Справа №361/2590/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2366/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 05 » серпня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2019 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 до 11 серпня 2019 року включно,

в с т а н о в и л а :

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄДРДР №0000660 від 10.02.2018р. щодо ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

13.06.2019р. під час судового засідання прокурором Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_9 заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , обґрунтоване тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 продовжують існувати, а саме ризик переховуватися від суду та сторони обвинувачення з метою уникнення від покарання, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до15 років, а також враховуючи особу обвинуваченого, який офіційно не працює, постійного джерела доходу не має, відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, а також задля уникнення ризику незаконно впливати на свідків по справі а тому прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

13.06.2019р. ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 11 серпня 2019 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту у вечірній час або цілодобовий.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт послався на те, що клопотання прокурора не містить доказів, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зазначив, що судом не враховано те, що він має постійне місце проживання в м.Бровари де зареєстрований, свідки по справі вже допитані, потерпілий претензій до нього не має, в зв`язку з чим подав відповідну заяву до суду, має тяжко хворих родичів, які потребують його допомоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши надані в копіях матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_10 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.2 ст.392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

На підставі наведеного, ухвалою Київського апеляційного суду від 16.07.2019р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.06.2019р. про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , та ухвалою апеляційного суду від 24.07.2019 провадження призначено до розгляду.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 щодо незаконності ухвали суду І інстанції про продовження йому строку тримання під вартою, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

З матеріалів провадження вбачається, що 10.02.2018р. за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15,,ч.1 ст.115 КК україни ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України.

12.02.2018р. ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області відносно ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

13.06.2019р. ухвалою слідчого судді продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 11 серпня 2019 року включно.

Відповідно до ухвали від 13.06.2019р. суд при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про те, що прокурором доведено наявність обставини, передбаченої п.1 ч.1 ст.194 КПК України.

Так, під час вирішення клопотання прокурора суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме п.1 ч.1 цієї статті, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_8 зможе переховуватися від суду та сторони обвинувачення.

При цьому, суд врахував тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 15 років, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_8 , з метою уникнути покарання за вчинений злочин може переховуватися від суду, на підставі чого суд дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, ним доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не домашній арешт, як того просив апелянт, має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив інкриміновані дії під час іспитового строку за попереднім вироком, його сімейний стан, соціальні зв`язки, характеристики за місцем проживання, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2019 року про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 - без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 11 серпня 2019 року включно залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді __________________ _____________________ _________________