Дата документу 12.06.2019 Справа № 332/1832/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження №11-сс/7807/524/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 332/1832/19 Доповідач в 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

апелянта ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2019 року про відмову у відкритті провадження за скаргою останнього,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого, прокурора щодо неналежного проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 15 квітня 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002463.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2019 та призначити повторний розгляд його скарги у суді першої інстанції, вважаючи прийняте слідчим суддею рішення незаконним та необґрунтованим, а дії слідчого судді упередженими та необ`єктивними, у зв`язку з чим, він неодноразово подавав заяви про відвід.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Частиною першою ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік дій слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні на досудовому провадженні, а саме: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Як вбачається з матеріалів провадження, вважаючи, що Заводським ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області неналежним чином здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 15.04.2012 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002463, протягом 2016-2019 років не виконуються рішення слідчих суддів, чим йому, як потерпілому, завдано моральної та майнової шкоди, ОСОБА_7 вважає, що в діях слідчого, прокурора міститься бездіяльність, у зв`язку з чим, він звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою, в якій просив зобов`язати керівника слідчого відділу Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області призначити фахового слідчого, надати вказівку на активізацію досудового розслідування та проведення усіх необхідно важливих слідчих дій за його заявами та клопотаннями у строки, передбачені ст. ст. 219, 223 КПК України.

Проте, дії, які просив слідчого суддю вчинити ОСОБА_7 , не співвідносяться з переліком дій слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування відповідно до положень ст. 303 КПК України, як правильно встановив слідчий суддя.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно з правовою позицією, висловленою Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 1.3 Узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», бездіяльність слідчого, прокурора, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки:

1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію;

2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк;

3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Тобто, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність слідчого, прокурора, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Проте, бездіяльність слідчого, прокурора, яку ОСОБА_7 оскаржував, не виникає внаслідок невиконанням слідчим, прокурором вимог ст. 220 КПК України щодо їх обов`язку розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання та задоволення за наявності відповідних підстав клопотань учасників провадження про виконання будь-яких процесуальних дій.

При цьому, колегія суддів також враховує й правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка висловлена у пункті 6 Узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 17.01.2017, відповідно до якої, розглядаючи скарги цієї категорії, слід зважати на те, що відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Отже, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК України. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Як зазначено у ч. 2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор у порядку, передбаченому ст. 114 КПК України, на виконання своїх повноважень, регламентованих п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, недотримання яких підлягає оскарженню згідно зі ст. 308 КПК України до прокурора вищого рівня, а не до слідчого судді, який на підставі ч. 2 ст. 28 КПК України забезпечує проведення досудового розслідування в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції, і вирішує лише ті питання, як зазначено в ч. 3 ст. 26 КПК України, що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Зокрема, до повноважень слідчого судді віднесено розгляд питань, пов`язаних із застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження (Розділ ІІ КПК України), розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування.

При цьому положення Глави 19 КПК України визначають форму та регламентують порядок проведення досудового розслідування, під час якого слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй професійній діяльності і несе відповідальність згідно з ч. 1 ст. 40 КПК України за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, водночас прокурор, здійснюючи свої повноваження у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, як про це зазначено в п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений ним строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, фактичне оскарження недотримання розумних строків досудового розслідування в інший спосіб, як-то до слідчого судді у формі подання клопотання, зокрема в порядку ст. 114 КПК України, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Тобто, виходячи з положень п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_7 є такими, що заявлені не у межах кримінального провадження, оскільки заявником не подавалась скарга на рішення прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, при цьому предметом розгляду слідчим суддею була скарга на бездіяльність слідчого та зобов`язання його вчинити процесуальні дії.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 , у зв`язку з чим, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому колегія суддів не вбачає правових підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги ОСОБА_7 .

Крім того, оскільки наразі колегією суддів здійснюється перевірка законності ухвали слідчого судді від 23.05.2019, а саме відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що довід апелянта про упередженість та необ`єктивність дій слідчого судді, не відноситься до предмету оскарження.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2019 року про відмову ОСОБА_7 у відкритті провадження за поданою ним скаргою на бездіяльність слідчого, прокурора щодо неналежного проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 15 квітня 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002463, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: