Номер провадження: 11-кп/813/880/19
Номер справи місцевого суду: 521/2480/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, українки, громадянка України, з неповною середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,
засудженої 10.06.2014 року Корабельним районним судом м. Миколаєва, за ст. 190 ч. 2, ст. 121 ч.1, 186 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Оскаржуваною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси було відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки своєю поведінкою та ставленням до праці засуджена не довела, що стала на шлях виправлення.
Як вбачається з ухвали, ОСОБА_8 відбуває покарання на підставі вироку Корабельного районного суду м .Миколаєва від 10.06.2014 року за ст. 190 ч. 2, ст. 121 ч.1, 186 ч.2, ст. 70 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України, частково приєднана невідбута частину покарання за вироком Корабельного районного суду м .Миколаєва від 23.05.2013 року та остаточно призначено покарання у вигляді 7 років 3 місяців позбавлення волі.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі захисник, вважаючи ухвалу незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню, оскільки в ухвалі не наведені належні та достатні мотиви та підстави для ухвалення даного судового рішення, не вказані в ухвалі мотиви прийнятого рішення комісією установи про відмову в наданні до суду подання про умовне-дострокове звільнення від відбування покарання, й дані що були підставою відмови. Зазначає, що ОСОБА_8 16.08.2014 року прибула до ДУ «Чорноморська виправна колонія (№74)», в період адаптації до роботи ставилась безвідповідально, була неуважною, мала низькі виробничі показники, але під впливом цілеспрямованої виховної роботи засуджена ОСОБА_8 змінила своє ставлення до праці та проявила себе як старанна та відповідальна швачка, освоїла навички роботи за спецмашиною, обов`язки пакувальника, швацькі процеси 4 розряду, виконувала обов`язки бригадира. З 30.11.2017 року та до теперішнього часу не працює згідно ст. 118 КВК України, внаслідок відсутності у засудженої ОСОБА_8 паспорта громадянина України та ідентифікаційного номеру немає можливості укласти трудовий договір. За час роботи мала гарні виробничі показники. Проявила організаторські здібності, з 07.09.2017 року на ОСОБА_8 покладено виконання обов`язків бригадира. За характером засуджена ОСОБА_8 товариська, має широке коло спілкування, у середовищі засуджених конфліктних ситуацій не створює. У 2018 та 2019 роках на загальних зборах засуджених відділення засуджену ОСОБА_8 було обрано до складу ради колективу відділення відповідальною за культурно-масовий сектор. За час відбування покарання засуджена ОСОБА_8 має чотири заохочення, які отримані нею за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Крім того, засуджена ОСОБА_8 допустила дев`ять порушень вимог режиму утримання, за що мала 9 стягнень, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. За таких обставин захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу районного суду, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до засудженої ОСОБА_8 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача; захисника який просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати, з огляду на те, що засуджена довела своє виправлення; прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін;вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Також необхідною умовою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є відбуття певної частини строку покарання, зокрема, за умисний тяжкий злочин не менше двох третин строку покарання. На час розгляду клопотання засуджена ОСОБА_8 відбула більше двох третин призначеного строку покарання.
Відповідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за тяжкий злочин.
Отже, зі змісту вказаної норми права випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.
Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що засуджена ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, оскільки остання хоча і відбула більш, ніж дві третини строку покарання, призначеного її вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.06.2014 року, однак за період відбування покарання допускала порушення вимог режиму відбування покарання, мала стягнення, які погашені, до дисциплінарної відповідальності притягувалась дев`ять разів, має чотири заохочення, на даний час не працює, та раніше неодноразово судима за вчинення умисних корисливих злочинів.
Доводи захисника про те, що засуджена ОСОБА_8 раніше була працевлаштована швачкою, освоїла навички роботи за спецмашиною, обов`язки пакувальника, швацькі процеси 4 розряду, виконувала обов`язки бригадира, мала чотири заохочення, сумлінно працювала та своїм відношенням до праці заслуговує на умовно-дострокове звільнення апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки сумлінна поведінка та ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженої, однак відповідно до характеристики адміністрації колонії за результатами аналізу поведінки в установі виконання покарань засуджена характеризується посередньо, та не довела свого виправлення.
Крім того, до апеляційного суду з ДУ «Чорноморська виправна колонія (№74)» надійшли характеризуючі матеріали на засуджену ОСОБА_8 відповідно до яких, остання 07.09.2019 року допустила чергове порушення режиму відбування покарання, за що 11.09.2019 року дисциплінарною комісією установи було накладено на ОСОБА_8 дисциплінарне стягнення у виді попередження. Яке станом на день розгляду апеляційної скарги захисника не знято та не погашено.

Вказані обставини дають апеляційному суду підстави вважати, що засуджена не довела своє виправлення.
Зважаючи на вищевикладене, судом першої інстанції вірно зроблений висновок про те, що на даний час призначене ОСОБА_8 покарання не повною мірою досягло мети його призначення та не призвело до достатніх позитивних змін в особистості засудженої.
Також апеляційний суд враховує, що засуджена ОСОБА_8 відбуває покарання за умисний тяжкий злочин, поєднаний з насильством та злочин проти життя та здоров`я, що посягає на життя та здоров`я людини, які відповідно до положень статей 3 та 27 Конституції України визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2019 року, про відмову у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4