Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/351/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 191 (84, 86-4) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2019 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький дистанційно в режимівідео конференції апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровоград від 28.08.2019 року, якою щодо

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ямпольчик, Чемеровецького райну, Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, приватного підприємця, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , якому вручено повідомлення про підозру по кримінальному провадженню 0002434, з попередньою кваліфікацією за ч. 5 ст. 191 КК України
відмовлено в обрані запобіжного заходу у виді тримання під вартою

інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_7 ,

потерпілий ОСОБА_8 ,

представник потерпілого ОСОБА_9 ,

захисник ОСОБА_10 ,

підозрюваний ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Так, слідчий суддя аналізуючи відомості, які повідомляла сторона захисту, фактично вдався в оцінку обставинам вчинення злочину у судовому засіданні про застосування запобіжного заходу, що на даній стадії кримінального провадження є неприпустимим. Крім того, сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу. Із матеріалів поданого клопотання вбачаються факти і інформація, яка переконливо свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри. Зазначає також, що домашній арешт, як і більш м`які запобіжні заходи, не можуть бути застосовані, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована у разі ухвалення обвинувального вироку, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, оскільки за наявною інформацією близькі родичі підозрюваного проживають за межами України. Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння набув у володіння значну суму грошових коштів у готівці, які може вільно використати для виїзду за кордон в т.ч. через не підконтрольні Україні території. Також ОСОБА_6 , маючи можливість вільного пересування та контактів, спроможний незаконно впливати прямо чи опосередковано на потерпілого та свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, оскільки злочин вчинено з корисливих мотивів, а також вплив на інших учасників кримінального провадження, зокрема із застосуванням погроз, підкупу. Крім того, ОСОБА_6 , може вчинити нові умисні кримінальні правопорушення, зокрема відносно потерпілого та інших осіб, а також вчинити протиправні дії із протиправно набутим майном, зокрема легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або залучити до вчинення таких злочинів третіх осіб, з якими наявні стосунки, оскільки як встановлено в ході досудового розслідування, підозрюваний схильний до протиправних дій внаслідок своїх корисливих спонукань.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 повідомлено про підозру у тому, що він 28 квітня 2015 року, по АДРЕСА_3 прийняв на зберігання від ОСОБА_8 70 000 тис. доларів США, 3 800,00 (три тисячі вісімсот) швейцарських франків та 100,00 (сто) євро, на загальну суму 1 695 611,38 грн. та зобов`язався повернути їх за першою вимогою, проте порушив умови договору зберігання. Не повернув предмет зберігання належний потерпілому ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.08.2019 року у задоволенні поданого слідчим СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що сторона обвинувачення не довела розумних підстав, що об`єктивно вказують на реальність ризиків невиконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Доводи слідчого ґрунтуються на припущеннях, тому не використовуються при доказуванні. Навпаки, дії підозрюваного свідчать про його прагнення обєктивно дослідити докази, бажанні повно і всебічно їх перевірити і дати належну правову оцінку із зазначенням можливих кваліфікуючих ознак. ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягується вперше. Матеріали клопотання не містять доказів про спроби ухилення його від явки до слідчого. Підозрюваний не вчиняв спроб змінити місце його реєстраційного обліку, роботи чи переховуватись від слідства. Місце проживання підозрюваного та місце проведення досудового розслідування співпадають. ОСОБА_6 має багаторічний безперервний трудовий стаж роботи, тривалий час займається підприємницькою діяльністю. Має чітко визначене робоче місце за однією адресою. Не надано негативних характеристик, на обліках у нарколога і психіатра не перебуває. Відсутні обтяжуючі обставини. Опікується утриманцями. Налагодив сталі соціальні зв`язки, хворіє. Стверджує про неухильне виконання ним у майбутньому покладених на нього процесуальних обов`язків підозрюваного. Запевняє, що буде з`являтись для проведення слідчих дій з його участю. Заперечує можливість зміни ним місця постійного проживання та зобов`язується виїжджати за межі міста Кропивницького виключно за наявності дійсної виробничої, сімейної, медичної потреб.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі, потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 , які підтримала апеляційну скаргу прокурора, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_10 , які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.
Згідно із ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею не були належним чином дотримані.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження №0002434, відомості про яке 17 березня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

23.08.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Старший слідчий СУ ГУ Національної поліції в Кіровоградській області, за погодженням із прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 серпня 2018 року відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не обґрунтовано встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, не свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. The United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя не встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то колегія суддів на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Посилання слідчого судді суду першої інстанції на відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такі дані містяться, зокрема, в заяві ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 13.03.2018 року; ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 від 14.03.2018 року щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою адвоката ОСОБА_11 ; показаннями потерпілого ОСОБА_8 ; показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; копією розписки про отримання грошових коштів.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Крім того, це випливає також з практики Європейського Суду з прав людини, де розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
Більш того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції потерпілий надав показання, та підтвердив, що дійсно він ввірив ОСОБА_6 грошові кошти, а на прохання повернути їх, останній такі вимоги проігнорував та в подальшому зник. Крім того, зазначає, що підозрюваний ОСОБА_6 неодноразово погрожував йому фізичною розправою.

При цьому судом першої інстанції не враховано в повній мірі, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована у разі ухвалення обвинувального вироку, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, оскільки за наявною інформацією близькі родичі підозрюваного проживають за межами України.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння набув у володіння значну суму грошових коштів у готівці, які може вільно використати для виїзду за кордон в т.ч. через не підконтрольні Україні території. Тобто вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України. ОСОБА_6 , маючи можливість вільного пересування та контактів, спроможний незаконно впливати прямо чи опосередковано на потерпілого та свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, оскільки злочин вчинено з корисливих мотивів, а також вплив на інших учасників кримінального провадження, зокрема із застосуванням погроз, підкупу, тобто вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. З ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджується протоколами допиту потерпілого та свідків, а також іншими документами.

Крім того, ОСОБА_6 , може вчинити нові умисні кримінальні правопорушення, зокрема відносно потерпілого та інших осіб, а також вчинити протиправні дії із протиправно набутим майном, зокрема легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, та/або залучити до вчинення таких злочинів третіх осіб, з якими наявні стосунки, оскільки як встановлено в ході досудового розслідування, підозрюваний схильний до протиправних дій внаслідок своїх корисливих спонукань, тобто наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведені обставини, які вказують на наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, вбачається що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам, зокрема.

Особисте зобов`язання не може бути застосовано в зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного злочину, вчиненого з корисливих мотивів, та будь-які позитивні відомості, які б вказували на належну поведінку підозрюваного відсутні. Крім того, це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його наслідкам.

Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, а також гарантувати не вчинення підозрюваним дій передбачених ч.І ст. 177 КПК України.

Домашній арешт, не може бути застосований, оскільки підозрюваний за місцем реєстрації не проживає, клопотань від родичів чи інших осіб про можливість перебування його під домашнім арештом у них до органу досудового розслідування, прокуратури та суду не надходило, та вказаний запобіжний захід не зможе запобігти вищенаведеним ризикам, зокрема впливати на потерпілого та свідків, оскільки підозрюваному відомі номери телефонів та інші відомості, які він може протиправно використовувати.

Доводи захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_6 не може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, чим перешкоджати слідству та суду на вищевказаних підставах є не обґрунтованими та безпідставними.

Належна поведінка підозрюваного ОСОБА_6 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших співучасників злочину, вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Таким чином, враховуючи обґрунтованість підозри підозрюваному ОСОБА_6 , а також наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України колегія суддів приходить до висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_6 необхідно застосувати найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч.4 ст. 182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом з цим, ч. 5 ст. 182 КПК України надає можливість слідчому судді, судді у виключних випадках, якщо буде суддею встановлено, коли застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних відповідно.

Враховуючи обставини та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , який є особливо тяжким злочином, наслідки від вчиненого злочину, особу підозрюваного, який привласнив грошові кошти в сумі 1 695 611,38 грн., відповідно до інформації з відкритих реєстрів, вбачається наявність у володінні та розпорядженні підозрюваного ОСОБА_6 і його родини значної кількості грошових коштів та інших активів, зокрема рухомого та нерухомого майна, що підтверджується даними з відкритих реєстрів, колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні застава в розмірі 882 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є виправданою.

Таким чином, колегія суддів вважає доцільним застосувати заставу розмірі 882 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке забезпечить належне виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді не в повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 177, 194, 196 КПК України, тому вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувати ухвалу слідчого судді з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.08.2019 року, якою відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 скасувати.

Задовольнити клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, з 16 год. 00 хв. 16 вересня 2019 року до 16 год. 00 хв. 14 листопада 2019 року включно.
Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу, в розмірі, який становить 882 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та становить 1 694 322 000 гривень - у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Кропивницького апеляційного суду (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 42265404, банк отримувача Держказначейська Служба України м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача - 6310).
У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.
На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного у разі внесення застави, наступні обов`язки:
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
- утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Кропивницького апеляційного суду, має бути наданий відповідній уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Кіровського районного суду м. Кіровограда.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4