Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
24 липня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000030, на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Омськ Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина Німеччини, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, і обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 21.00 год. по 08.00 год. ранку з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 24 серпня 2019 року, із роз`ясненням положень ч. 5 ст. 181 КПК України.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що в період з лютого по червень 2019 року, за попередньою домовленістю з групою осіб, з метою незаконного переміщення людини за їх згодою через державний кордон України для подальшої передачі іншій особі, а саме ОСОБА_9 , для сексуальної експлуатації на території Республіка Німеччина, підшуковував на території м. Рівне та вербував осіб, які в силу матеріального становища, що склалось, перебували в уразливому стані та були схильні до виїду за кордон для подальшого працевлаштування, в тому числі і заняття проституцією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, про що 25 червня 2019 року йому оголошено ( а. с. 42-44).

У поданій апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ОСОБА_6 є громадянином Німеччини, зареєстрований в Україні по посвідці на тимчасове проживання, не працює і не має джерел постійного доходу, обґрунтовано підозрюється у вчиненні за попередньою змовою групою осіб особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, а тому обраний судом запобіжний захід, на його думку, не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України. Доводить, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки має реальну можливість виїхати за межі України, впливати на свідків, потерпілу, з якою особисто знайомий.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу і обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які просять залишити ухвалу слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 183 КПК України та розяснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, який обирається лише за наявності підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим його процесуальних обов`язків та належної поведінки.

З клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 слідує, що слідчим СУ ГУНП в Рівненській області на його обґрунтування вказано про тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_6 , суворість покарання, що йому загрожує, й можливість підозрюваного незаконно впливати на свідків та потерпілу, чи переховуватися від досудового розслідування і суду.
Між тим, відповідно підпункту 1(с) статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність відповідних і достатніх підстав для тримання особи під вартою. Ризик переховування обвинуваченого від слідства і правосуддя, враховуючи Рішення Європейського суду з прав людини у справі W. проти Швейцарії, не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку.
Як під час розгляду клопотання, так і при апеляційному розгляді жодних даних, які б свідчили про тиск ОСОБА_6 , який раніше не судимий, на території України має власне житло і здав паспорт для виїзду за кордон слідчому, на свідків, потерпілу або перешкоджання ним кримінальному провадженню іншим чином не встановлено, як і доказів незабезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 його процесуальних обов`язків, належної поведінки чи переховування від досудового розслідування.
Не навів таких доказів і прокурор в судовому засіданні.
Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що підозрюваний ОСОБА_6 повинен утримуватися під вартою, оскільки в нього відсутні стримуючі чинники особистісно - соціального характеру, не є переконливими, оскільки в судовому засіданні прокурор ствердила, що ОСОБА_6 не порушує умов домашнього арешту та покладених на нього слідчим суддею обов`язків, здав слідчому паспорт для виїзду за кордон і дані про чинення ним тиску на потерпілу чи свідків відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення та обрання ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2019 року щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3