справа № 208/1932/19
№ провадження 1-кп/208/456/19
ВИРОК
Іменем України

23 серпня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000226 від 25.01.2019 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 02.11.2018 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України по позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

- 20.11.2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України по позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 , 13.01.2019 року, приблизно о 19:30 годині перебував на трамвайній зупинці, розташованої навпроти будинку № 57 по пр. Свободи в м. Кам`янське, де в цей же час перебував раніше йому незнайомий ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який сидів на лавочці та в руці тримав належний йому мобільний телефон «Меіzu М5» іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 . В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник прямий злочинний умисел направлений на відкрите, із корисливого мотиву викрадення чужого майна, а саме відкритого викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону «Меіzu М5», що належав ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій раптовий протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у потерпілого ОСОБА_6 належного йому майна, ОСОБА_4 , діючи із прямим умислом, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, а також розуміючи, що своїми діями він вчиняє відкрите незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, повторно, 13.01.2019 року приблизно о 19.30 годині, перебуваючи на трамвайній зупинці, розташованій навпроти будинку № 57 по пр. Свободи в м. Кам`янське, підійшов до ОСОБА_6 , який сидів на лавочці на зазначеній вище трамвайній зупинці та відкрито вихопив з правої руки останнього мобільний телефон «Меіzu М5» іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 , який належав потерпілому ОСОБА_6 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 840-19 від 26.02.2019 року, складає 2 559, 20 грн.

В подальшому, ОСОБА_4 , прагнучі у повному обсязі реалізувати свій прямий злочинний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву викрадення у потерпілого ОСОБА_6 належного йому вищевказаного майна, утримуючи відкрито викрадений ним мобільний телефон у руці, побіг в напрямку вул. Ковалевича в м. Кам`янське, та з поля зору потерпілого ОСОБА_6 зник, отримавши таким чином реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на свій власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 2 559, 20 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю та суду пояснив, що йшов з вокзалу до площі Леніна та побачив, що біля ринку на лавочці сидів чоловік з мобільним телефоном в руках. Він вирішив викрасти телефон, вихопив його та втік. В подальшому викрадений телефон заклав до ломбарду. Кається у вчиненому, зобов`язується більше не вчиняти злочинів та відшкодувати потерпілому шкоду.

Потерпілий ОСОБА_6 надав до суду заяву, згідно якої, прохав справу розглянути за його відсутності, вид та міру покарання обвинуваченого визначити на розсуд суду. Цивільний позов потерпілим не заявлений.

Дане кримінальне провадження розглянуто судом згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченим та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істинною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У звязку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилаcя.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, встановлена і доведена та його дії кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог ст. 50 КК України, враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`і (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Враховуючи викладене, суд, вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме - згідно ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, класифікується як тяжкий злочин;

- особу винного, який раніше судимий за злочини проти власності, за місцем проживання характеризується посередньо, перебування його на обліку у лікаря нарколога, неперебування його на обліку у лікаря психіатра, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та запобігання скоєнню ним нових злочинів буде досягнуто при застосуванні до нього покарання у виді позбавлення волі, без застосування передбаченого ст. 69 КК України - більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом і без звільнення його, згідно ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням, оскільки не встановлено підстав для застосування приписів ст. 69, 75 КК України.

При прийнятті рішення щодо призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, суд також приймає до уваги досудову доповідь, формалізовану інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 , складену 18.07.2019 року, яка містить соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно якої, обвинувачений характеризується посередньо, соціально-корисної активності не проявляє. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі може становити високу небезпеку для суспільства.

По справі наявні процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової експертизи, витрати на проведення якої відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного ОСОБА_4 даним вироком суду, приєднати частково у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі невідбуте покарання, призначене йому вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.11.2018 року і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання 11 березня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи № 840-19 від 26.02.2019 року у сумі 286 (двісті вісімдесят шість) гривень.

Речовий доказ - мобільний телефон «Меіzu М5» іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1