Номер провадження 1-кп/495/562/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000433 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Заполярна м. Воркута, Р.Комі, Росія, освіта середня спеціальна, маючий на утриманні двох неповнолітніх дітей 2003 року народження та 2004 року народження тимчасово не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7 в інтересах потерпілого

обвинувачений ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 02 червня 2018 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, в світлий час доби, водій обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , діючи необережно та проявляючи злочинну самовпевненість, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і легковажно розраховуючи на їх відвернення, при відсутності перешкод будь-якого технічного або іншого характеру, в порушенні вимог пунктів 1.5, 10.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п.1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушення виразилося в тому, що в зазначений день та час, водій обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком його руху вперед, здійснюючи рух по грунтовій автодорозі, яка розташована поблизу водойми у с. Карналіївка у Білгород- Дністровському районі Одеської області, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а саме тому, що на шляху його прямування відсутні пішоходи. Маючи об`єктивну можливість своєчасного виявлення пішохода потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та лежав в трав`яному газоні на лінії руху транспортного засобу, водій обвинувачений ОСОБА_4 продовжив подальший рух вперед керованого ним автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого передньою правою частиною кузову скоїв наїзд та подальший переїзд через тіло пішоходу потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень пішохід потерпілий ОСОБА_8 помер в КУ «Старокозацька районна лікарня», куди був доставлений для надання медичної допомоги.

Під час дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_8 спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітини (переломи правих 5-8-го ребер, забої правої легені); закрита травма живота та тазу (розриви печінки з крововиливом в черевну порожнину, розрив правої нирки); садна та забійні рани обличчя.

Смерть потерпілого ОСОБА_8 перебуває в прямому причинному зв`язку з вищевказаною поєднаною травмою грудної клітки, живота та тазу у вигляді переломів 5-8-го ребер, забоїв правої легені, розривів печінки з крововиливом у черевну порожнину, розриву правої нирки. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 став шок.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Обвинуваченому ОСОБА_4 було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, 02.06.2018 року о 16.30 год. рухався по грунтовій автодорозі на автомобілі марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 поблизу водойми у с. Карналіївка у Білгород-Дністровському районі Одеської області. Під час керування транспортним засобом здійснив виїзд на трав`яний газон, де не побачив потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок чого скоїв наїзд на тіло ОСОБА_8 . У скоєному щиро розкаявся та просив його суворо не карати. Цивільний позов потерпілого визнав у повному обсязі, пояснив, що частково погасив спричинену шкоду та буде далі відшкодовувати потерпілому збитки.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що загиблий був його батьком. Після загибелі батька його родина опинилася у тяжкому матеріальному стані, оскільки батько був єдиним годувальником. Йому прийшлось на перший час брати гроші у борг на проживання сім`ї. Дійсно, обвинувачений сплатив йому на сьогоднішній день 120 000грн. Просив суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі. Цивільний позов підтримав та просить стягнути з обвинуваченого суму моральної шкоди з урахуванням виплаченої суми.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_4 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, позитивну характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, його каяття в скоєному.

Враховуючи, те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував потерпілому моральну шкоду, має постійне місце проживання на території в м. Одеса, а також враховуючи думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

На переконання суду, призначення такого покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 заявив цивільний позов, а саме: просив стягнути з обвинуваченого на його користь моральну шкоду у сумі 324 000грн.

За час судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_4 було добровільно сплачено потерпілому 120 000грн. моральної шкоди, у зв`язку з чим потерпілий ОСОБА_6 уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з обвинуваченого 204 000грн. моральної шкоди.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_6 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 було заподіяно моральну шкоду.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, уточнений цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення транспортно-трасологічної експертизи №647-А від 17.08.2018 року в сумі 4290,00 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової авто-технічної експертизи №1228-А від 23.11.2018 року в сумі 1716,00 грн.

Речові докази: автомобіль марки "Volkswagen Caddy", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання обвинуваченому ОСОБА_4 залишити йому.

Скасувати арешт з автомобіля марки "Volkswagen Caddy" державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Уточнений цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити повністю, стягнувши с засудженого ОСОБА_4 на його користь компенсацію моральної шкоди у сумі 204 000 грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення транспортно-трасологічної експертизи №647-А від 17.08.2018 року в сумі 4290,00 грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової авто-технічної експертизи №1228-А від 23.11.2018 року в сумі 1716,00 грн.

Речові докази: автомобіль марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання засудженому ОСОБА_4 залишити йому.

Скасувати арешт з автомобіля марки «Volkswagen Caddy» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1