пр. № 1-кс/759/5468/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Київ ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000999 від 31.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 187, статті 257 Кримінального кодексу України про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В :

29.08.2019 року слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що в провадженні СВ ГУ НП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000999 від 31.05.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 187, статті 257 Кримінального кодексу України.
Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України не здійснювалось.
Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно зі статтею 171 Кримінального процесуального кодексу України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з частиною 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до частин 1, 2 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Приписами частини 2 статті 168 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
У відповідності до частини 2 статті 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
З клопотання вбачається, що 21.08.2019 року проведено невідкладний обшук в автомобілі марки «Хонда АКорд» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у користуванні підозрюваного ОСОБА_4 , однак на праві власності автомобіль належить ОСОБА_5 .
Однак, слідчим не виконано вимоги пункту 3 частини 2 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, а також в прохальній частині клопотання не наведено перелік майна, на яке слідчий просить накласти арешт.

Окрім того, всупереч вимогам частини 3 статті 233 Кримінального процесуального кодексу України, слідчим в клопотанні не зазначено, належними чином не обґрунтовано, з наданням підтверджуючих доказів підстави проведення обшуку 21.08.2019 року під час якого було вилучено майно, на яке просить накласти арешт слідчий.

Частиною 3 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Враховуючи зазначені вище обставини у їх сукупності, слідчий суддя, приходить до висновку, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, відтак, відповідно до частини 3 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, підлягає поверненню слідчому для усунення недоліків.
Керуючись статтями 167-168, 170-173, 309, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000999 від 31.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 187, статті 257 Кримінального кодексу України про арешт майна, повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1