Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/440/16-к

Номер провадження: 1-кс/511/686/19

09.10.2019 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджено прокурором, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_4 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за № 0002139 від 16.12.2013 року, відносно підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суклія, Слободзейського району, Р. Молдова, зі середньо спеціальною освітою, в 2002 році закінчив ПТУ № 41 смт. Лиманське, Роздільнянського району Одеської області, за спеціальністю водій тракторист, не працюючого, не одруженого, не є депутатом, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ст. 187 ч. 3 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
08.10.2019 слідчий СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області звернулася до слідчого судді із клопотанням, яке погоджене з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтоване тим, що восени 2000 року, більш точної дати установити не надалось можливим, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , вступив в змову з ОСОБА_7 (матеріали щодо якого виділене в окреме провадження), з метою заволодіння майном мешканця смт. Лиманське, Роздільнянського району, Одеської області.
Діючи з прямим наміром, направленим на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 направились до квартири АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_8 , де скориставшись тим, що за їх діями ніхто не слідкує, шляхом підбору коду вхідних дверей, проникли в приміщення вказаної квартири, звідки таємно викрали належний ОСОБА_8 відеоплеєр «Shivaki» вартістю 500 гривень, двохкасетний аудіо магнітофон «Інтернаціонал» вартістю 280 гривень, 20 відеокасет вартістю по 7 гривень кожна, загальною вартістю 140 гривень, шкіряну чоловічу куртку вартістю 240 гривень, з якими зникли з місця вчинення злочину, тим самим завдали значної матеріальної шкоди ОСОБА_8 в розмірі 1160 гривень.
Крім того, 06.11.2002 року, приблизно о 21 годині ОСОБА_5 , досудове розслідування стосовного якого виділено в окреме провадження, вступив в змову з ОСОБА_7 , з метою заволодіння чужим майном.
Діючи з прямим наміром, направленим на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 направились до домоволодіння без номеру в с. Бокалове, Роздільнянського району, Одеської області, де мешкає ОСОБА_9 .
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 проникли у двір вказаного домоволодіння, після чого шляхом злому замку вхідних дверей проникли до приміщення літньої кухні, де з метою заволодіння чужим майном, застосували до мешканців зазначеного домоволодіння ОСОБА_9 та його дружини ОСОБА_10 фізичне насильство, що виразилось у нанесенні чисельних ударів по різним частинам тіла, після чого посадили потерпілих у різні сундуки, куди почали закидувати палаючі шматки вати та паперу, включили в розетку знайдену праску та нагрівши її, почали почергово прикладати нею до тіла ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , під загрозою застосування до них насильства, небезпечного для їх життя та здоров`я, випитуючи у останніх місце перебування грошей та іншого цінного майна.
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 заподіяли ОСОБА_9 тілесні ушкодження середньої тяжкості згідно з висновком №245 судово-медичної експертизи від 24.12.2002 у вигляді семи опіків другого ступеню лівої кісті і одного - правої ноги, в момент заподіяння яких потерпілий відчував особливо сильш болі, і легкі тілесні ушкодження у вигляді множинних забитих ран обличчя, кінцівок голови, колотих ран в області правого передпліччя; верхньої третини правого плеча; синців грудної клітини, а також заподіяли ОСОБА_10 тілесні ушкодження середньої тяжкості згідно з висновком №8 судово-медичної експертизи від 14.01.2003 у вигляді термічних опіків 2-3 ступенів близько 3-4 % поверхні тіла, в момент заподіяння яких потерпіла відчувала сильні болі.
Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відкрито викрали майно ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , а саме: гроші в сумі 49 гривень; 5 упаковок лез «Спутник», вартістю по 50 копійок за 1 упаковку, загальною вартістю 2 гривні 50 копійок; градусник вартістю 5 гривень; сертифікат на суму 100 гривень; 3 наручних годинників, вартістю 10 гривень кожний, загальною вартістю 30 гривень; 15 літрів вина, вартістю 1 гривня 50 копійок за Ілітр, загальною вартістю 22 гривні 50 копійок; каністру ємністю 20 літрів, вартістю 10 гривень; каністру 5 літрів, вартістю 2 гривні 50 копійок; радіоприймач вартістю 10 гривень; 7,5 кг картоплі, вартістю 1 гривня за 1 кілограм, загальною вартістю 7 гривень 50 копійок; 6 пляшок горілки, вартістю 6 гривень кожна, загальною вартістю 36 гривень; 3 медалі без вартості, після чого з місця скоєнні злочину з викраденим майном зникли, спричинивши потерпілим матеріального збитку на суму 380 гривень.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні вказане клопотання підтримали, просили його задовольнити та продовжити запобіжний захід підозрюваному у вигляді тримання під вартою, оскільки заявлені та встановлені ризики не відпали та продовжують існувати, а обрання більш м`якім запобіжних заходів є недоцільним та не виправдовують мету досудового розслідування, будуть перешкоджати проведенню всіх слідчих дій та встановленню істини по справі. При цьому прокурором було вказано про те, що вказане кримінальне провадження планується завершити в порядку п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та п.5 ч. 1 ст. 49 КК України, про що буде подане відповідне клопотання до суду в найкоротші строки.
Захисник та підозрюваний у судовому засіданні заперечували щодо продовження строків тримання під вартою останньому, оскільки ризики заявлені прокурором нічим не підтвердженні, а є тільки задекларованими; при цьому посилалися на те, що ОСОБА_5 самостійно з`явився в правоохоронні органи щоб постати перед судом, тому надалі переховуватися не буде, тим паче, що буде поставлено питання щодо звільнення від звільнення від кримінальної відповідальності. Окрім того, зазначав, що хоча підозрюваний не має постійного місця реєстрації, але він має фактичну адресу проживання за місцем мешкання матері, тому просить суд застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 24.02.2004 року у відношенні ОСОБА_7 було винесено вирок за ч.3 ст.185 та 187 ч.3 КК України, за сукупністю у вигляді позбавлення воді на строк 10 років, позбавлення волі з конфіскацією майна, з 08.11.2002 року.
02.12.2013 року з прокуратури Роздільнянського району надійшли матеріали виділені відносно ОСОБА_5 з кримінальної справи № 1, зареєстровані до ЄРДР №0002139 від 16.12.2013 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185, ст. 187 ч. 3 КК України.
09.01.2014 року матері ОСОБА_5 - ОСОБА_12 було вручено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у скоєнні злочинів передбачених за ч.3 ст. 185 та ч.3 ст. 187 КК України, в зв`язку з тим, що останній відсутній за місцем мешкання.
Обгрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованих йому злочинів повністю обґрунтовано підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту ОСОБА_5 від 27.01.2003 року; висновком судово-медичної експертизи №245 від 24.12.2002 року; висновком судово-медичної експертизи №8 від 14.01.2003 року; речовими доказами: відеоплеєр «Shivaki», який викрадено у ОСОБА_8 ; праскою, якою ОСОБА_5 заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_9 і ОСОБА_11 ; іншими матеріалами кримінального провадження.
25.02.2014 року підозрюваний ОСОБА_5 був оголошений в розшук та досудове розслідування зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.
28.09.2019 місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 було встановлено, та досудове розслідування в вказаному кримінальному проваджені відновлено.
Обставини, що дають підстави обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 є наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: - п. 1 ОСОБА_5 з 2014 року переховується від органів досудового розслідування, та оголошений в розшук, тому є достатні підстави вважати що перебуваючи на волі він може переховуватися від органів досудового розслідування/суду, з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення; - п. 3 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому кримінальному провадженні; - п. 4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - п. 5 вчинити інші кримінальні правопорушення; - положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, в якому передбачено що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливе до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.
Крім того, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо з наступних підстав.
1) Обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, передбаченого ст. 179 КПК України, є недоцільним, оскільки ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий умисний корисливий злочин, тому не має впевненості що він буде дотримуватись вимог, закріплених ст. 42 КПК України. Крім того, застосування особистого зобов`язання жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
2) Для застосування особистої поруки згідно зі ст. 180 КПК України потрібна наявність поручителів. Проте жодна особа, під час досудового розслідування кримінального провадження, не виявила намір бути поручителем підозрюваного ОСОБА_5 .
3) Для застосування домашнього арешту згідно ст. 181 КПК України потрібно, щоб підозрюваний мав законне місце проживання, тоді як на даний час відомо, що підозрюваний ОСОБА_5 не має в власності житла.
4) Застосування застави згідно ст. 183 ч.4 КПК України неможливо, оскільки на ОСОБА_5 скоїв навмисний злочин з застосуванням насильства
Іншими обставинами, що в сукупності вказують на можливість і необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 178 КПК України, також є: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення ОСОБА_5 який обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. КК України, кваліфікованому як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) скоєна за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням до житла, що завдала значної шкоди потерпілому, та ч. 3 ст. 187 КК України . кваліфікованому як напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, що зазнала нападу (розбій) скоєний за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло про що йому повідомлено про підозру; 2)вік та стан здоров`я підозрюваного слідством не встановлено фактів хвороби ОСОБА_5 тобто можна стверджувати, що останній здоровий; 3) відсутня міцність соціальних зв`язків, його майновий і сімейний стан підозрюваний неодружений, не працевлаштований, 4) наявність у підозрюваного постійного місця роботи відсутні відомості щодо постійного місця роботи та законного заробітку; 5) наявність судимостей раніше судимий.
28.09.2019 місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, та досудове розслідування в вказаному кримінальному проваджені відновлено.
Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду від 28.09.2019 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 09.10.2019 року включно.
07.10.2019 року строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до 3-х місяців, тобто до 09.11.2019 року.
Зі змісту положень ч. 3 ст. 199 КПК України вбачається, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує також вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи "Тейс проти Румунії", "Чанєв проти України"). Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що "обґрунтована підозра" означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа "Нечипорук і Йонкало проти України"), що в даному випадку прокурором доведено.
Разом з тим зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і мають бути наведені інші підстави для продовження тримання під вартою, також недостатнім є посилання лише на тяжкість вчиненого злочину та покарання (справи "Елоева проти України", "Свершов проти Україні", "Харченко проти України").
Так, звертаючись до слідчого судді з вказаним клопотанням, в порушення п.п.1, 2 ч. 3 ст.199 КПК України клопотання взагалі не містить необхідних підстав, а саме: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Судом встановлено те, що на час застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існували наступні ризики, а саме те, що останній перебуваючи
на волі може переховуватися від органів досудового розслідування/суду, з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення; може незаконно впливати на потерпілого та свідків, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення. Однак, під час розгляду даного клопотання в судді було з`ясовано, що вищевказані ризики зменшились з огляду на наступне, так підозрюваний свою вину визнає повністю, всі потерпілі по вказаному провадженню померли, тому будь-який вплив на них виключений; та відсутності доцільності переховування у зв`язку з тим, що вказане провадження планується завершити в порядку п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та п.5 ч. 1 ст. 49 КК України.
На думку суду, сама тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, тому слідчий суддя переконується в доцільності відмови в задоволенні клопотання про продовження підозрюваному строку тримання під вартою.
Разом з тим, слідчий суддя враховує вимоги ст. 181 КПК України та вважає за необхідне змінити застосований раніше до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного проживання із покладенням певних обов`язків, так як даний запобіжний захід зможе запобігти ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Наведене дає можливість обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього певних обов`язків в межах строку досудового розслідування.
У відповідності до п. 5 ст. 202 КПК України у разі постановлення слідчим суддею ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід підозрюваний повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Враховуючи вищезазначене вказане є підставою для звільнення підозрюваного із-зали суду негайно.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181-184, 194-199, 395 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
В клопотанні слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_4 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за № 0002139 від 16.12.2013 року, відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування по 09.11.2019 року (включно) та покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 23.00 год. до 06.00 год. ранку;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, які повертаються негайно після скасування відповідного запобіжного заходу або покладеного обов`язку.
Підозрюваного ОСОБА_5 звільнити з під - варти негайно з залу суду.
Контроль за виконанням домашнього арешту відносно ОСОБА_5 здійснює орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 а саме: до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області.
Роздільнянському ВП ГУНП в Одеській області негайно поставити ОСОБА_5 на облік, як особу щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого або суд.
Копію ухвали суду вручити підозрюваному ОСОБА_5 після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали виготовлений 11.10.2019 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1