Справа № 212/5219/15-к
У Х В А Л А

про запобіжний захід

06 серпня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000226 від 24.04.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , обвинуваченого за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники провадження прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вище вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні стороною обвинувачення заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 з підстав наявних ризиків передбачених п.1,3,5 ст.177 КПК України, а саме негативного впливу на хід судового розгляду, переховування від суду та здійснення впливу на учасників провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти заявленого клопотання, заявили клопотання про зміну запобіжного заходу, просили змінити запобіжний захід на менш суворий, а саме домашній арешт, посилаючись на недоведеність ризиків прокурором.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Під час судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження відповідно до ст. 331 КПК України, має право обирати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Обговорюючи питання щодо продовження чи зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, якою передбачено, що після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою. (п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України").

Суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується, у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини за п.6 ч. 2 ст.115, ч.4 ст. 187 КК України, що дає суду підстави стверджувати про високу суспільну небезпеку інкримінованих обвинуваченому злочинів.

При цьому, обвинувачений будучи раніше засудженим за вчинення тяжкого умисного корисливого злочину, зокрема за нанесення тяжкого тілесного ушкодження, на шлях виправлення не став і знову обвинувачується у вчиненні розбійного нападу із застосуванням небезпечного для життя і здоров`я насильства, а також в умисному вбивстві з корисливих мотивів.

Як пояснив обвинувачений ОСОБА_3 , після відбування покарання він офіційно не працевлаштувався, стабільного доходу не мав, був зареєстрований в квартирі зі своєю матір`ю, родини не створив, дітей не має.

Суд також враховує, що на час вирішення заявлених клопотань, судовий розгляд справи триває і не може бути закінчений з об`єктивних передумов, оскільки у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, не допитані свідки сторони захисту, не досліджені докази. Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 331 КПК України.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Суд враховує, що обраний запобіжний захід обвинуваченому, тримання під вартою, ухвалою суду від 16.01.2018 року змінено на цілодобовий домашній арешт, дія якого неодноразово продовжувалася. Однак, обвинуваченому оголошувався привід та розшук, у зв`язку з неявкою до суду, та 28.12.2018 року обвинуваченому обрано запобіжний захід тримання під вартою. Суд вважає наявним ризик ухилення та переховування обвинуваченого від суду.

Отже, суд дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Суд також вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченому під вартою, оскільки судом встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжких інкримінованих злочинів, а також наявний ризик можливого вчинення інших тяжких кримінальних правопорушень, тому суд вважає, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Таким чином, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на строк, що не може перевищувати 60 днів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 181, 331, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого - задовольнити.

Продовжити захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити до 01 жовтня 2019 року, включно.

Копію ухвали направити начальнику Криворізького слідчого ізолятору - для виконання.

В задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1