ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2488/19 Справа № 201/5279/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглядаючи в відкритому судовому засіданні м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою обвинувальний акт щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, повернуто прокурору для належного оформлення у розумний строк.

Рішення суду обґрунтовано тим, що в порушення вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить відомостей про потерпілого. На думку суду, зазначення в обвинувальному акті лише анкетних відомостей померлої особи ОСОБА_10 , та не здійснення органом досудового розслідування належних заходів для встановлення близьких родичів чи членів сім`ї померлого, для вирішення питання про залучення їх до провадження як потерпілих зі їх заявою, є порушенням вимог ст.ст. 55, 291 КПК України.

В апеляційній скарзі:

- прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції матеріалів за обвинувальним актом щодо ОСОБА_7 .
Вважає, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Зазначає, що стороною обвинувачення було вжито заходів щодо встановлення близьких родичів чи членів сім`ї померлого ОСОБА_10 для вирішення питання про їх залучення до провадження як потерпілих. Однак, оскільки їх встановлено не було, в обвинувальному акті зазначено, що потерпілим від даного злочину є виключно померлий ОСОБА_10 .
На думку прокурора, сам факт того, що в обвинувальному акті не зазначено відомості про інших потерпілих, за відсутності інших об`єктивних даних, для суду повинен бути достатнім для прийняття відповідних висновків у справі.

Заслухавши доповідь суддів, думки прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами прокурора, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Згідно вимог ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Статтею 291 частиною 2 п. 3 КПК України передбачено, що обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, імя, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Таким чином законодавець чітко встановив вимоги до змісту обвинувального акта та підстави для повернення його судом першої інстанції прокурору.
Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Як убачається з обвинувального акта в кримінальному провадженні № 0003265 від 22.09.2017 року щодо ОСОБА_7 , в ньому дійсно, як правильно зазначив суд першої інстанції, зазначено потерпілим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті, обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_10 .
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Частиною 6 зазначеної статті КПК України передбачено, що якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої-третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно вимог ч. 7 ст. 55 КПК України, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особи в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
За змістом вищезазначених норм кримінального процесуального закону, у разі смерті особи внаслідок кримінального правопорушення, потерпілою особою у кримінальному провадженні може бути визнано виключно близьких родичів чи членів сім`ї такої особи за умови подання ними заяви про залучення до провадження як потерпілого, при цьому, такі законодавчі положення обумовлені необхідністю реалізації під час кримінального провадження прав потерпілої особи, передбачених ст. 56 КПК України, зокрема, брати участь під час досудового розслідування і судового провадження, давати показання, заявляти клопотання, отримувати відшкодування завданої шкоди та інші, реалізувати які померла особа не має можливості.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при зазначенні в обвинувальному акті анкетних відомостей про потерпілого, передбачених пунктом 3 ч. 1 ст. 291 КПК України, стороною обвинувачення було порушено вищевказані вимоги кримінального процесуального закону щодо визначення потерпілої особи у такому кримінальному провадженні і зазначено анкеті відомості померлої особи - ОСОБА_10 , що позбавляє суд будь-якої можливості забезпечити реалізацію останнім його прав з вищевикладених причин.
Крім того, доказів на підтвердження здійснення стороною обвинувачення належних заходів для встановлення близьких родичів чи членів сім`ї померлого ОСОБА_10 для вирішення питання про залучення їх до провадження як потерпілих за їх заявою, а у разі відсутності близьких родичів чи членів сім`ї останнього або відмови у поданні заяви про залучення їх до провадження як потерпілих, ні суду, ні стороні захисту, - надано не було.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 2 КПК, завданням кримінального провадження є повне та неупереджене розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів прокурора про відповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_7 вимогам чинного законодавства.
Ухвала суду першої інстанції є належним чином обґрунтованою, вмотивованою та законною.
Процесуальних порушень, які б перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним переглядом не встановлено.
А тому, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу, - без зміни.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4