ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1428/19 Справа № 191/4147/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року, якою звільнено ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання за хворобою,

за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року, клопотання захисника ОСОБА_9 задоволено, звільнено ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Харківського апеляційного суду від 25 грудня 2007 року за п.13 ч.2 ст. 115, ч.3 ст.185, ст. 70 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі, за хворобою.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те що, захворювання засудженого ОСОБА_6 входять до переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за тяжкою хворобою, визначених спільним наказом МОЗ України та міністерством юстиції України №1348/5/572 від 15.08.2014 року, й він має тяжку хворобу, яка перешкоджає відбуванню покарання, та з урахуванням неможливісті отримання належної медичної допомоги в умовах ізоляції від суспільства, підлягає звільненню.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, винести нову ухвалу, якою відмовити в застосування до засудженого ОСОБА_6 положень ч.2 ст. 84 КК України.
Вимоги скарги прокурор обґрунтовує тим, що при розгляді клопотання захисника ОСОБА_9 щодо засудженого ОСОБА_6 суд першої інстанції не врахував той факт, що він не довів своє виправлення. Також, вказує, що у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_6 від 20 січня та 20 липня 2018 року зазначено - «Засуджений не стає на шлях виправлення», 20 липня 2017 року - «Засуджений стає на шлях виправлення», 10 січня 2019 року - «Засуджений став на шлях виправлення». Окрім того, звертає увагу, що протоколом засідання комісії №15 від 15 червня 2017 року ОСОБА_6 відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України, як особі, що не довела своє виправлення. Також, вважає, що суд не врахував особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, на даний час засуджений за скоєння особливо тяжкого злочину проти життя і здоров`я особи та тяжкий злочин проти власності, йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком 15 років. За ввесь час відбування покарання характеризується посередньо, мав 10 стягнень і 5 заохочення, після останнього стягнення не мав жодного заохочення. До того ж, прокурор звертає увагу, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2018 року засудженому було відмовлено в застосуванні до нього положень ст. 84 КК України. Також, вказує, що судом не враховано той факт, що засуджений вільно пересувається, його особлива небезпека для оточуючих зберігається та те, що ОСОБА_6 може отримувати безкоштовне лікування у спеціалізованій лікарні.
Захисник ОСОБА_9 подав заперечення на вказану апеляційну скаргу, в якому зазначив, що стан здоров`я ОСОБА_6 істотно погіршився. До того ж, на його думку, суд дослідив й той факт, що раніше засудженому ОСОБА_6 було відмовлено у звільненні за хворобою. Також, судом ретельно досліджено всі докази, які характеризують особу засудженого, кількість заохочень і стягнень у ОСОБА_6 за весь час відбування покарання. До того ж, звертає увагу, що представник адміністрації установи в судовому засіданні підтвердив те, що ОСОБА_6 , який за станом здоров`я не може працювати на виробництві, побавлений можливості отримати заохочення, відтак, використовувати кількість отриманим ним заохочень в якості критерія позитивності його поведінки є неправильним. Окрім того, вказує, що суд не мав обов`язку досліджувати обставини виправлення ОСОБА_6 і твердження прокурора про зберігання суспільної небезпеки з боку ОСОБА_6 для оточуючих є хибними. До того ж звертає увагу, що при перебуванні хворого ОСОБА_6 в лікарні при ДУ «Дніпровська УВП (№4)» є умови лише для підтримки стану здоров`я, а не лікування засудженого.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого та його захисника, які просили ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2007 року, яким його засуджено за вчинення злочинів, передбачених п.13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді 15 років позбавлення волі.
Згідно з висновком засідання лікарської консультативної комісії КЗ «Синельниківська центральна районна лікарня» ДОР» від 08 лютого 2019 року, засудженому встановлено діагноз: цироз печінки змішаного ґенезу, асоційований із вірусом гепатиту С, стадія декомпенсації, портальна гіпертензія ІІІ ст., печінково-клітинна недостатність ІІ ст., асцит. Захворювання засудженого ОСОБА_6 комісією визнано таким, що підпадає під пункт 10.1 «Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання».
Як видно з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції керувався виключно тим, що захворювання засудженого є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 84 КК України.
Між тим, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що наявність захворювання не є вирішальним при звільнення від відбування покарання.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
З нормативного розуміння ст. 84 КК України убачається, що суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухиляється він від призначеного лікування, а також інші обставини.
Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений за скоєння особливо тяжкого та тяжкого злочину.
За час відбування покарання засуджений характеризується посередньо, має 10 стягнень та 5 заохочень.

Враховуючи той факт, що захворювання, на яке хворіє ОСОБА_6 , хоч і підпадає під «Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», однак з огляду на те, що він скоїв особливо тяжкий злочин та тяжкий злочин умисне вбивство та крадіжку, вільно пересувається та зберігається небезпека для оточуючих в разі його звільнення, тому судове рішення підлягає безумовному скасуванню.

З огляду на викладені обставини та з урахуванням того, шо наразі є можливість підтримки стану здоров`я засудженого безкоштовно у спеціалізованній лікарні, що сприятиме його інтересам, суд приходить до висновку, про необхідність відмовити у задоволенні клопотання захисника в інтересах засудженого про його звільнення від покарання за хворобою.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора та вважає, що вона підлягає задоволення, а ухвалу суду скасуванню з постановленням нової, якою у задоволенні клопотання захисника про застосування щодо ОСОБА_6 положень ч. 2 ст. 84 КК України слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року, якою звільнено ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання за хворобою скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4