Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1219/19
Провадження № 1-в/553/286/2019
У Х В А Л А
Іменем України

07.06.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши спільне подання начальника Полтавської виправної колонії № 64 та голови спостережної комісії Подільської районної ради в м. Полтаві про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Рябківка, Чутівського району, Полтавської області, одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 ,

по даній справі засуджений: 06.11.2014 р. колегією суддів Котелевського районного суду Полтавської області за ст. 121 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання рахувати з 06.11.2014 року. Зарахувати в строк відбування покарання період досудового тримання ОСОБА_4 під вартою з 05.02.2014 року по 07.02.2014 року включно.

Вироком апеляційного суду Полтавської області від 26.12.2014 року вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 06.01.2014 року скасовано, постановлено новий вирок, яким призначено ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11.02.2016 року зараховано в строк покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Апеляційного суду Полтавської області від 26.12.2014 року за ч.2 ст.121 КК України у виді 7 років позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення в період з 05 лютого 2014 року по 07.02.2014 року та з 06 листопада 2014 року по 26 грудня 2014 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло спільне подання начальника державної установи «Полтавська виправна колонія № 64» та голови спостережної комісії Подільської районної ради в м. Полтаві про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_4 .

Засуджений ОСОБА_4 та представник ПВК № 64 в судове засідання не з`явились, надавши заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, вказував, що ним фактично не відбута та частина покарання, яка є необхідною для застосування умовно-дострокового звільнення згідно вироку суду, яким його було засуджено.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, особової справи засудженого, приходить до висновку, що дане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.11.2014 року колегією суддів Котелевського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 засуджено за ст. 121 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання рахувати з 06.11.2014 року. Зараховано в строк відбування покарання період досудового тримання ОСОБА_4 під вартою з 05.02.2014 року по 07.02.2014 року включно.

Вироком апеляційного суду Полтавської області від 26.12.2014 року вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 06.11.2014 року скасовано, постановлено новий вирок, яким призначено ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, вирок Апеляційного суду Полтавської області від 26.12.2016 року набрав законної сили 26.12.2016 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11.02.2016 року зараховано в строк покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Апеляційного суду Полтавської області від 26.12.2014 року за ч.2 ст.121 КК України, у виді 7 років позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення в період з 05 лютого 2014 року по 07.02.2014 року та з 06 листопада 2014 року по 26 грудня 2014 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, а і полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За час відбування покарання в колонії ОСОБА_4 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення встановленого порядку відбування покарання, зокрема, мав такі значні стягнення у виді поміщення до ДІЗО на 5 днів, та до ДІЗО на 14 днів.

Згідно з матеріалами особової справи засудженому було відмовлено:10.01.2017 р. в поданні матеріалів на засудженого ОСОБА_4 на переведення до дільниці соціальної реабілітації,16.03.2018 на заміну покарання більш м`яким,так як він не досяг необхідного ступеню виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Тому при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого суд враховує особу засудженого, дані щодо стягнень за весь період відбування ним покарання, а саме поміщення його до ДІЗо два рази на тривалі терміни, те, що засудженому було відмовлено у зверненні з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням згідно ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення, а також тяжкість вчиненого засудженим злочину, його наслідки та термін невідбутого покарання призначеного судом 2 роки 3 місяці 2 дні.

Крім того, відповідно до вироку засуджений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, внаслідок якого настала смерть потерпілого, в стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до ст. 67 КК України визнається обставиною, що обтяжує покарання.

Тобто в матеріалах подання засудженому ОСОБА_4 не в повній мірі враховано поведінку засудженого за період відбування покарання.

Беручи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування ним покарання, а саме дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку,беззаперечного виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи,відсутність порушень дисципліни,висновок про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення не ґрунтується на матеріалах провадження. Характеристика засудженого не свідчить про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів. Також суд враховує поведінку засудженого протягом всього часу відбування покарання, те що він двічі притягувався за серйозні порушення вимог режиму та поміщався до ДІЗО на тривалі терміни, а також тяжкість вчиненого злочину та його наслідки та невідбутий термін покарання призначеного судом - 2 роки 3 місяці 2 дні.

Керуючись ст. 81 КК України та ст. 537, 539 КПК України, ст. 152, 154 КВК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника державної установи «Полтавська виправна колонія № 64» та голови спостережної комісії Подільської районної ради в м. Полтаві про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1