Справа № 346/515/19
Провадження № 1-кп/346/272/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия кримінальну справу у кримінальному провадженні № 0001215 від 28 грудня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не судимого, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, депутатом не обирався, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

28.12.2018 р. біля 13.00 год. обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в торговому центрі «Каштан» в м. Коломия, проспект Чорновола, 2, діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, спрямованими на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, а інші особи не усвідомлюють факт викрадення, шляхом вільного доступу таємно викрав із стійки обмінного пункту мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 5» золотистого кольору із білою полоскою, імеі: НОМЕР_1 , імеі: НОМЕР_2 вартістю 3000 грн., в якому знаходилися дві сім карти: мобільного оператора «Київстар» та закордонного оператора «Вінд», на рахунку яких не було грошових коштів вартістю 20 грн. кожна, належних потерпілій ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 3040 грн. Викрадений мобільний телефон працівниками поліції виявлено, вилучено та передано на зберігання потерпілій.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України визнав в повному обсязі і надав суду показання по суті пред`явленого повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та зазначеного в обвинувальному акті, які відповідають фактичним обставинам справи і не суперечать їм.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 ствердив, що він дійсно 28.12.2018 р. біля 13.00 год. перебуваючи в торговому центрі «Каштан» в м. Коломия, проспект Чорновола, 2, таємно викрав із стійки обмінного пункту мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 5» золотистого кольору із білою полоскою. Після чого місце вчинення злочину покинув. Працівники поліції викрадений мобільний телефон у нього виявили та вилучили.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, подала суду письмову заяву про розгляд даної справи у її відсутності, претензій до обвинуваченого не має, не заперечує щодо розгляду справи на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, на суворому покаранні не настоює.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При встановлених обставинах, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці).

Призначаючи покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65, 66, 67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом визнаються зізнання та щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, що потерпіла на суворому покаранні не настоює та немає жодних претензій до обвинуваченого, що до кримінальної відповідльності притягується вперше, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується по місцю проживання.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов"язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як вбачається з досудової доповіді Коломийського міськрайонного відділу філії Державної Установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області про обвинуваченого у кримінальному провадженні з врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, Коломийський міськрайонний відділ з питань пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

З врахуванням положень ч.2 ст. 50, ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочин, а також запобігання вчинення нових злочинів, з урахуванням вищенаведених обставин, які враховуються при призначенні покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання в межах санкції даної статті у виді штрафу, що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

З обвинуваченого підлягають стягненню процесуальні витрати за проведення судової експертизи в розмірі 572 грн. в дохід держави у відповідності до ст.124 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.124, 349, 370, 374 КПК України,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у виді штрафу, в розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень, в прибуток держави.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави 572 гривні процесуальних витрат за проведення експертизи.
Речові докази: електронний носій інформації DVD-R диск із записом з камер відео спостереження торгового центру «Каштан» - зберігати при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 5» повернути законному володільцю ОСОБА_7 .

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1