печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора прокуратури м. Києва ОСОБА_2 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2019 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора прокуратури м. Києва ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000437 від 10.07.2019 року про арешт майна.

Слідчий суддя оглянувши клопотання та матеріали долучені до нього, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

В клопотанні прокурор зазначає, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження необхідне з метою належного збереження речових доказів та забезпечення подальшого розгляду питання про їх конфіскацію, як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, до матеріалів клопотання прокурором не долучено будь-яких доказів визнання речей і документів (в тому числі грошових коштів), на які прокурор просить накласти арешт, в якості речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також не зазначено, які саме речі і документи відповідають критеріям ст. 98 КПК України та можуть бути речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, не долучено цивільний позов, в тому числі з метою забезпечення відшкодування якого, просить накласти арешт прокурор.

Також, в клопотанні не зазначено осіб (володільців майна, на яке просить накласти арешт прокурор), яким оголошено про підозру, до майна яких може бути застосовано вказаний захід забезпечення кримінального провадження, відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України. Окремо слід звернути увагу, що відповідальність за кримінальні правопорушення, за ознаками вчинення яких здійснюється досудове розслідування вказаного кримінального провадження, не передбачає конфіскацію майна, як вид покарання.

Крім цього, ч. 2 ст. 170 КПК України не передбачає такої мети забезпечення арешту майна, як стягнення з особи отриманої неправомірної вигоди.

Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору з встановленням строку для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного і керуючись ст. 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора прокуратури м. Києва ОСОБА_2 про арешт майна повернути прокурору.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .