КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження:№11-кп/824/843/2019 Головуючий суддя в суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.121 КК України Головуючий суддя в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000139 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та у його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року, стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого вантажником, не одруженого, освіта середня спеціальна, без постійного місця проживання та реєстрації, раніше судимого: 25.08.2009 року Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 307 ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, 28.05.2013 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, -

За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, 06.01.2016 року близько 20.00 год., ОСОБА_6 , разом із своїм знайомим ОСОБА_9 , прийшли за міцем проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме до квартири АДРЕСА_1 . На той час у квартирі перебували ОСОБА_10 разом із своєю співмешканкою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Перебуваючи на кухні вказаної квартири почали розпивати спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, який супроводжувався образами на адресу один одного, в ході якого ОСОБА_12 направився до кімнати квартири, при цьому продовжуючи висловлювати нецензурну лайку на адресу ОСОБА_6 . Даний факт обурив ОСОБА_6 , у якого на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, виник злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ..

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, одразу направився вслід за ОСОБА_10 до кімнати квартири. Перебуваючи у приміщенні кімнати, ОСОБА_6 умисно наніс численні удари руками по обличчю ОСОБА_10 , внаслідок чого останній впав на підлогу. Далі, ОСОБА_6 в момент, коли ОСОБА_10 перебував на підлозі, умисно наніс численні удари взутими ногами по голові та тулубу потерпілого, тим самим спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку, численних переломів кісток лицьового черепа, забоїв та саден мяких тканин голови, закритої травми грудної клітки: забою органів грудної клітки, численних переломів ребер зі зміщенням з двох сторін, перелому середньої третини грудини, гемо пневмотораксу зліва, в результаті отримання яких ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер у міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги м. Києва. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 152/2 від 15.01.2016 року, смерть ОСОБА_10 настала внаслідок ендотоксичного шоку та закритої травми грудної клітки.

Відповідно до висновку експерта № 152/2 від 19.02.2016 року встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала внаслідок закритої тупої травми грудної клітки, у вигляді множинних переломів ребер, ушкоджень лівої легені, що зумовило розвиток посттравматичної пневмонії, яка супроводжувалася інтоксикацією організму, та призвела до ендотоксичного шоку. При проведенні судово-медичної експертизи трупа та вивчення даних медичної документації, у ОСОБА_10 було виявлено наступне: а) крововиливи в шкіру та мякі тканини лівої половини тулуба, множинні переломи ребер ліворуч, переважно з ушкодження пристінкової плеври: по пригрудинній лінії: 4, 5; по середньо-ключичній лінії: 3-6; по передній пахвовій лінії: 7-11; по середній та задній пахвовим лініям:6-9; ушкодження лівої легені, лівобічний гемо пневмоторакс, колапс лівої легені, - двобічна посттравматична пневмонія, інтоксикація організму, ендотоксичний шок. Вищевказаний комплекс ушкоджень в ділянці грудної клітки має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Між даним комплексом ушкоджень та причиною настання смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок; б) крововилив в за очеревинну клітковину ліворуч має ознаки легких тілесних ушкоджень; в) множинні садна, забійні рани та крововиливи в шкіру та мякі тканини в ділянці голови, перелом кісток та хрящів носу. Садна та крововиливи мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Перелом носа та забійні рани, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржуваний вирок суду як незаконний та необґрунтований, ухвалити справедливе судове рішення, мотивуючи тим, що він потерпілому не наносив жодних тілесних ушкоджень, показання свідків викладені в оскаржуваному вироку є надуманими та не відповідають дійсності.
Адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження щодо його підзахисного, з підстав не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості його в суді і вичерпано можливості їх встановлення.

В якості обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновки суду викладені в оскаржуваному вироку суду суперечать фактичним обставинам справи, оскільки покази свідків викладені в ньому не відповідають дійсності, оскільки свідок ОСОБА_11 будучи допитана в суді першої інстанції вказала на те, що ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому не наносив, проте її показання суд навів як такі, що доводять винуватість ОСОБА_6 .
Також зазначає, що висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України не ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин даної справи, в основу обвинувального вироку судом покладені суперечливі показання свідків, висновки експерта, які здобуті органом досудового розслідування з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства і, на думку сторони захисту, в силу ст.ст. 86, 89 та 95 КПК України є недопустимими. Крім того, вважає, що органом досудового розслідування не доказані обставини події кримінального правопорушення в частині обставин вчинення інкримінованого його підзахисному кримінального правопорушення.
Крім того, захисник зазначає про те, що суд не дав належної оцінки показанням його підзахисного ОСОБА_6 , який під час розгляду справи вказував про свою непричетність до вчинення інкримінованого йому злочину, що за відсутності в матеріалах кримінального провадження прямих доказів, підстав стверджувати про винуватість та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, - немає.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, захисника, які просили задовольнити апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував щодо поданих апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
За змістом положень ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Викладені у вироку суду першої інстанції висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а саме у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, ґрунтуються на сукупності зібраних, взаємоузгодженими між собою та досліджених судом доказах, які є правильними і відповідають фактичним обставинам справи.
Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час досудового розслідування і в судовому засіданні не допущено порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 як і на правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 121 КК України.
Згідно показань наданими обвинуваченим ОСОБА_6 в ході судового засідання суду першої інстанції свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121КК України, не визнав та показав, що 06.01.2016 року вони зустріли потерпілого, близько 12.00 год., поцікавались, що він буде робити ввечері, він сказав, що йтиме до хрещеної. Після того він з ОСОБА_13 , за адреою вул. Свілицього, закінчили роботу, і прийшли до них. Їм запропонували поїсти, з собою вони принесли 0,7 л. горілки, він випив чарку, і далі відмовився пити, бо втомився. Він вибачився та попросився поспати, після чого спав. ОСОБА_11 його розбудила. Проснувшись він побачив, що біля вікна стояло кресло, ОСОБА_11 стояла далі, біля телевізора, ОСОБА_9 бив потерпілого зверху вниз ногою, він схопив його за плече злівої строни та запитав«Що він робить». Потім відтягнув ОСОБА_9 до ліжка, тавитягнув його на кухню та говорив що він робить безумство, він начеб-то заспокоївся, після чого він зайшов назад до кімнати. У потерпілого було все в крові. Він сказав ОСОБА_9 , щоб той викликав швидку, так як у нього був телефон. Приїхала швидка, зробили крапельницю. Вони сказали що це не в їх силі, та вони викликали іншу швидку, сказали що його треба госпіталізувати. Він бачив як ОСОБА_9 бив потерпілого ногами, бив його по голові та тулубі.
Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, його вина у вчиненні цього злочину у повному обсязі доведена в ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції та підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_14 , згідно з якими вона надала своєму брату ОСОБА_10 зі свідком ОСОБА_11 квартиру для проживання. Вони не були чоловіком та дружиною, просто зійшлися та разом проживали. Коли почав приходити обвинувачений, зі своїми друзями, жінками, вона була проти. ОСОБА_10 постійно били. Вона була проти відвідин обвинуваченого, його друзів, він взагалі влаштувавпритон в квартирі. Неодноразово викликала поліцію на ОСОБА_6 та його друзів. Одного разу, вона сказала, щоб вони виходили з квартири, а ОСОБА_6 сказав, що зараз їй горло «чик». 07 січня 2016 року о 19:00 год. приїхала її донька і пролунав дзвінок від ОСОБА_15 , та повідомила про те, що ОСОБА_10 побили малолітні хлопці на зупинці, приїхала швидка і забрали його. Потім вона поїхала в лікарню і лікар повідомив, що її брат без свідомості. Приїхавши до квартири вона побачила на килиму калюжукрові, на стінах кров. Відразу пляму вона не побачила, бо вона була замита. Верхній одяг ОСОБА_16 висів на гачку, тому він не міг підти на зупинку без верхнього одягу. Пляма була в кімнаті під вікном, на шторах, на серванті, на стеклі. Вона викликала поліцію. Бабій сказала, що ОСОБА_16 пішов на зупинку постриляти сигарети, та сказала, що ОСОБА_13 та ОСОБА_17 привели його додому. Судовий мед-експерт сказав, що ОСОБА_16 били ногами взутими,у взуття з гострими кінцями, не 10 хв. і не 20 хв. Таке взуття було тільки у ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції надала пояснення, згідно яких обвинувачений її рідний син, потерпіла її знайома. З ОСОБА_10 проживала близько 10 років. Обвинувачений не дуже часто проживав з ними. Між ОСОБА_16 та обвинуваченим були нормальні відносини. Особливої лайки не було, просто була сварка за цигарки, Вона на власні очі бачила, що ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_16 . ОСОБА_6 допоміг їй вийти на вулицю. Приїхала швидка до ОСОБА_16 швидко, вона була хмільна через це не все памятає. Швидка зробила йому уколи та викликали іншу швидку. Приїхала інша швидка і вона його забрала. Вони з ОСОБА_18 вже до цього вечеряли, було пів літра коньяку, вона випила 100 гр., а ОСОБА_18 400 гр. Потім вона ще випила, а всього вжила 150 гр. алкоголю. Відносини були погані зі сторони ОСОБА_19 до ОСОБА_16 , тому, що ОСОБА_16 не пускав його в квартиру.

Свідок ОСОБА_9 в суді першої інстанції пояснив, що на Різдво Христове з 6 на 7 число, він з ОСОБА_6 прийшли до потерпілого з горілкою, гарно випили. Ніла ОСОБА_20 /мати/ ОСОБА_6 відключилась, вона не знає, що там відбулось. ОСОБА_10 почав сперечатися з ОСОБА_6 , і той дав ОСОБА_21 ляпаса, вони завелись битись. Потім вони пішли по горілку, та побачив, що ОСОБА_10 стає погано. Він викликав швидку, стало погано після того як його побив ОСОБА_6 в кімнаті. ОСОБА_6 пинав його ногами. Чепі ОСОБА_22 уже був без свідомості, була кров на обличчі, синяки. ОСОБА_11 прокинулась після всього що відбулось, саму бійку вона не бачила, була дуже сильно пяна. Потім вона витерла ОСОБА_23 і ОСОБА_24 від крові, помила побите обличчя, він тоді був ще живий. Найбільше він був пошкоджений на обличчі.
Також вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України підтверджується письмовими доказами у справі.

Також висновки суду ґрунтуються на достатніх і допустимих доказах, у тому числі даних: протоколу огляду місця події від 12.01.2016 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 14.01.2016 року; висновком експерта № 65 від 16.02.2016 року, згідно якого встановлено, що в крові трупа потерпілого ОСОБА_10 виявлений антиген А. На наданих на дослідження фрагментах тканини зі змивами з дверцят шафи, з підлоги біля шафи, з екрану телевізора, зі скла шафи, вилученими за адресою: АДРЕСА_2 , виявлена кров людини. При визначенні групової належності було виявлено антиген А, що не виключає можливості походження даної крові від потерпілого ОСОБА_10 . Також висновком експерта № 26/ц від 09.02.2016 року встановлено, що в крові потерпілого ОСОБА_10 виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВО. При судово-цитологічному дослідженні корпуса праски знайдено кров та клітини плаского епітелію особи чоловічої генетичної статі, при визначенні групової належності яких виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові та клітин від потерпілого ОСОБА_10 . На підошві даної праски кров та клітини з ядрами не знайдені. Висновком експерта № 8/152/2 від 19.02.2016 року встановлено, що «…приймаючи до уваги характер та морфологію виявлених ушкоджень, їх локалізацію, з урахуванням викладеного в матеріалах кримінального провадження (копія протоколу слідчого експерименту, що надана для проведення експертизи) не виключаю можливим їх виникнення при обставинах, на які вказує свідок ОСОБА_9 ». Висновком експерта № 152/2 від 15.01.2016 року; актомсудово-медичного дослідження № 79 від 21.01.2016 року;актомсудово-медичного дослідження трупа ОСОБА_10 .
Достовірність даних вищевказаних протоколів слідчих дій, а також правдивість показань потерпілої та свідків під час проведення слідчих дій перевірені судом першої інстанції, а доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про свою непричетність до вчинення даного злочину, обґрунтовано визнані судом безпідставними.

Зокрема в оскаржуваному вироку, суд зазначив, що оцінюючі досліджені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд визнає належними та допустимими доказами свідчення потерпілої, свідків та наявні в справі письмові докази, а їх сукупність такою, що доводить спрямованість умислу ОСОБА_25 на вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Наведеним обставинам, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дав належну та об`єктивну оцінку, а висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції, і колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині.
При перевірці законності вироку суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи та надана належна оцінка сукупності зібраних у кримінальному провадженні та досліджених під час судового розгляду доказів, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права.

Показання обвинуваченого, які він давав в судовому засіданні суду першої інстанції про те, що не заподіював потерпілому тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть потерпілого, суперечать висновкам судово-медичних експертиз, зокрема і про механізм спричинення тілесних ушкоджень, а тому, суд вважає їх неправдивими, такими, що не знайшли свого підтвердження, в ході судового слідства і направленні на уникнення відповідальності за вчинений злочин.

Крім цього, у випадках, коли умисел винної особи був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, відповідальність настає за тілесне ушкодження, яке було фактично заподіяне.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, яке б могло вплинути на законність та обґрунтованість прийнятого рішення чи підстав для закриття кримінальної справи апеляційним судом не встановлено.
При призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, неодружений, не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, без постійного місця реєстрації та проживання, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обставина, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Висновки місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_6 , який свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, та кваліфікацію його дій за ч.2 ст. 121 КК України, зробив на підставі зібраних у справі та детально досліджених в судовому засіданні доказах, в їх сукупності та взаємозв`язку.
Крім того, судом належно оцінено достовірність та правдивість показань потерпілої ОСОБА_14 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , а доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про те, що дії його підзахисного невірно кваліфіковані за ч.2 ст. 121 КК України, та оскаржуваний вирок ґрунтується на суперечливих показаннях потерпілої та свідків, є безпідставними та необґрунтованими, що повністю спростовується матеріалами справи.
При перевірці законності вироку суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи та надана належна оцінка сукупності зібраних у кримінальному провадженні та досліджених під час судового розгляду доказів, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права.

Таким чином апеляційні твердження обвинуваченого та у його інтересах захисника ОСОБА_7 щодо непричетності ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, відсутністю у справі належних та допустимих доказів, не знайшли свого підтвердження, є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до фактичних обставин даної справи, а також конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення мотив, спосіб, знаряддя вчинення злочину, кількість та характер спричинених тілесних ушкоджень, ставлення потерпілої, колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України, яке буде достатнім для його виправлення та перевиховання.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та у його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

___________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4