Провадження № 1-кс/344/9319/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження за №0003273 від 01.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обгрунтування якого посилався на те, що СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003273 від 01.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України

Досудовим розслідуванням установлено, що 30.09.2019, близько 17 год. 15 хв., ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у приміщенні магазину «Градус», що по вул. В. Стуса, 17А, в м. Івано-Франківську, де розпивали алкогольні напої.

В ході розпивання алкогольних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зав`язався діалог з приводу боргового зобов`язання ОСОБА_8 перед ними, в ході якого у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення неправомірних дій відносно ОСОБА_8 з метою повернення грошових коштів.

Того ж дня, близько 20 год. 30 хв., з метою отримання вказаних грошових коштів, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 прийшли по місцю проживання ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 .

Прийшовши за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 подзвонив у дзвінок хвіртки, через яку здійснюється вхід у домоволодіння. Через кілька хвилин хвіртку відчинив ОСОБА_9 , який являється батьком ОСОБА_8 .

Зайшовши на територію домоволодіння та перебуваючи неподалік вхідних дверей будинку, між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт з приводу боргових зобов`язань ОСОБА_8 перед ОСОБА_4 , в ході якого ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносини, вирішив позбавити життя ОСОБА_9 , тобто умисно його вбити.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, витягнув предмет, ззовні схожий на ніж, який приніс із собою та умисно наніс ним один удар ОСОБА_9 у життєво важливу ділянку тіла, а саме грудну клітку зліва, після чого наніс ще декілька ударів предметом, схожим на ніж, в ділянку лівої верхньої кінцівки , внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді множинних різаних ран лівої верхньої кінцівки, проникаючого ножового поранення лівої половини грудної клітки з пошкодженням внутрішньо-грудної артерії, яке які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, спрямованим на вчинення вбивства ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення цього злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Після вчинення злочину, ОСОБА_4 місце події покинув та наступного дня був затриманий працівниками поліції, а потерпілий ОСОБА_9 був доставлений в ОКЛ м. Івано-Франківську, де йому своєчасно надано медичну допомогу.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, з вищою освітою, не працює, розлучений, раніше судимий.

01 жовтня 2019 року ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 02.10.2019 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , протоколами огляду місця події, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 належить до злочинів проти життя та здоров`я особи, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів за вчинення якого відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 КПК України, а саме:

- п. 1 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років та усвідомлює неминучість покарання за вчинення вказаного злочину;

- п. 3 - незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки йому відомо про місце їх перебування;

- п. 5 вчиняти інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний схильний до ведення антигромадського способу життя та не має стабільного джерела доходу, раніше неодноразово судимий, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості вчинив новий умисний злочин, що вказує на його стійку злочинну спрямованість.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання чи особистої поруки не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 не виключатиме ризику переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та можливості незаконно впливати на свідків, потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, тобто не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам.

З урахуванням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинений із застосуванням насильства, є необхідність не визначати розмір застави.

Перелічені ризики є достатніми для застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому обставин, просив задоволити без визначення застави, оскільки, стан потерпілого важкий та невідомо чи нанесення йому тілесних ушкоджень не призведе до загибелі потерпілого.

В судовому засіданні захисник підозрюваного щодо задоволення клопотання заперечив, просив відмовити в його задоволенні. У випадку обрання міри запобіжного заходу до її підзахисного, просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки, підозра у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 115 КК України необгрунтована, а ризики не доведені. Крім цього, намає доказів того, що його підзахисний ще у чомусь підозрюється, а те що він раніше притягався до кримінальної відповідальності не є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді варти.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника, просив застосувати до нього будь-який запобіжний захід не повязаний з позбавлення волі.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, законного представника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (п.1 ч.4 ст. 183 КПК України).

02.10.2019 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за який передбачано покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, та те, що він раніше судимий.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, розлученого, раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 30 листопада 2019 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань №12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1