КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/416/2019 Категорія КК: ч. 3 ст. 289 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні № 0001653 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, Фастівського району, с. Мотовилівка, громадянина України, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше з урахуванням ст. 89 КК України не судимого,

за ч. 3 ст. 289 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Як зазначено у вироку, судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 02 лютого 2015 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, перебували в приміщенні охорони автостоянки по б-ру Перова, 1 в м. Києві. В цей час особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, помітив ключі від автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 та в нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаним автомобілем. Про свої злочинні наміри особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, повідомив ОСОБА_6 , на що останній погодився, тим самим вступивши у злочинну змову.

Реалізуючи свої злочинні наміри особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, за допомогою вказаних вище ключів відкрив автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого отримав доступ до салону автомобіля. Знаходячись в салоні автомобіля особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, сіла за кермо вказаного автомобіля, а ОСОБА_6 сів поруч на пасажирське сидіння. Продовжуючи свої злочинні дії направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом, маючи ключі від запалювання автомобіля особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , запустив двигун автомобіля, обладнаного автоматичною коробкою перемикання передач та перемістивши важіль коробки передач в положення «Драйв» почав рух на автомобілі в невідомому напрямку.

Після чого особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, разом із ОСОБА_6 покинули територію автомобільної стоянки на автомобілі марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 , тим самим незаконно заволоділи транспортним засобом та з місця вчинення злочину зникли.

Продовжуючи свої злочинні дії, рухаючись на вищевказаному автомобілі та не впоравшись з керування потрапили в дорожньо-транспортну пригоду на проспекті Визволителів, 17 в м. Києві, та пошкодили автомобіль. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 та особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, потерпілій ОСОБА_9 завдано реальних збитків на суму 341 560 (триста сорок однак тисяча п`ятсот шістдесят гривень) 99 копійок.

Згідно висновку №5/03-Т3 від 11.03.2015 «Про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу», вартість матеріального збитку становить 341 560 (триста сорок однак тисяча п`ятсот шістдесят гривень) 99 копійок.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вирок суду та застосувати ст. 69 КК України з призначенням йому покарання нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 289 КК України.

Вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, а призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_6 зазначає, що при розгляді кримінального провадження суд першої інстанції не взяв до уваги факт того, що причиною вчинення кримінального правопорушення є його душевні хвилювання через постійні невдачі та відсутність засобів для проживання у зв`язку з тим, що він не міг знайти постійне місце роботи. Тому, причиною вчинення кримінального правопорушення є збіг тяжких особистих обставин, які передбачені п. 5 ч. 1 ст. 66 КК України та є обставиною, що пом`якшує покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 також вказує, що в силу ст. 89 КК України він є раніше не судимим, щиро розкаявся, вчинив кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

Фактичні обставини провадження, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно вимог ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 КК України, і призначенні їй покарання вказані вимоги кримінального і кримінального процесуального законодавства дотримані. Керуючись законом суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого і з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, обставин, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та особи обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, його відношення до скоєного, визнання вини та щирого каяття, фактичних обставин провадження, стан здоров`я та спосіб життя прийшов до законного та обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_6 покарання в мінімальному розмірі передбаченою санкцією ч. 3 ст. 289 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про необхідність зміни вироку суду є безпідставними, оскільки враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку та призначенні покарання обвинуваченому, зокрема і доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 на які він посилаються як на підставу для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного їй покарання, а саме на те, що він раніше не судимий та щиро раскаюється , враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі про застосування до нього ст.69 КК України є необґрунтованим, оскільки відповідно до вимог ст. 69 КК України, лише за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може за особливо тяжкий, тяжкий злочин або злочин середньої тяжкості призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, проте, судом встановлено лише одна обставина що пом`якшують покарання - щире каяття обвинуваченого, а тому за даних умов неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 ст.69 КК України.

Крім того,обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння,що підтверджується матеріалами провадження та визнано судом, як обтяжуюча обставина, та не відшкодував завдані збитки потерпілому ,а тому дані обставини не дають підстав для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, підстав для зміни вироку суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Керуючись ст. 404, 407,409 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні № 0001653 щодо ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 289 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена на протязі трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з дня отримання копії судового рішення безпосередньо до Верховного суду.

Судді:

_________________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4