Справа № 522/3537/18
Провадження по справі № 1-кп/522/365/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м.Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001046 від 20.02.2018 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Червоноград, Львівської області, із середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 21.01.2013 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.1 ст.309, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 3 роки,
- 21.06.2013 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст.189, ч.2 ст.190 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 17.05.2016 року у зв`язку із відбуванням строку покарання,
- 07.11.2017 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту, звільненого 08.12.2017 року за відбуттям строку покарання,
за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001046 від 20.02.2018 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки двомісячний строк перебування його під вартою закінчується.
Прокурор просив суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу, залишились, а саме, що обвинувачений може: що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому провадженні; перешкоджати провадженнюю іншим шляхом, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки ризики прокурором не обґрунтовані.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, проте обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, офіційно не працевлаштований, ніде не навчається, не одружений, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, докази у даному кримінальному провадженні ще не досліджені судом, тому є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме про необхідність продовження строку дії відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно продовжити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 331,333 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на 2 місяці, тобто до 06.10.2019 року.
Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 07.08.2019 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

07.08.2019