Справа № 461/4562/19
Провадження №1-кп/461/466/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2019 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001714 від 18.04.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Львова, українця, не працюючого, з середньою освітою, неодруженого, має на утриманні дитину 3 років, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України

в с т а н о в и в:

18 квітня 2019 року, приблизно о 07 год. 50 хв., інспектори 1 взводу 1 роти 4 батальйону УПП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , лейтенант поліції ОСОБА_7 , капрал поліції ОСОБА_8 , та лейтенант поліції ОСОБА_9 , здійснюючи свої повноваження щодо виконання завдань із забезпечення публічної безпеки та щодо проведення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень, покладених на останніх ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», а саме превентивних заходів передбачених п.2 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», прибули у квартиру АДРЕСА_2 на виклик гр. ОСОБА_10 , під час якого остання повідомила, про те, що 17.04.2019 року її син ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, яке полягало у нанесенні ОСОБА_10 тілесних ушкоджень предметом схожим на пістолет.

Під час перебування у квартирі, вказаними працівниками поліції було виявлено мешканця вищевказаної квартири ОСОБА_4 , якому після пред`явлення службових посвідчень запропоновано надати пояснення по суті виклику, однак ОСОБА_11 усвідомлюючи, що вказані працівники поліції перебували у форменому одязі при виконанні покладених на них службових обов`язків, на противагу законних вимог працівників поліції вчинив їм активний опір, шляхом здійснення пострілу із револьвера «STALKER R1-F4,5» калібру 4 мм Флобер, який згідно висновку експерта №5/192 від 30.05.2019 не являється вогнепальною зброєю, в сторону інспектора 1 взводу 1 роти 4 батальйону УПП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 .

В подальшому, працівниками поліції з метою особистої безпеки та безпеки присутніх осіб застосовано до гр. ОСОБА_4 заходи фізичного впливу, в ході чого останній продовжував чинити активний опір, що полягав у вживанні ненормативної лексики, намаганні зірвати жетон та шеврони з форменого одягу ОСОБА_6 та у умисному нанесенні одного удару правою рукою у ліву половину обличчя останнього, внаслідок якого тілесні ушкодження завдано не було. Отже, ОСОБА_11 своїми діями вчинив активний опір працівникам правоохоронного органу УПП у Львівській області під час виконання ними службових обов`язків.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як вчинення опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що 18 квітня 2019 року, приблизно о 07 год. 50 хв. до квартири АДРЕСА_2 прибули працівники поліції, а саме інспектори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Потім останні запропонували йому надати пояснення по суті виклику, після чого обвинувачений здійснив постріл із револьвера «STALKER R1-F4,5» калібру 4 мм Флобер, в сторону інспектора ОСОБА_9 . Після цього, до ОСОБА_4 працівниками поліції було застосовано заходи фізичного впливу. У зв`язку з цим обвинувачений вживав до інспекторів ненормативну лексику, намагався зірвати жетон та шеврони з форменого одягу ОСОБА_6 та наніс один удар правою рукою у ліву половину обличчя останнього. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.342 КК України є правильною, оскільки останній вчинив опір працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є злочином невеликої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не працює, неодружений, має на утриманні малолітню дитину віком 3 роки, має середню освіту, а тому суд дійшов висновку, що достатнім покаранням обвинуваченому буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.342 КК України у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні №0001714 відсутні.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1