неправомірних дій окремих працівників Андрушівського ВП щодо обліку, використання та списання паливно-мастильних матеріалів від 26.09.2016, відповідно до якого у результаті перевірки встановлено, що ОСОБА_4 будучи т.в.о. начальника Адрушівського ВП Бердичівського ВП у червні-серпні 2016 року привласнив, видані ГУНП в Житомирській області, талони на бензин у кількості 1800 літрів (а.к.п.2-11 т. 3), а також висновок службового розслідування ГУНП в Житомирській області, під час якого виявлено порушення вимог законодавства при здійсненні обліку використання та списання паливно-мастильних матеріалів в Андрушівському відділенні поліції Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області (а.к.п. 120-130 т. 2).
Надані стороною обвинувачення згадані висновки не можуть бути доказами вини ОСОБА_4 у заволодінні талонами на пальне у кількості 1800 літрів, оскільки ці висновки всупереч встановленому у ст. 17 КПК України принципу презумпції невинуватості особи містять передчасні висновки його вини, так як останній може бути визнаний винним у вчиненні інкримінованого злочину лише на підставі обвинувального вироку суду, який набрав законної сили.
До того ж суд звертає увагу, що дані висновки складені Управлінням внутрішньої безпеки, працівники якого є ініціаторами кримінального переслідування ОСОБА_42 , а тому мають очевидну зацікавленість у вирішенні даної справи.

Протокол огляду від 09.11.2016, в ході якого оглянуто накладні №253 від 09.06.2016, №289 від 11.07.2016 та №328 від 11.08.2016 та встановлено, що у них містяться записи виконані барвником синього кольору у графах «відпустив» та «одержав», які, у свою чергу, згідно висновку експерта №1/4044 від 28.12.2016 виконані ОСОБА_4 (а.к.п.141-147 т. 3, а.к.п.67 т. 4), не вказують на вину останнього у вчинені привласнення ним талонів на пальне, а свідчать лише про неоспорюваний сторонами факт отримання вказаних талонів ОСОБА_4 , який на той час обіймав посаду керівника Андрушівського відділення поліції, та за його версією використав згадані талони на заправлення службових автомобілів пальним для виконання працівниками поліції своїх обов`язків.

Окрім того, суд не приймає до уваги як доказ вини ОСОБА_4 листи АЗС «ВОГ», «КЛО» та ТОВ «ДЕЛ-АЛЬЯНС» про вартість бензину марки А-92 та А-95 станом на 09.06.2016, 11.07.2016 та 11.08.2016, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутись із клопотанням про проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, зокрема, вартості цього бензину (а.к.п.97-100 т. 4).

Разом з тим, як убачається з висновку експерта №1585 від 27.01.2017, станом на 09.06.2019 ринкова вартість бензину з октановим числом А-92 могла становити 21.02 грн., а з октановим числом А-95 - 21,95 грн. Станом на 11.07.2016 ринкова вартість бензину з октановим числом А-92 могла становити 21.12 грн., а з октановим числом А-95 - 22,05 грн. Станом на 11.08.2016 ринкова вартість бензину з октановим числом А-92 могла становити 21.00 грн., а з октановим числом А-95 - 21,95 грн. (а.к.п.149-151 т. 3).

Суд звертає увагу на те, що цим висновком встановлено можливу ринкову вартість бензину на території України, а не вартість цього бензину чи карток на пальне, яка має визначатися за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину. Водночас згаданий висновок будь-яким чином не доводить факту спричинення державі майнової шкоди, розмір якої інкримінується Томашову, та яка, за здоровим глуздом, має бути рівною вартості нестачі пального.

Також суд звертає увагу, що останньому інкримінують заволодіння талонами на пальне, а не самим пальним.

Суд відкидає як доказ вини ОСОБА_4 квитанцію з «ПриватБанку», відповідно до якої останнім відшкодовано державі, в особі ГУНП, збитки у розмірі 38000 грн., яка, на думку прокурора, є непрямим доказом вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину (а.к.п.139-140 т. 3), а також накладні про отримання ОСОБА_7 бензину за січень-травень 2016 року, лист ГУНП в Житомирській області №1150/31-2016 від 07.11.2016 у якому повідомляється, що лімітна картка на автомобіль «ВАЗ-21099», державний номер НОМЕР_8 , не виписувалась, які були вилучені на підставі, протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 07.11.2016, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13.02.2018 та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2018, доручення №90/РД від 25.02.2016 т.в.о. начальника ГУНП в Житомирській області про зміцнення транспортної дисципліни (а.к.п.2-6, 10-16, 21-29, 33-37, 42-47, 134-141, 202-210, 242 т. 2, а.к.п.22, 38-41, 44-48, 51, 53-58, 63, 67-71, 72-76, 80-88, 90-93, 102, 104-108, 112-117, 122-126, 131-136 т. 3, а.к.п.1-10, 66 т. 4, а.к.п.19-97, 119-126 т. 5), так як вказані докази окремо або у сукупності з іншими не підтверджує вину ОСОБА_4 у заволодінні талонами на бензин у період червень-серпень 2016 року та не містять будь-які відомості про талони, заволодіння якими інкримінується останньому.
З аналогічних підстав суд не бере до уваги накладну №155 від 21.09.2016 та листи відповідно до яких ТОВ «Івниця» надало ГУНП в Житомирській області благодійний внесок у вигляді бензину на суму 4902 грн., накладні №01167 від 08.04.2016 та №01558 від 05.05.2016 відповідно до яких ТОВ «Андрушівський маслосирзавод» надало ГУНП в Житомирській області талони на бензин марки А-92 (а.к.п.211-214, 216 т. 2).

Особова справа ОСОБА_4 , яка згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 21.12.2016 була вилучена з ГУНП в Житомирській області, а також подання про присвоєння спеціального звання, довідка про персональні результати службової діяльності ОСОБА_4 , атестаційний лист, накази про призначення на посаду начальника Адрушівського відділення поліції (а.к.п. 102-130 т. 4, 133-139 т. 5), не підтверджують вину ОСОБА_4 , а лише містить дані, які його характеризують.

Стороною обвинуваченні надані як доказ вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину письмові пояснення ОСОБА_17 , ОСОБА_26 , ОСОБА_19 , ОСОБА_43 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .
Відповідно до ст. 23 КПК України суд отримує показання учасників кримінального провадження усно та безпосередньо у судовому засіданні.
З огляду на зазначене, суд, у порядку визначеному ст. 89 КПК України, визнає вказані письмові пояснення недопустимим доказом.

Мотиви ухвалення виправдувального вироку.

Суд звертає увагу на неконкретність пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, з огляду на таке.

Так, за версією прокурора ОСОБА_4 мав умисел на заволодіння пальним ГУНП в Житомирській області, проте згідно пред`явленого йому обвинувачення, він заволодів картками на пальне.

При цьому обвинувачення щодо ОСОБА_4 не містить характерних ознак таких карток на пальне, як-от їх серію, номер, кількість карток, відомості про фіксовану кількість нафтопродукту певного найменування і марки, а також строк їх дії, як підтвердження чинності цих карток на пальне для їх використання. Суд звертає увагу на те, що картки на пальне в Андрушівському відділенні поліції взагалі жодним чином не обліковувалися, що доводиться дослідженими судом доказами, зокрема, висновком експерта №54 від 25.01.2017.

Окрім цього, згідно наданих прокурором накладних №253 від 09.06.2016, №289 від 11.07.2016 та №328 від 11.08.2016 вбачається, що ОСОБА_4 в ГУНП в Житомирській області отримував саме бензин, а не картки на пальне, заволодіння якими йому інкримінується.

Також прокурором як доказ на підтвердження вини ОСОБА_4 наданий висновок експерта № від1585 від 27.01.2017 про вартість бензину, проте будь-яких доказів про вартість карток на пальне, незаконне заволодінням якими інкримінується обвинуваченому, матеріали справи не містять.

Отже, стороною обвинувачення помилково було ототожнене поняття вартості бензину з вартістю талонів на пальне. У зв`язку з цим, слушними є доводи сторони захисту, що у разі не використання талонів на пальне до спливу строку їх дії, пальне має залишатися на балансі ГУНП, а відтак буде відсутній факт його привласнення.

Таким чином, висунуте проти ОСОБА_4 обвинувачення містить розбіжності щодо предмета злочину та у ньому відсутня вартість майна, тобто талонів на бензин, встановлення стороною обвинувачення якої є обов`язковим згідно п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Інкримінований ОСОБА_4 злочин за ч. 3 ст. 191 КК України є злочином з матеріальним складом для об`єктивної сторони якого необхідна наявність не лише діяння винної особи, а й суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання шкоди.

Ця позиція відображена у п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009, зі змісту якого вбачається, що розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення злочину, передбаченого ст. 191 КК України, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

Згідно норм п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а за ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до п. 2 «Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №116, розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки. У разі визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб`єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, розмір збитків визначається відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, як зазначено у п. 82 наведеної Методики визначення розміру збитків здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки, з метою забезпечення якої проводиться інвентаризація майна після встановлення факту розкрадання, нестачі, знищення, псування такого майна.

Окрім цього, згідно із п. 7 «Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №879 від 02.09.2014, проведення інвентаризації є обов`язковим у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей (на день встановлення таких фактів) в обсязі, визначеному керівником підприємства.

Водночас, після виявлення інкримінованого ОСОБА_4 злочину в Андрушівському ВП не була проведена позапланова інвентаризація з метою встановлення нестачі талонів (карток) на пальне, а згідно інвентаризаційного опису, який був складений за підсумком планової інвентаризації у період з 01 по 21 листопада 2016 року, не було виявлено нестач чи надлишків будь-яких товарних цінностей в ГУНП в Житомирській області, структурним підрозділом якого є Андрушівський ВП. Про відсутність надлишків чи нестач в Андрушівському ВП під час наведеної планової інвентаризації також зазначено у листі заступника начальника ГУНП в Житомирській області від 09.06.2017 (т. 4, а.к.п. 79-83, т. 5, а.к.п. 129).

ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно.

При цьому заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем має місце тоді, коли службова особа незаконно обертає чуже майно на свою користь чи користь третіх осіб, використовуючи при цьому своє службове становище.

Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вчиняється шляхом активної поведінки, тільки з прямим умислом, коли винна особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачає їх суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Отже, суб`єктивна сторона даного злочину характеризується прямим умислом і корисливим мотивом, який полягає у тому, що винна особа, заволодіваючи чужим майном, прагне одержати у зв`язку із цим матеріальні блага для себе або інших осіб.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, стороною обвинувачення суду не надані будь-які докази, які свідчили б про наявність у ОСОБА_4 корисливого мотиву на заволодіння картками на пальне чи самим пальним, оскільки матеріали справи не містять будь-яких відомостей про обернення обвинуваченим карток на пальне чи бензину на свою користь або на користь інших осіб, а також у суду відсутні докази про наявність у ОСОБА_4 прямого умислу на незаконне заволодіння картками або пальним з метою використання ним зазначеного майна для особистого незаконного збагачення чи з іншою корисливою метою.

Слід також наголосити, що, картки на пальне або ж саме пальне не були вилучені ані в обвинуваченого, ані в будь-якої іншої особи. А саме майно, заволодіння яким інкримінується ОСОБА_4 , взагалі не було виявлено. Інакше кажучи у суду взагалі відсутні будь-які докази нестачі карток на пальне або самого пального на суму, що ставиться в провину останньому.

Отже, стороною обвинувачення не доведений факт спричинення ОСОБА_44 майнової шкоди державі, а також факт наявності у останнього умислу на заволодіння картками на пальне, шляхом зловживання ним своїм службовим становищем.

Ці висновки суду підтверджуються копіями дорожніх листів та відомостей про видачу нафтопродуктів за червень-серпень 2016 року, а також поясненнями свідків про те, що ОСОБА_4 надавав працівникам поліції та ФОП ОСОБА_29 талони на пальне для заправки службових автомобілів.

Виходячи із закріпленого у статті 17 КПК України принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При цьому обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Отже, дотримуючись засади змагальності, та, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений, а обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Таким чином у суду відсутня єдина версія про заволодіння ОСОБА_45 талонів на пальне, якою розумна і безстороння особа без вагань могла б пояснити усю сукупність фактів установлених судом та поза розумним сумнівом доводила б винуватість обвинуваченого.

Разом з тим, досліджені судом докази не доводять поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діянні.

Отже, у суду є розумний сумнів, щодо вчинення ОСОБА_4 заволодіння талонами на бензин.

У свою чергу, згідно із ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення

З огляду на викладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, та оцінюючи кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, дійшов переконливого висновку, що прокурором не доведено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 підлягає виправданню за недоведеністю вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Судові витрати за проведення судових почеркознавчої, товарознавчої та економічної експертизи у розмірі 6378 грн. 10 коп. віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним цього злочину.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: