Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/370/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000117 від 03 лютого 2018 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 травня 2019 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кіровограда, громадянку України, з середньою освітою, не одружену, що не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 30 жовтня 2001 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- 05 липня 2002 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 17 листопада 2010 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

- 18 травня 2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців. 29 листопада 2017 року, ОСОБА_8 звільнена по відбуттю строку покарання,

визнано винуватою та засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. Відповідно до ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_8 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Заполярний Мурманської області Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-13 травня 2003 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст.104 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2005 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням з направленням ОСОБА_9 в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання;

-13 січня 2009 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.309 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 10 місяців;

-17 листопада 2010 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

-18 травня 2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців. 29 листопада 2017 року, ОСОБА_9 звільнений по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим та засуджено: за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в сумі 1358 грн. 50 коп., з ОСОБА_9 судові витрати в сумі 1358 грн. 50 коп.

Вирок суду в частині засудження ОСОБА_9 в апеляційному порядку не оскаржується.

ВСТАНОВИЛА:

У апеляційній скарзі прокурор, яка приймав участь у розгляді справи у суді першої інстанції ОСОБА_10 , не оспорюючи юридичну кваліфікацію та правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, просить скувати вирок суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, вказуючи на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також її особі, ухвалити новий вирок, згідно з яким ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі без застосування положень ст.75 КК України.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд при призначенні обвинуваченій покарання не врахував особу ОСОБА_8 , яка раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, після відбування покарання, на шлях виправлення не стала та вчинила новий умисний тяжкий злочин, маючи непогашену судимість за попереднім вироком, ніде не працює, за місцем проживання характеризується негативно, не має сталих соціальних зв`язків, ухилялася від правосуддя та була оголошена у розшук.

При таких обставинах, прокурор вважає, що звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України та суперечить положенням п.1 та п.26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», є надто м`яким, несправедливим і таким, що не відповідає принципам законності та індивідуалізації покарання.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнано винуватою у повторному викрадені чужого майна (крадіжці), поєднаної з проникненням у інше приміщення при слідуючих обставинах.
Так, 28 січня 2018 року, близько 20.00 год. ОСОБА_8 , з метою вчинення крадіжки, прибула до огородженої території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, через хвіртку проникла на огороджену територію даного домоволодіння та шляхом вибиття вікна в приміщенні літньої кухні, проникла всередину, звідки повторно, таємно викрала два алюмінієвих казана ємкістю 1 л., два алюмінієвих бідони ємкістю 40 л., чотири алюмінієвих каструлі ємкістю по10 л., дві газові камфорки (горілки) від газової плити, газовий балон ємкістю 40 л., саморобну металеву двоколісну тачку, які належали ОСОБА_12 .
З викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 , матеріальної шкоди на загальну суму 1850,00 грн.
Крім того, 21 лютого 2018 року, близько 19.00 години, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , кримінальне провадження відносно якої закрито, перебуваючи в домоволодінні, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де вони проживали та яке належить ОСОБА_13 , з приміщення даного домоволодіння ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 , повторно, таємно викрали належну ОСОБА_13 акумуляторну батарею вагою 40 кг.
З викраденим майном ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 400,00 грн.
Заслухавши доповідача, провівши за клопотанням прокурора судове слідство в обсязі дослідження характеризуючи даних обвинуваченої ОСОБА_8 , в дебатах прокурора ОСОБА_6 , який уточнив прохальну частину апеляційної скарги прокурора ОСОБА_10 та просив суд її задовольнити, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_10 підлягає задоволенню за таких підстав.
За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 , як і на правильність кваліфікації її дій за ч.3 ст. 185 КК України.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, яка 28 січня 2018 року, близько 20.00 год. проникла в домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно та умисно викрала у потерпілого ОСОБА_12 майно на загальну суму 1850,00 грн., спричинивши йому матеріальних збитків на вказану суму.

Обвинувачена ОСОБА_8 даний факт крадіжки, будучи допитаною в якості підозрюваної, під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанціях не оспорювала, стверджує, що вину визнає повністю, у вчиненому розкаюється, завдані матеріальні збитки відшкодувала.

У апеляційній скарзі кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України прокурором не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Разом із тим, колегія суддів визнає слушними доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, її особі та неправильного застосування судом першої інстанції при ухваленні вироку закону України про кримінальну відповідальність, виходячи з наступного.

У роз`ясненнях, викладених у п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рекомендовано судам при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
В цій справі, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, в оскаржуваному вироку зазначив, про те, що відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких, її особу, яка характеризується посередньо, раніше неодноразово судима за аналогічні злочини проти власності, ніде не працює.
Обставинами, які пом`якшують обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, суд визнав її щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують ОСОБА_8 покарання, судом не встановлено.

Разом з цим, фактичні обставини цієї справи, свідчать про те, що ОСОБА_8 , під час розгляду справи судом першої інстанції, ухилялася від правосуддя, у зв`язку з чим ухвалою Кіровоградського районного суду від 25 лютого 2019 року оголошувалась у розшук ( т.1 а.с.76), під час перегляду справи судом апеляційної інстанції також ухилялась від явки в суд, без відома змінила постійне місце проживання ( АДРЕСА_2 ), у зв`язку з чим апеляційним судом ОСОБА_8 також була оголошена в розшук.

Відповідно до ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею ( частиною статті ) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З урахуванням характеру, ступеня тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також особи, обвинуваченої ОСОБА_8 , яка раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, після звільнення у листопаді 2017 року з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не стала, маючи не погашену судимість за попереднім вироком, у січні 2018 року знов вчинила умисний, тяжкий злочин проти власності, колегія суддів вважає, що обвинувачена ОСОБА_8 , як особа представляє суспільну небезпеку, а тому її виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуттям призначеного покарання, в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з висновком уповноваженого органу з питань пробації від 30 листопада 2018 року, згідно з яким обвинувачена ОСОБА_8 має високий ризик небезпеки скоєння повторного правопорушення, і виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства і окремих осіб.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів переконана у тому, що звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, явно не відповідає тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, її особі і не може слугувати запорукою виправлення ОСОБА_8 без ізоляції її від суспільства, а тому вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Таке рішення, на думку колегії суддів буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420, 424 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 - задовольнити.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 травня 2019 року в кримінальному провадженні № 0000117 від 03 лютого 2018 року стосовно ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України - скасувати в частині призначеного ОСОБА_8 покарання та ухвалити в цій частині новий.

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 07 серпня 2019 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 в строк відбування покарання, призначеного за даним вироком, зарахувати строк її попереднього ув`язнення, а саме з 24 квітня 2019 року по 15 травня 2019 року (включно ) та з 07 серпня 2019 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В решті вищевказаний вирок суду - залишити без змін.

Вирок Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після його проголошення, та може бути оскаржений у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4