ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1386/19 Номер провадження 11-кп/814/773/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004221 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 02.04.2019 року

за участі:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Цим вироком, ОСОБА_10 визнано винуватим та засуджено до покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин.

1 епізод
23 вересня 2017 року приблизно о 02 годині 10 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу театру ім. М.В. Гоголя за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 23, умисно, з корисливих спонукань, із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я щодо потерпілого ОСОБА_11 , відкрито викрав у нього: годинник «Jeep» вартістю 500 грн та мобільний телефон «DOOGEE X9 mini» вартістю 522,50 грн, чим спричинив останньому матеріального збитку на загальну суму 1022,50 грн.
2 епізод
21 квітня 2018 року приблизно о 13 годині ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. Котляревського, 1/27, повторно, умисно, шляхом обману та зловживання довірою потерпілого ОСОБА_12 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволодів його мобільним телефоном марки «Huawei LUA U22» вартістю 1433,33 грн та чохлом до нього вартістю 93 грн, чим спричинив останньому матеріального збитку на загальну суму 1526,33 грн.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини та фактичні обставини провадження, просить вирок суду щодо нього змінити та пом`якшити призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України встановивши іспитовий строк.
При цьому вказує, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції під час розгляду справи неналежним чином врахував ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчинення злочину та особу винного, обставини що пом`якшують покарання, а саме визнання вини, щире каяття, публічне вибачення, активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування завданих збитків шляхом повернення майна, думку потерпілого ОСОБА_11 про пом`якшення вироку.
Вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Під час апеляційного перегляду підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
В апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи доведеність вини і кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Вважає, що призначене судом покарання за ч.2 ст. 186 та ч.2 ст. 190 КК України, не відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України і є м`яким та недостатнім для виправлення обвинуваченого. Зазначає, що ОСОБА_6 характеризується негативно, а органом пробації в доповіді вказано, що ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства та вчинення повторних кримінальних правопорушень високий.
Просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Позиція інших учасників провадження
Прокурор ОСОБА_8 не підтримав апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 , а також заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Захисник ОСОБА_9 підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до положень ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались. Крім того фактичні обставини вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, не оспорюються апелянтами в апеляційних скаргах, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції виходить із того, що було встановлено місцевим судом.
Згідно статей 50 та 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Як видно із матеріалів провадження, саме вказаними нормами закону керувався суд першої інстанції, при постановлені вироку та призначенні покарання ОСОБА_13 .

Зокрема, при обранні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_13 злочинів, які відноситься до тяжких та середньої тяжкості, даних, що характеризують особу винного, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставини.

Місцевим судом належним чином враховано особу обвинуваченого, який вину в інкримінованих злочинах визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв слідству, його ставлення до вчиненого, негативно характеризується, ніде не працює, не одружений, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, заподіянні збитки не відшкодував.

Надано судом і належну оцінку досудовій доповіді ДУ «Центр пробації» Філія ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Шевченківський районний відділ ( а.с. 23-26), згідно до якої, ризик небезпеки ОСОБА_6 для суспільства та вчинення ним повторних кримінальних правопорушень, органом пробації оцінюється, як високий.

Колегія суддів вважає, що належним чином обґрунтувавши своє рішення, місцевий суд дійшов правильного висновку, що перевиховання ОСОБА_6 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства із реальним відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та призначив останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення з врахуванням положень ч.1 ст. 70 КК України. На думку колегії суддів саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
З урахуванням вище наведеного, доводи обвинуваченого про призначення йому занадто суворого покарання спростовуються змістом вироку, з якого вбачається, що при призначенні покарання суд врахував, в тому числі, й обставини на які останній посилається в своїй апеляційній скарзі.
Дійшовши висновку щодо необхідності призначення ОСОБА_6 в межах санкцій статей обвинувачення , суд тим самим виключив можливість застосування щодо нього положень ст.69 КК України.
Колегія суддів апеляційного суду також не вбачає підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України, а також не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. За таких обставин, апеляційні вимоги обвинуваченого не підлягають задоволенню.
Водночас, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи також є непереконливими.
Так, згідно зі ст.414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду першої чи апеляційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті( частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Переглядаючи в апеляційному порядку вирок місцевого суду за апеляційною скаргою прокурора, в якій порушується питання про скасування вироку щодо ОСОБА_6 в зв`язку з м`якістю призначеного покарання та ухвалення нового вироку, колегія суддів суд приходить до висновку, що призначене ОСОБА_6 в межах санкції статті обвинувачення покарання, є таким, що відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого та є достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

З огляду на вище викладене апеляційні вимоги прокурора не підлягають задоволенню
Під час апеляційного перегляду вироку суду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 2.04.2019 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4