ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1041/19 Справа № 207/457/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002262 від 11 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за його апеляційною скаргою на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді 11 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 квітня 2013 року та визначено остаточне покарання у виді 11 років 3 місяців позбавлення волі.
Окрім того, судом зараховано до покарання строк попереднього ув`язнення, вирішено питання про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні та визначено долю речових доказів.
ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за таких обставин.
ОСОБА_5 , в ніч з 10 листопада 2014 року на 11 листопада 2014 року, знаходячись за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить його матері, ОСОБА_10 , після вживання спиртних напоїв з потерпілою ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , на ґрунті лайки між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 раптово виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_5 виник намір, направлений на спричинення смерті ОСОБА_9 .
З метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на умисне заподіяння смерті ОСОБА_9 , 11 листопада 2014 року близько 01.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та поряд з ОСОБА_9 , яка знаходилась на кухні біля газової плити зліва від входу в кухню вищезазначеної квартири, обвинувачений ОСОБА_5 умисно наніс їй один удар ножем в шию, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: рани на передньо-бічній поверхні шиї ліворуч у нижній третині, з рівними краями, верхній гострим та закругленим нижнім кутами, довжиною 2,5 см, яка продовжується рановим каналом з пошкодженням жирової клітковини м`язів шиї, проникає у ліву плевральну порожнину, де скінчується з пошкодженням лівої підключичної артерії з напрямком ранового каналу зверху вниз, спереду назад, зліва направо та глибиною 5 см; синці нижніх кінцівок, обличчя, садна обличчя; виявлена травма шиї з пошкодженням підключичної артерії відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, в даному випадку призвела смерті (п.п. 2.1.3 Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року). Враховуючи характер шкіряної рани (лінійність, рівні зіставлені краї), переважання глибини ранового каналу над довжиною шкіряної рани,згідно висновків експерта поранення є колото-різаною раною, заподіяно плоским колюче-ріжучим предметом. Виявлені пошкодження у вигляді синців нижніх кінцівок, обличчя - відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки (п.п. 2.3.5 Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року), виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів. Давність утворення пошкоджень - незадовго до настання смерті. Від отриманих пошкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла у вищезазначеній квартирі. Смерть ОСОБА_9 настала від поранення шиї з ушкодженням лівої підключичної артерії, яке ускладнилося гострою крововтратою, про що свідчить: виявлені пошкодження та ознаки крововтрати: нерівномірне кровонаповнення та малокрів`я внутрішніх органів, крововиливи під внутрішньою оболонкою серця, рідка кров у просвітку судин, у лівій плевральній порожнині 500 мл. рідкої та 1000 гр. згортків крові.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_5 просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким кваліфікувати його дії за ч. 1 ст. 119 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_5 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження. Так, обвинувачений вказує на те, що висновки суду ґрунтуються, крім іншого, на неправдивих, суперечливих та неузгоджених між собою показаннях свідка ОСОБА_12 , яким суд не надав належної оцінки та не навів у вироку мотивів, з яких він надав перевагу саме цим показанням. ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_12 постійно змінювала свої показання щодо обставин, за яких вона бачила обвинуваченого, що ставить під сумнів їх допустимість. На думку обвинуваченого, її свідчення щодо наявності у нього ножа, слідів крові на руках, залишення її у квартирі та залишення місця вчинення злочину суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, зокрема протоколу слідчого експерименту, його відеозапису, а також запису з камер спостереження.
Поряд із цим, ОСОБА_5 вказує також й на інші порушення, які були залишені поза увагою суду. Так, на його думку, невстановленими залишись обставини походження синців на тілі потерпілої. Разом із цим, суд не врахував, що до протоколу слідчого експерименту не були внесені заперечення, хоча вони містяться на відеозаписі, що робить недопустимим висновок експертизи, складений на його підставі. При цьому, цей протокол був підписаний експертом, який не був присутнім при його складанні, а відеофіксація слідчої дії здійснювалось не уповноваженою на те особою.
Також, суд не дослідив обставини, за яких у нього були утворені тілесні ушкодження у вигляді порізу пальців, хоча він і наполягав на тому, що вчинив вбивство через необережність.
Разом із цим, обвинувачений звертає увагу суду на відсутність доказів на підтвердження вилучення ножа.
Окрім цього, ОСОБА_5 посилається на те, що судом не встановлено наявність крові потерпілої на каструлі, ванні та у його піднігтьовому вмісті, а повідомлення про отримання висновку експерта містить виправлення, що є недопустимим.
Серед іншого, як на підставу для визнання недопустимими доказів, зібраних під час досудового розслідування, обвинувачений вказує на його незаконне затримання в порядку ст. 208 КПК України, на безпідставне утримання у райвідділі, а також на застосування до нього недозволених методів слідства, що не було належним чином перевірено під час судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора та потерпілого, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в зазначеному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційних скарг.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду показаннями:
- обвинуваченого ОСОБА_5 , який хоча і не визнав повністю свою вину, однак не заперечував перебування потерпілої ОСОБА_9 у його квартирі, сумісне вживання алкогольних напоїв, а також конфлікт з нею, під час якого потерпілій було завдано ножем тілесне ушкодження в область шиї. Окрім того, ОСОБА_5 не заперечував, що на його прохання ОСОБА_12 прийшла до нього та допомогла приховати сліди злочину та сам труп потерпілої, який вони разом залишили біля дверей підвалу;
- потерпілого ОСОБА_9 - батька потерепілої ОСОБА_9 , який вказав, що дочка зловживала спиртним та засвідчив, що 10 листопада 2014 року вона пішла з дому та повідомила, що знайшла квартиру, а про її загибель він дізнався наступного дня від працівників поліції;
- свідка ОСОБА_13 - мешканки сусіднього під`їзду будинку ОСОБА_5 , яка вказала, що восени 2014 року, більш точної дати не пам`ятає, приблизно о 14-00 годині, на вулиці виявила тіло потерпілої, яке було без верхнього одягу та взуття, та мало рану на шиї;
- свідка ОСОБА_12 , яка засвідчила, що на прохання ОСОБА_5 приїхала до нього додому та допомогла позбутись слідів злочину, а саме помила кухню від крові та допомогла винести труп на вулицю. Окрім цього, свідок зазначила, що ОСОБА_5 вказав, що потерпіла не так йому зварила гречку і з цього приводу у них виникла сварка, в результаті якої жінка получила удар ножем в горло. При цьому, на шиї потерпілої вона бачила поріз, а інших ушкоджень на тілі ОСОБА_9 не було. Відсутні були тілесні ушкодження й у самого обвинуваченого. Також, свідок повідомила, що була засуджена Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст. 396 КК України за заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину, а ОСОБА_5 їй неодноразово погрожував, та надсилав відповідні смс зі слідчого ізолятору, вимагав дати свідчення в суді, які йому потрібні;
- свідка ОСОБА_14 - сусіда ОСОБА_5 , який пояснив, що восени 2014 року приймав участь у проведенні слідчого експерименту, який відбувався у квартирі обвинуваченого, в якості понятого, під час проведення якого на кухні ОСОБА_5 розповідав і показував про події злочину. При цьому, тиску працівники поліції на ОСОБА_5 не здійснювали, на стан здоров`я обвинувачений не скаржився та тілесних ушкоджень у нього не було;
- експерта ОСОБА_15 , який пояснив, що був присутнім при проведенні повторного слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_5 11. жовтня 2017 року, в ході якого останній розповів як відбулось за його версією вчинення злочину, про що був складений відповідний протокол. На його питання ОСОБА_5 пояснив, що напрямок нанесення удару потерпілій був знизу вверх, справа на ліво. Але в ході слідчого експерименту ОСОБА_5 стверджував, що удар ножем наносив знизу до гори, що не відповідає дійсності та механізму утворення раневого каналу. Поранення шиї потерпілої ОСОБА_9 не могло виникнути за механізмом, як зазначено в протоколі проведення слідчого експерименту від 11 жовтня 2017 року за участю ОСОБА_5 . Надані ним експертні висновки підтвердив у повному обсязі.
Окрім того, вина обвинуваченого підтверджується й наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема:
- протоколом огляду трупу потерпілої ОСОБА_9 від 11 листопада 2014 року з фототаблицею, (а.с. 11-13 т.1);
- протоколом пред`явлення трупу потерпілої ОСОБА_9 для впізнання потерпілому ОСОБА_9 від 12 листопада 2014 року, в ході якого останній пояснив, що це труп ОСОБА_9 (а.с14 т.1);
- протоколом огляду одягу потерпілої від 12 листопада 2014 року, в ході якого був оглянутий та вилучений одяг потерпілої ОСОБА_9 (а.с.19 т.1);
- постановою про визнання речовими доказами від 17 грудня 2014 року відповідно до якої у кримінальному провадженні визнано речовими доказами: вилучені речі потерпілої, а саме колготи чороного кольору з пошкодженнями, шкарпетки рожевого кольору, труси, кофта чорного кольору, бюстгальтер білого кольору, брюки,зрізи нігтів з обох рук (а.с.20 т.1);
- протоколом огляду місця події від 11 листопада 2014 року в ході якого був виявлений та вилучений тапок рожевого кольору (а.с. 22-26 т.1);
- протоколом огляду місця події від 11 листопада 2014 року з фототаблицями за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого були виявлені і вилучені одяг, змиви речовини буро-червоного кольору, паспорт ОСОБА_5 , фотокартки, копія ідентифікаційного коду, копія тимчасового посвідчення військовозобов`язаного на ім`я ОСОБА_5 (а.с. 29-34 т.1);
- протоколом огляду предмету від 12 листопада 2014 року - відеозапису з відеорекордера, встановленого поряд з входом до квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 (а.с.38-39 т.1);
- протоколом огляду предмету від 12 листопада 2014 року - мобільного телефону "Samsung-D520", який належить ОСОБА_9 (а.с.52 т.1);
- постановою про визнання речовими доказами від 17 грудня 2014 року, відповідно до якої вилучений у ОСОБА_5 мобільний телефон "Samsung-D520" та сім-карта "Єйс-бейс", що належить ОСОБА_9 визнано речовим доказом (а.с.53 т.1);
- протоколом огляду відеозапису на ДВД-диску від 12 листопада 2014 року щодо фіксації на відеорекордер відеофайлу, з якого видно, як обвинувачений ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_12 виносили з квартири труп потерпілої ОСОБА_9 (а.с.85 т.1);
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 12 листопала 2014 року, під час якого ОСОБА_5 розказував та показував у який спосіб та за яких обставин ним було вчинено вбивство потерпілої ОСОБА_9 (а.с.105-110 т.1);
- висновком судово-медичної експертизи ножа № 837 від 08 грудня 2014 року згідно якої сліди крові на клинку ножа могли походити від особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0, в тому числі як від потерпілої ОСОБА_9 , так і від ОСОБА_5 (а.с.115-118 т.1);
- постановою про визнання речовими доказами від 12 листопада 2014 року із якої вбачається, що ніж, виявлений в ході слідчого експерименту у ОСОБА_5 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (а.с.120 т.1);
- висновком судово-медичної експертизи № 1331-Е від 05 грудня 2014 року (а.с.128-129 т.) складеному на основі даних по акту судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_9 , проведеного з 12 листопада 2014 року по 05 грудня 2014 року; згідно висновку при дослідженні трупу потерпілої ОСОБА_9 виявлено: рани на передньо-бічній поверхні шиї ліворуч у нижній третині, з рівними краями, верхній гострим та закругленим нижнім кутами, довжиною 2,5 см, яка продовжується рановим каналом з пошкодженням жирової клітковини м`язів шиї, проникає у ліву плевральну порожнину, де скінчується з пошкодженням лівої підключичної артерії з напрямком ранового каналу зверху вниз, спереду назад, зліва направо та глибиною 5 см; синці нижніх кінцівок, обличчя, садна обличчя; виявлена травма шиї з пошкодженням підключичної артерії відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, в даному випадку призвела до смерті; враховуючи характер шкіряної рани (лінійність, рівні зіставлені краї), переважання глибини ранового каналу над довжиною шкіряної рани,згідно висновків експерта поранення є колото-різаною раною, заподіяно плоским колюче-ріжучим предметом. Виявлені пошкодження у вигляді синців нижніх кінцівок, обличчя - відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки, виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів. Давність утворення пошкоджень - незадовго до настання смерті. Смерть ОСОБА_9 настала від поранення шиї з ушкодженням лівої підключичної артерії, яке ускладнилося гострою крововтратою, про що свідчить: виявлені пошкодження та ознаки крововтрати: нерівномірне кровонаповнення та малокрів`я внутрішніх органів, крововиливи під внутрішньою оболонкою серця, рідка кров у просвітку судин, у лівій плевральній порожнині 500 мл рідкої та 1000 гр згортків крові. Також згідно висновку експерта, локалізація пошкоджень доступна для заподіяння їх як у горизонтальному, так і у вертикальному, або близьким до цих положеннях тіла, але накладання на одязі накладень крові у вигляді бризок та потьоків і напрямку згори-вниз може свідчити про вертикальне або близьке до цього положення тіла під час первинного контакту з клинком ножа. З моменту отримання ушкоджень і до настання смерті потерпіла могла жити короткий проміжок часу до декілька хвилин; смерть настала близько 1-2 доби до огляду та може відповідати 10.11.2014 р. Виявлена травма шиї знаходиться у причинному зв`язку з настанням смерті. Враховуючи характер та локалізацію пошкоджень, на думку експерта, в ділянку шиї потерпілої заподіяно одну ударну дію колюче-ріжучим предметом, в ділянку обличя - одну, правої нижньої кінцівки - вісім, лівої нижньої кінцівки -девять ударних дій тупим твердим предметом. Тілесні ушкодження не могли виникнути одночасно та при падінні з висоти власного зросту. Враховуючи різну вираженість прижиттєвої реакції тканин в місцях пошкодження, пошкодження заподіяні в короткий відрізок часу, але синці раніш, ніж поранення шиї. При судово-токсикологічному дослідженні крові потерпілої виявлений етиловий алкоголь у кількості 4, 27 %, що може відповідати сильному сп`янінню. Враховуючи характер та розташування пошкоджень, переважаючий та виражений напрямок ранового каналу згори-вниз, за висновком експерта, поранення шиї могло виникнути при взаємному розташуванні потерпілої та нападника, але не могло виникнути за механізмом, як зазначено в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 . Поранення шиї виникло від ударної дії колюче-ріжучим предметом з напрямком ранового каналу згори вниз, спереду назад, зліва на право;
- висновками судово-дактилоскопічних експертиз № 42/01/166 від 17 листопада 2014 та № 42/01/167 згідно яких слід пальця руки на стрічці розміром 25х55 мм, вилучений 11 листопада 2014 при огляді квартири по АДРЕСА_4 , належить ОСОБА_5 (а.с.137-139 т.1, 141-145 т.1);
- висновками судово-імунологічної експертизи № 1136 від 27.11.2014 , № 1133 від 27.11.2014, № 1132 від 27.11.2014, № 1130 від 21.11.2014, № 606к від 18.11.2014, згідно яких одержаний результат дослідження змиву з поверхні двері до кухні, слідів на попільничці, на вирізці килима, на вирізці з полімерної скатертини, фрагменті марлі, вилученої з місця події, не виключає можливості походження слідів на всіх вищевказаних предметах від потерпілої ОСОБА_9 або від ОСОБА_5 , кров обвинуваченого ОСОБА_5 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (а.с.163-165, 193-195, 201-203, 209-211, 243-245 т.1);
- протоколом відібрання зразків для проведення експертизи від 13 листопада 2014 року, відповідно до якої у ОСОБА_5 був відібраний зразок крові (а.с.238 т.1);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 1137 від 08 грудня 2014 року, згідно якого сліди крові на фрагменту марлі, вилученої при огляді місця події 11 листопада 2014 року можуть походити від потерпілої ОСОБА_9 або від ОСОБА_5 , як від кожного окремо, так і при суміші крові (а.с.243-245 т.1);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 660к від 18 листопада 2014 року, згідно якого кров ОСОБА_5 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (а.с.246 т.1);
- висновком судово-цитологічної експертизи № 835 від 25 листопада 2014 року, згідно якого кров у піднігтьовому вмісті лівої руки трупа ОСОБА_9 могла походити як від неї самої, так і від обвинуваченого ОСОБА_5 (а.с.5-8 т.2);
- актом судово-психіатричної експертизи № 283 від 30 грудня 2014 року, згідно якого ОСОБА_5 в період вчинення інкримінованого йому діяння не страждав і на теперішній час не страждає на хронічне душевне захворювання; виявляв раніше і виявляє на теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості; психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю; в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, не виявляв і ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності; за своїм психічним станом в період інкримінованих йому діянь міг розуміти свої дії та керувати ними; на теперішній час за своїм психічним станом може віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) та керувати ними, в застосуванні заходів медичного характеру потреби не має (а.с.20-23 т.2);
- речовими доказами, котрі долучені до матеріалів справи постановою слідчого від 17 грудня 2014 року (а.с.20 т.1), та передані за квитанцією № 000556 (а.с.21 т.1) на зберігання до камери схову Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України у Дніпропетровській області, а саме: колготи чорного кольору з пошкодженнями, шкарпетки рожевого кольору, труси, кофта чорного кольору, бюстгальтер білого кольору, зрізи країв нігтів з обох рук; ДВД-диск 16А 4,7 гб, зберігається в матеріалах провадження; виявлений в ході слідчого експерименту ніж, долучений до справи постановою слідчого від 12.11.2014 (а.с.120 т.1), переданий на зберігання до камери схову Дніпровського РВ, квитанція № 000586;
- речовими доказами, котрі долучені до матеріалів справи постановою слідчого від 17 грудня 2014 року (а.с.221 т.1), та передані за квитанцією № 000557 на зберігання до камери схову Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України у Дніпропетровській області, а саме: змиви з поверхні двері до кухні, з поверхні ванни, витяжка на марлевій тканині, вирізка з скатертини;
- вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 березня 2015 року, яким свідка по даному провадженню ОСОБА_12 засуджено за ч.1 ст. 396 КК України за заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину (а.с.201 т.3).
- протоколом проведення додаткового слідчого експерименту від 11 жовтня 2017 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 в ході якого останній розказував та показував у який спосіб та за яких обставин за його версією ним було вчинено вбивство потерпілої ОСОБА_9 (а.с.105-106 т.5);
- відеозаписом повторного слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 11 жовтня 2017 року (диск на а.с. 107 т.5);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1331-Е-Д від 18 грудня 2017 року із якого вбачається, що враховуючи характер та розташування пошкоджень, переважаючий та виражений напрямок ранового каналу згори-вниз - поранення шиї могло виникнути при взаємному розташуванні потерпілої та нападника, але не могли виникнути за механізмом, як зазначено в протоколі проведення слідчого експерименту від 11 жовтня 2017 року за участю ОСОБА_5 . Поранення шиї виникло від ударної дії колюче-ріжучим предметом з напрямком ранового каналу згори вниз, спереду назад, зліва направо (а.с 161-163 т.5);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1331-Е-Д-2 від 19 грудня 2017 року із якого вбачається, що виявлена травма шиї з пошкодженням підключичної артерії - враховуючи характер шкіряної рани (лінійність, рівні зіставлені краї), переважання глибини ранового каналу над довжиною шкіряної рани, поранення є колото-різаною раною, яке заподіяно плоским колюче-ріжучим предметом. Виявлені пошкодження у вигляді синців нижніх кінцівок, обличчя - виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів. Виявлені садна лобної ділянки з підсохлим дном жовто-коричневого кольору нижче рівня шкіри без ознак прижеттєвості (без ознак судинної та запальної реакції), виникли після настання смерті, внаслідок дії твердого предмета, предметів, або при вдарі о подібні. Давність утворення пошкоджень у вигляді рани шиї та синців нижніх кінцівок - незадовго до настання смерті. Враховуючи різну виразність прижиттєвої реакції тканин в місцях пошкоджень (рана - свіжий і інфільтруючий крововилив у товщі м`яза шиї ліворуч, синці - крововилив з початковими проявами судинного лейкоцитоза), пошкодження заподіяні у короткий відрізок часу, але синці раніш, ніж поранення шиї. Виявлені садна лобної ділянки з підсохлим дном жовто-коричневого кольору нижче рівня шкіри без ознак прижиттєвості (без ознак судинної та запальної реакції), виникли після настання смерті. Враховуючи розташування пошкоджень на різних поверхнях та площинах тіла - вони не могли виникнути одночасно при падінні з висоти особистого зросту на площині (а.с.165-167 т.5);
- висновком молекулярно-генетичної експертизи № 74 від 24 травня 2018 року згідно якого припарати ДНК, виділені із слідів крові в змиві з поверхні дверей на кухню, на попільничці, вирізі з килима, являють собою ДНК жіночої статевої належності. Проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив співпадання їх генотипу з генотипом потерпілої ОСОБА_9 з ймовірністю не менше 99,99999957%. Препарати ДНК, виділені із слідів крові на клинку ножа та на фрагменті полімерної скатертини, являють собою суміш ДНК чоловічої та жіночої статевої належності. Проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз вияви співпадання змішаного генотипу вказаних слідів з генотипами потерпілої ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_5 . ДНК в цих слідах може походити від потерпілої ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_5 (а.с.225-230 т.5).
Надаючи оцінку цим доказам у своїй сукупності, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази колегія суддів вважає достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Що стосується тверджень обвинуваченого про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність ти істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, то вони свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.
Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_5 визнав час та місце вчинення ним злочину, однак заперечував лише обставини його вчинення, зокрема наявність умислу в його діях на спричинення смерті потерпілій, вказавши на те, що його дії були необережними та спрямованими на відвернення негативних наслідків для себе.

Між тим, ці обставини повністю спростовуються наявними у матеріалах провадження доказами.
Так, під час проведення слідчого експерименту 12 листопада 2014 року, ОСОБА_5 пояснив у який спосіб та за яких обставин ним було вчинено вбивство потерпілої ОСОБА_9 .
Як видно з протоколу слідчої дії, ОСОБА_5 серед іншого вказав на те, що коли потерпіла наблизилась до нього з ножем, він здійснив поштовх в її руку, де перебував ніж, від чого вона сіла на підлогу, спираючись на тумбу.
Разом із цим, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1331-Е від 05 грудня 2014 року, при дослідженні трупу потерпілої ОСОБА_9 виявлено: рани на передньо-бічній поверхні шиї ліворуч у нижній третині, з рівними краями, верхній гострим та закругленим нижнім кутами, довжиною 2,5 см, яка продовжується рановим каналом з пошкодженням жирової клітковини м`язів шиї, проникає у ліву плевральну порожнину, де скінчується з пошкодженням лівої підключичної артерії з напрямком ранового каналу зверху вниз, спереду назад, зліва направо та глибиною 5 см.
Смерть ОСОБА_9 настала від поранення шиї з ушкодженням лівої підключичної артерії, яке ускладнилося гострою крововтратою, про що свідчить: виявлені пошкодження та ознаки крововтрати: нерівномірне кровонаповнення та малокрів`я внутрішніх органів, крововиливи під внутрішньою оболонкою серця, рідка кров у просвітку судин, у лівій плевральній порожнині 500 мл рідкої та 1000 гр згортків крові.
Також згідно висновку експерта, локалізація пошкоджень доступна для заподіяння їх як у горизонтальному, так і у вертикальному, або близьким до цих положеннях тіла, але накладання на одязі накладень крові у вигляді бризок та потьоків і напрямку згори-вниз може свідчити про вертикальне або близьке до цього положення тіла під час первинного контакту з клинком ножа.
Виявлена травма шиї знаходиться у причинному зв`язку з настанням смерті. Враховуючи характер та локалізацію пошкоджень, на думку експерта, в ділянку шиї потерпілої заподіяно одну ударну дію колюче-ріжучим предметом, переважаючий та виражений напрямок раньового каналу згори-вниз. За висновком експерта, поранення шиї могло виникнути при взаємному розташуванні потерпілої та нападника, але не могло виникнути за механізмом, як зазначено в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 . Поранення шиї виникло від ударної дії колюче-ріжучим предметом з напрямком ранового каналу згори вниз, спереду назад, зліва на право.
З огляду на вкладені обставини, враховуючи те, що висновком експертизи виключено той механізм завдання удару, на який вказує ОСОБА_5 визнати його доводи обґрунтованими колегія суддів не може.
Спростовуючи доводи ОСОБА_5 про відсутність умислу в його діях, колегія суддів виходить також й з того, що під час проведення додаткового слідчого експерименту 11 жовтня 2017 року, зокрема за участю експерта ОСОБА_15 , обвинувачений ОСОБА_5 знову пояснив у який спосіб та за яких обставин за його версією ним було вчинено вбивство потерпілої ОСОБА_9 та зауважив, що викручував руку потерпілої щоб відібрати ніж, а потерпіла почала нахилятись та сама натикнулась на нього. При цьому, пояснити як саме вийшов ніж ОСОБА_5 не зміг та лише на додаткове питання експерта вказав на напрямок леза та удару знизу вверх, справа на ліво.
Разом із цим, експерт ОСОБА_15 у судовому засіданні підтвердив раніше надані ним висновки та засвідчив, що поранення шиї потерпілої ОСОБА_9 не могло виникнути за механізмом, зазначеним в протоколі проведення слідчого експерименту від 11 жовтня 2017 року за участю ОСОБА_5 .
У сукупності наведені обставини вказують на те, що доводи ОСОБА_5 є виключно способом захисту.
При цьому, твердження обвинуваченого про наявність у нього тілесних ушкоджень, які і вказують на необережність його дій, повністю спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 .
Поряд із цим, не є обґрунтованими також й доводи ОСОБА_17 про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону під час проведення слідчих експериментів, які роблять недопустимими висновки експертиз, покладені в їх основу.
Дослідженими судом матеріалами провадження встановлено, що ці слідчі дії проведені у відповідності з вимогами ст. 240 КПК України та жодні підстави для визнання складених за їх результатами протоколів недопустими доказами у справі відсутні.
Що стосується інших порушень, на які вказує ОСОБА_17 в апеляційній скарзі, зокрема щодо відсутності доказів на підтвердження вилучення ножа, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки ніж було виявлено під час проведення слідчого експерименту, про що зазначено у протоколі від 12 листопада 2014 року.
При цьому з огляду на те, що на цьому ножі виявлено сліди крові, та висновком експертизи № 837 від 08 грудня 2014 року встановлено, що вони могли походити як від потерпілої ОСОБА_9 , так і від ОСОБА_5 , у колегії суддів відсутні сумніви у належності та допустимості цього доказу.
Щодо посилань обвинуваченого на відсутність крові на каструлі, ванні та у його піднігтьовому вмісті, то ці обставини спростувати висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 також не можуть.
Як видно з пояснень свідка ОСОБА_12 , свідчень самого обвинуваченого, ОСОБА_12 , на прохання обвинуваченого, допомогла йому позбутись слідів злочину, зокрема, слідів крові потерпілої.
Що стосуються тверджень обвинуваченого про застосування щодо нього недозволених методів слідства, то і вони є безпідставними, оскільки повністю спростовані судом першої інстанції.
Як видно з матеріалів провадження, на виконання ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2016 року, а також за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_5 судом було призначено повторну перевірку заяви обвинуваченого щодо застосування до нього заборонених методів досудового розслідування. Відомості про кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР за попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 365 КК України, кримінальне провадження № 0001453 від 06.11.2017. При проведенні зазначеної перевірки ОСОБА_5 відмовився надавати пояснення, скориставшись правом, закріпленим у ст. 63 Конституції України. 29 листопада 2017 року слідчим першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_18 була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а у судовому засіданні було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 отримував вищезазначену постанову, але в передбаченому законом порядку її не оскаржував.
Наведені обставин у своїй сукупності вказують на необґрунтованість доводів апеляційної скарги обвинуваченого й в цій частині.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_5 ані під час судового розгляду судом першої інстанції, ані під час слухання справи апеляційним судом, не заперечував свою причетність до вбивства потерпілої, а отже переважна частина його доводів, хоча і підлягає перевірці, однак фактично не узгоджується з його позицією.
Отже, надавши правову оцінку доводам обвинуваченого та спростувавши їх, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарги.
На переконання колегії суддів, вирок суду є законним, обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів.
Залишаючи вирок суду без змін, колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувавши обвинуваченому до покарання строк його попереднього ув`язнення з 12 листопада 2014 року по 19 липня 2019 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,
колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 до покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, за період з 12 листопада 2014 року по 19 липня 2019 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4