Провадження №11-кп/801/609/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000310 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_11 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2019 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Комсомольське, Козятинського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у виді арешту строком 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки,

в с т а н о в и в :

08.03.2016 року, близько 16 години 40 хвилин, ОСОБА_10 , керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ-21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ділянкою 381 км + 900 м автодороги Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, в напрямку м. Вінниці, поблизу смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, перед поворотом ліворуч, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, не переконався, що даний маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, з правої смуги розпочав маневр повороту ліворуч, подолавши більшу частину лівої смуги попутного напрямку, де допустив зіткнення із технічно-справним автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT 1.8», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , який рухався у попутному напрямку по лівій смузі руху.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT 1.8» - ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №383/385 від 14.04.2016 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижнього полюса правого наколінника, синців в ділянці правого ліктьового суглобу, на тильній поверхні 1-го пальця правої кисті, які не являлись небезпечними для життя в момент спричинення, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинив тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
Відповідно до висновку експертизи технічного стану транспортного засобу №198а від 25.03.2016 року, в робочій гальмівній системі та рульовому керуванні автомобіля «ВАЗ-21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , несправностей, які свідчили про можливість її непрацездатності до ДТП не виявлено.
Згідно з висновком транспортно - трасологічної експертизи №199а від 30.03.2016 року зіткнення автомобілів «VOLKSWAGEN PASSAT 1.8», реєстраційний номер НОМЕР_2 та «ВАЗ-21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 сталось на автодорозі Стрий-Кіровоград Знам`янка, в районі розташування осипу бруду на проїзній частині автодороги. У момент первинного контакту кут між повздовжніми осями автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT 1.8», реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля «ВАЗ-21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 склав близько 400.
Відповідно до висновку комісійної автотехнічної експертизи №393а/1508/1509/16-21 від 29.07.2016 року:
«Зіткнення автомобіля «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT 1.8», реєстраційний номер НОМЕР_2 , сталося на поїзній частині автодороги Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка на лівій смузі руху в напрямку м. Вінниці (по ходу руху автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT 1.8»), причому в момент максимального контактування ліва частина автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT 1.8» розташовувалась частково на смузі зустрічного руху, а автомобіль «ВАЗ 21043» розташовувався більшою частиною кузова на лівій смузі руху, при чому був під кутом до проїзної частини дороги близько 400.
В даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_10 вбачається невідповідність вимогам п. п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, яка, з технічної точки зору, знаходиться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_12 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21043» шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT 1.8» до смуги руху автомобіля «ВАЗ 21043», при цьому в його діях не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходилися б у причинному зв`язку з виникненням події дорожньо транспортної пригоди.
Таким чином, ОСОБА_10 порушив вимоги п. п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, згідно яких:
п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 10.4 «Перед поворот праворуч, ліворуч або розворотом водій має завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, встановлений конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам».
Порушення водієм ОСОБА_10 вимог п. п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з наслідками.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить скасувати оскаржуваний вирок суду першої інстанції, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та відмовити в задоволенні цивільних позовів, у зв`язку із фактичній та очевидній неповноті зібраних на стадії досудового розслідування доказів, яка через свою недостатність та однобічність призвела до неможливості встановлення дійсних обставин справи.
Під час розгляд справи судом першої інстанції було допитано свідка, який ствердно вказав, що поворот ліворуч обвинувачений здійснював з лівої смуги руху, інший автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху, де і відбувся контакт. На стадії досудового розслідування даному свідкові не надавалась можливість описати особу чоловіка, який перебував за кермом «VOLKSWAGEN PASSAT 1.8», також з ним не проводились слідчі дії впізнання особи. Оскільки даний свідок не знайомий з жодним з учасників, то проведення за його участю «впізнання особи» було б саме такою слідчою дією, яка підтвердила або спростувала доводи обвинуваченого, що за кермом іншого авто був не свідок ОСОБА_12 , з огляду на що така прогалина слідства дає сумнів в об`єктивності органу досудового розслідування під час збирання доказів, а також об`єктивності суду першої інстанції, оскільки під час судового розгляду не усунута.
Судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що освідування на стан алкогольного сп`яніння проходив лише обвинувачений (судова медична експертиза крові обвинуваченого проведена 15.03.2018 року з використанням зразка, відібраного у нього 08.03.2016 року т.1 а.с.124), водій іншого транспортного засобу даного освідування не проходив.
Суд першої інстанції не врахував, що свідок ОСОБА_12 , який внаслідок ДТП не отримав жодного тілесного ушкодження, суду пояснював, що біля місця ДТП відсутнє перехрещення доріг (допит проведено 07.07.2017 року), також невірно зазначив кількість смуг руху в кожному напрямку, пояснення свідка спростовуються протоколом огляду місця події, на якому відображена дорожня розмітка, роздільні смуги.
Під час судового розгляду обвинувачений зазначив, що «в травні проводилась слідча дія слідчий експеримент, під час якого водій-статист не брав до уваги все те, що він говорив, а робив все як вважав за потрібне сам. Таке ж зауваження до проведення слідчого експерименту на той час ще свідок ОСОБА_10 записав у протоколі. У задоволенні клопотання про проведення повторного слідчого експерименту обвинуваченому було відмовлено, про що зазначено в Реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Обвинувачений та свідок вказували що водій «VOLKSWAGEN PASSAT 1.8» виїхав на зустрічну смугу руху. Згідно схеми ДТП в момент зіткнення автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT 1.8» частково розташовувався на зустрічній смузі руху. Отже автомобіль виконував певний маневр. В такому випадку для водія виникає обов`язок виконання п.10.1, п.12 ПДР України.
Оскільки матеріали справи та поясненням самого ОСОБА_12 встановлено, що він виїхав на зустрічну смугу (частина його автомобіля там знаходилась на момент удару), то однозначно водій виконував маневрування. А тому у випадку виконання обвинуваченим маневру повороту ліворуч не з крайнього лівого положення, однозначно вбачається невиконання водієм іншого транспортного засобу п.12.3 ПДР України (з врахування отримання ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень) на наявність в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Експертами не досліджено та не встановлено час подолання відстані від моменту зміни напрямку руху автомобіля ВАЗ-21043 до моменту зіткнення, не встановлена реальна швидкість автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT 1.8», а тому не надано належної оцінки його діям з точки зору дотримання ПДР України.
В апеляційній скарзі прокурор,який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_11 просить скасувати оскаржуваний вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 за ч.1 ст.286 КК України призначити покарання у вигляді обмеження волі строком 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами, а також просить виключити із резолютивної частини оскаржуваного вироку вказівку щодо стягнення судового збору з обвинуваченого ОСОБА_10 , мотивуючи свої вимоги тим, що обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні не визнав та не покаявся, потерпілій не відшкодував заподіяну їй шкоду, не примирився з останньою, з огляду на що відсутні пом`якшуюучі покарання обставини.

Із резолютивної частини оскаржуваного вироку зазначено про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_14 на користь ОСОБА_8 20 000 гривень моральної шкоди. При цьому на користь держави з ОСОБА_10 стягнуто 244,98 грн. несплаченого потерпілою ОСОБА_8 судового збору за подання позовної заяви. Статтею 118 КПК України визначено вичерпний перелік процесуальних витрат а не судових витрат, які стягуються у кримінальному провадженні, проте судовий збір до вказаних витрат не належить, а тому при вирішення цивільного позову в межах кримінального провадження судовий збір з обвинуваченого не стягується.

Крім того, фактичне виконання судового рішення, яким особу засуджено до покарання пов`язаного з позбавлення волі починається з моменту затримання особи на виконання вироку суду, а тому початок строку відбування покарання необхідно визначити обвинуваченому ОСОБА_10 з моменту затримання особи на виконання вироку суду, а не з дня звернення вироку до виконання, як зазначив суд першої інстанції.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора та просила в її задоволенні відмовити, мотивуючи свої вимоги тим, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості відповідно до ст.12 КК України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні двох дітей, на момент події одружений, потерпіла не мала позиції щодо міри покарання обвинуваченому. Внаслідок ДТП обвинувачений отримав тяжкі тілесні ушкодження відкритий перелом кінцівки.

Заслухавши захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу та заперечили проти апеляційної скарги прокурора; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу державного обвинувача та заперечив проти апеляційної скарги захисника, потерпілу ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_9 , які заперечили проти апеляційної скарги захисника, та підтримали апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з вимогами ч.5 ст.27 КПК України, під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

При цьому ч.4 ст.107 КПК України визначено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Відповідно до вимог п.7 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 порушено вищенаведені вимоги закону.

До матеріалів кримінального провадження долучені технічні носії на яких судові засідання від 22.09.2017 року, 09.10.2017 року, 26.10.2017 року, 26.01.2018 року, 19.04.2018 року, 15.06.2018 року, 19.09.2018 року, 26.02.2019 року непридатні для прослуховування; судові засідання від 19.04.2018 року, 15.06.2018 року, 19.09.2018 року відсутні.

З урахуванням того, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке вплинуло на права всіх учасників судового розгляду, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, з огляду на що в решті вимоги апеляційних скарг сторони захисту та прокурора задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 412, 419 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2019 року щодо ОСОБА_10 за ч.1 ст.286 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: (підпис)

Згідно з оригіналом