Провадження № 1-кс/344/9931/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із скаргою, в якій просить зобов`язати слідчого в кримінальному провадженні №0003806 від 19.10.2018 року ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучене майно відповідно до протоколу огляду місця події від 19.10.2018 року, а саме: автомобіль марки « Audi А4 », реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Скаргу обґрунтовано тим, що станом на даний час відсутні правові підстави щодо позбавлення заявника можливості володіти та користуватися її майном, а саме автомобілем марки « Audi А4 », реєстраційний номер НОМЕР_1 , яке вважається тимчасово вилученим.

Скаржником подано заяву про розгляд скарги у її відсутності, просила скаргу задоволити.

Слідчим ОСОБА_4 подано клопотання про розгляд скарги у його відсутності, не заперечив щодо задоволення скарги, оскільки на даний час всі слідчі дії та експертизи в даному кримінальному провадженні проведені, провадження закрито у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування.

Вивчивши матеріали скарги, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

У провадженні СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження №0003806 від 19.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

19.10.2018 року, службовими особами Івано-Франківського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, у заявника було вилучено вказаний автомобіль, який поміщено для подальшого зберігання на територію Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано- Франківській області.

Оскільки арешт на автомобіль марки « Audi А4 », реєстраційний номер НОМЕР_1 , не накладався, на даний час відсутні підстави для подальшого його зберігання, ОСОБА_3 звернулась до суду з даною скаргою.

Відповідно до статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, уразі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля (ч. 6 ст. 100 КПК України).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Так, як встановлено слідчим суддею, слідчий з клопотанням про арешт вилученого автомобіля не звертався, речовим доказом по справі він не визнаний.

На даний час кримінальне провадження закрито.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про те, що скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та підлягає задоволення.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 100, 167, 169, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Зобов`язати слідчого в кримінальному провадженні №0003806 від 19.10.2018 року ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучене майно, відповідно до протоколу огляду місця події від 19.10.2018 року, а саме: автомобіль марки « Audi А4 », реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1