Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

7 жовтня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 2 серпня 2019 року щодо ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000724,

у с т а н о в и в :

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 02.08.2019 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.310 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень.
Цим же вироком ОСОБА_2 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.307 КК України та виправданий в цій частині.

31.08.2019 року прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким: визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна; на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна; і на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 02.08.2019 року за ч.1 ст.310 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень, більш суворим, призначеним вироком у цій справі, призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна.
Апеляційні вимоги прокурор обґрунтовувала невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, в частині недоведеності наявності в діях ОСОБА_2 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, і за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Також прокурор зазначала про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Оскільки апеляційна скарга була подана без додержання вимог ст.396 КПК України, а саме, вимоги прокурора не були чітко сформульовані і не узгоджувалися зі змістом апеляційної скарги, ухвалою Київського апеляційного суду від 12.09.2019 року її залишено без руху і встановлено строк для усунення недоліків 10 днів з дня отримання копії ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
Так, прокурор не оспорювала вирок в частині визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України, однак просила скасувати судове рішення в повному обсязі і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_2 винуватим лише у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, з призначенням відповідного покарання.

Незважаючи на те, що прокурор просила призначити ОСОБА_2 покарання окремо тільки за злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України, в апеляційній скарзі порушувалося питання про призначення покарання за сукупністю злочинів і на підставі ч.1 ст.70 КК України, і на підставі ч.4 ст.70 КК України, але сукупності яких саме злочинів, прокурор не конкретизувала, враховуючи вимогу про визнання ОСОБА_2 винуватим виключно за ч.2 ст.307 КК України.

Крім того, стверджуючи про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, прокурор не наводила конкретних доводів, у чому саме вони виразилися, в розумінні положень ст.ст.412, 413 КПК України, адже обґрунтування апеляційної скарги зводилося виключно до незгоди з судовим рішенням стосовно оцінки доказів.
Вказані обставини унеможливлювали апеляційний розгляд, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
18.09.2019 року копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримана уповноваженою особою відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області (Лисенко), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та даними про пошук поштового відправлення за трек-номером на сайті ПАТ Укрпошта.
Враховуючи те, що закінчення встановленого суддею-доповідачем строку припало на неробочий день суботу 28.09.2019 року, останнім днем строку був понеділок 30.09.2019 року.
03.10.2019 року, тобто з пропуском встановленого строку, засобами електронного зв`язку прокурор подала апеляційну скаргу на виконання ухвали суду про залишення її без руху.
Згідно з ст.113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Залишаючи апеляційну скаргу прокурора без руху, суд апеляційної інстанції встановив достатній строк для усунення її недоліків. Оскільки, як зазначено раніше, недоліки в установлений суддею-доповідачем строк усунуто не було, апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню.
На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 2 серпня 2019 року щодо ОСОБА_2 повернути.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Київського
апеляційного суду ОСОБА_1