Провадження № 11-сс/4823/353/19 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2019 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду судове провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисників адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2019 року,

з участю прокурора - ОСОБА_9 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Адвокат ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, в інтересах підозрюваної подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та застосувати до ОСОБА_8 домашній арешт у певний період доби, зокрема, із 21-00 год. до 06-00 год., за місцем проживання, із покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2019 року клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 задоволено частково, застосовано відносно підозрюваної запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали встановлено до 30.09.2019 року.

Задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовуючи до підозрюваної запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя зазначає, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тому наявний ризик, визначений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Особисте знайомство зі свідками у кримінальному провадженні, обізнаність про їх місце проживання і поведінка ОСОБА_8 під час досудового розслідування свідчить про наявність ризику, визначеного п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, доказів про наявність ризику визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України органом досудового розслідування не надано, а стороною захисту надані докази реєстрації ОСОБА_8 , як фізичної особи підприємця і заяви двох фізичних осіб на безоплатне проживання ОСОБА_8 в квартирах, що їм належать на праві власності, що свідчить про наявність соціальних зв`язків в м. Чернігові та в м. Києві.

Також судом враховано тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, її вік та стан здоров`я, дані про місце проживання в м. Чернігові, репутацію підозрюваної, майновий стан, відсутність судимостей і розміру майнової шкоди, у завдані якої підозрюється остання.

В обґрунтування вимоги апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвала є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, з урахуванням ризиків, тяжкості обвинувачення та характеристик особи ОСОБА_8 під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 21.04.2016 року до неї застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. На теперішній час ризики, які враховано судом в ухвалі від 21.04.2016 року, не зменшилися та продовжують існувати. Проте, суд, в порушення вимог ст. ст. 177, 178 КПК України, при існуванні серйозних ризиків, застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

На думку прокурора, суд невірно дав оцінку фактичним обставинам справи та зробив необґрунтований висновок про те, що наявним ризикам можливо буде запобігти шляхом застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Крім того, злочин, у якому підозрюється ОСОБА_8 , вчиненого із застосуванням насильства, що вказує на підвищену суспільну небезпечність підозрюваної та схильність до посягання на життя та здоров`я людей.

Посилаючись на Декларацію основних принципів правосуддя для жертв злочинів та зловживання владою, апелянт зазначає, що судом необхідно було врахувати інтереси потерпілих щодо забезпечення їх безпеки.

Вказує, що судом не взято до уваги, що правоохоронними органами оголошувався розшук підозрюваної, її затримано на території іншої держави. Враховуючи тяжкість та невідворотність покарання, вона може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також з метою уникнення чи пом`якшення покарання ОСОБА_8 матиме можливість впливати на потерпілого, свідків з метою зміни їх свідчень, а також схилити до дачі неправдивих показань, оскільки їй відомі контактні дані. Зазначене свідчить про наявність ризику, визначеному п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З метою уникнення чи пом`якшення покарання ОСОБА_8 може створити штучні докази її невинуватості та підбурювати осіб, які не були свідками події до дачі завідомо неправдивих свідчень, що свідчить по наявність ризику, передбаченому п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 вказує, що матеріали справи не містять доказів, які свідчать про вчинення саме ОСОБА_8 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, оголошена їй підозра є необґрунтованою.

На думку апелянта, відсутні ризики переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, ризик незаконного впливу на свідків.

Вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування відсутній, так як під психологічним насиллям працівників поліції, які примушували її зізнатися у вбивстві потерпілої, вона змушена була виїхати за кордон з метою свого захисту та отримувати статус біженця.

Ризик незаконного впливу на свідків також невиправданий, оскільки очевидців події немає, а жоден із свідків не вказує на те, що вона вбила потерпілу. Тобто, відсутні особи, на яких можливо чинити тиск.

Зазначає, що слідчим суддею в порушення вимог ст. 94 КПК України, не зазначено докази, які підтверджують вірогідність причетності ОСОБА_10 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України. Крім того, судом не враховано, що згідно матеріалів кримінального провадження встановлено дві дати смерті потерпілої: 02.09.2015 року та 27-28 серпня 2015 року. 02.09.2015 року її підзахисна була на допиті по даному провадженню, тобто, мала алібі.

До клопотання не надано доказів, які б підтверджували підозру за ч. 4 ст. 187 КК України, тобто, по факту заволодіння коштами потерпілої, зокрема, їх розмір, та що даний злочин вчинено саме підозрюваною.

Також апелянт посилається на стан здоров`я підзахисної та перебування її під вартою з 19.04.2016 року в Іспанії.

Вказує, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні аналогічних кримінальних правопорушень у серпні 2018 року скеровано до Києво-Святошинського районного суду м. Києва. Відносно нього обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який в подальшому змінено на домашній арешт в певний період доби, а з 30.08.2018 року ОСОБА_11 запобіжний захід взагалі не обирався.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 зазначає, що в порушення вимог ст. 276-278 КПК України, повідомлення про підозру, яке оголошено ОСОБА_8 , не містить відомостей про слідчого ОСОБА_12 , яка фактично його здійснила, а підписане слідчим ОСОБА_13 та прокурором ОСОБА_14 , яких немає у складі групи слідчих та прокурорів у даному кримінальному провадженні. На думку апелянта, відсутність належним чином здійсненого повідомлення про підозру унеможливлює здійснення слідчим суддею оцінки об`єктивності твердження про обґрунтованість підозри, якою обумовлюється застосування запобіжного заходу.

ОСОБА_8 було затримано 19.04.2016 року і з того часу вона безпідставно позбавлена волі. Тривале тримання її під вартою фактично є застосуванням кримінального покарання у виді позбавлення волі без обвинувального вироку, що грубо порушує вимоги Конституції України та Кримінального процесуального кодексу України.

На час оголошення у розшук та зупинення кримінального провадження ОСОБА_8 не набула статусу підозрюваної через невиконання слідчим, прокурором вимог кримінального процесуального закону, тому слідчим суддею розглянуто клопотання з порушенням вимог ч. 6 ст. 193 КПК України. Станом на 14.12.2015 року, час складання повідомлення про підозру, ОСОБА_10 була тимчасово відсутньою за місцем проживання, оскільки вимушено проживала за кордоном, а тому вручення їй підозри мало б відбутися у спосіб, передбачений КПК України, зокрема, у відповідності до ч.ч. 2, 7 ст. 135 КПК України. Оскільки їй не було вручено повідомлення про підозру, вона не набула статусу підозрюваної, що унеможливлює обрання відносно неї запобіжного заходу, тим більше, тримання під вартою.

Розподіл клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відбувався в умовах, що виключали вибір слідчого судді з декількох слідчих суддів і гарантовано забезпечувало передачу клопотання заздалегідь визначеному слідчому судді, що підтверджено повідомленням голови Чернігівського районного суду Чернігівської області в листі на адвокатський запит. Зазначені порушення свідчать про незаконність складу суду та незаконність постановленої ухвали від 21.04.2016 року. Тому затримання ОСОБА_10 в Іспанії та її екстракція в Україну є таким, що істотно порушують гарантовані права та свободи громадянина.

На порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого не містить викладу обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, а матеріали, на які посилається сторона обвинувачення, не підтверджують ці обставини, а докази не містять фактичних даних про вчинення злочинів саме нею. Також досудовим розслідуванням не усунуто протиріччя в даті смерті потерпілої. Не було з`ясовано хто в день події керував транспортним засобом, який належав ОСОБА_8 . Відомості про його заволодіння внесено до ЄРДР 28.08.2015 року. Необґрунтованість рішень про закриття кримінальних проваджень за фактами заволодіння транспортним засобом та умисного знищення автомобіля ОСОБА_10 встановлювалась неодноразово судом, який скасовував такі рішення. Версії про вчинення злочинів іншими особами, в тому числі одного із свідків, який не повідомив поліцію про зберігання ним коштів потерпілої в особливо великих розмірах, не перевірялись. Зміст відеозаписів та довідка-аналіз також не підтверджують обґрунтованої підозри.

Звертає увагу, що ОСОБА_10 являється особою похилого віку, потребує медичного огляду та лікування, фахової психологічної допомоги як особа, яка була незаконно піддана кримінальному покаранню без обвинувального вироку суду. Враховуючи зазначене, бажання довести свою невинуватість ОСОБА_10 не має підстав та намірів переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином та вчиняти кримінальні правопорушення. Вона усвідомлює те, що вона зобов`язана забезпечити виконання процесуальних рішень та правомірну поведінку. Вона не має можливості знищити або сховати будь-які речі чи документи, незаконно впливати на потерпілого, свідків та обвинуваченого.

На думку апелянта, сторона обвинувачення не надала доказів, які б підтверджували факт переховування ОСОБА_10 від органів досудового розслідування. Остання у встановленому законом порядку виїхала з України, і відразу повернулася в Україну. В призначений час, з метою надати всю можливу допомогу у пошуках потерпілої, без адвокатів, прибула до відділу поліції, де незаконно утримувалася, була піддана психічному та фізичному насильству з боку оперативних працівників, в результаті чого була госпіталізована до лікарні. Після цього, з метою захисту, перебуваючи в Іспанії, звернулась до органів влади про надання статусу особи, яку незаконно переслідують на батьківщині.

Звертає увагу, що ОСОБА_11 , обвинувачений у цьому ж кримінальному провадженні за аналогічним обвинуваченням, взагалі на цей час не має запобіжного заходу.

На думку апелянта, оскільки не доведено наявність обґрунтованої підозри та ризики, які зазначені в клопотанні, відсутні, тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який просив подану ними апеляційну скаргу задовольнити, оскільки наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на свідків та іншим чином перешкоджати встановленню істині у справі, в задоволенні апеляційних скарг сторони захисту просив відмовити; пояснення підозрюваної та її захисників, які підтримали подані ними апеляційні скарги та просили задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували; пояснення слідчого щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, перевіривши матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Матеріалами провадження встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000079 від 12.04.2018 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

18.12.2015 року ОСОБА_8 , згідно постанови старшого слідчого Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_13 оголошено в розшук.

Ухвалою слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.12.2015 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_8 з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно повідомлення сектора Укрбюро Інтерполу ГУНП в Чернігівській області від 20.04.2016 року, підозрювана ОСОБА_8 19.04.2016 року затримана на території Королівства Іспанія.

Ухвалою слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області 21.04.2016 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у відповідності до положень ч. 6 ст. 193 КПК України.

Постановою прокурора у кримінальному провадженні від 12.04.2018 року виділено з матеріалів кримінального провадження № 0010111 матеріали досудового розслідування стосовно ОСОБА_8 в окреме провадження, яке зареєстровано за № 0000079.

26.07.2019 року до СУ ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення сектора Укрбюро Інтерполу ГУНП в Чернігівській області про те, що компетентними органами Королівства Іспанія задоволено клопотання Генеральної прокуратури України про видачу правоохоронним органам України ОСОБА_8 , яку 30.07.2019 року о 07 год. 45 хв. буде доставлено з Королівства Іспанія в міжнародний аеропорт «Бориспіль».

30.07.2019 року ОСОБА_8 затримано на підставі ухвали слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21.04.2016 року та їй вручено повідомлення про підозру від 14.12.2015 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Зі змісту ст. 183 КПК України вбачається, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Колегією суддів встановлено, що слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 , встановив існування обґрунтованої підозри у вчиненні останньою кримінальних правопорушень, існування ризиків з її боку: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, однак підстав для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим та прокурором не доведено. Також не було доведено наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування до неї більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні. Слідчим суддею враховано вік та стан здоров`я підозрюваної, її репутацію, майновий стан, дані про місце проживання в м. Чернігові. З даними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Також, в даному випадку, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі, у його "пілотному" рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

В судовому засіданні апеляційного суду підозрювана пояснила, що від органів досудового розслідування та суду не переховується, на даний час проживає за адресою, вказаною в ухвалі суду.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 зареєстрована як фізична особа підприємець. Згідно заяв двох фізичних осіб, останні не заперечують проти безоплатного проживання ОСОБА_8 в квартирах, що їм належать на праві власності. На думку колегії суддів, вказані обставини свідчать про наявність міцних соціальних зв`язків в м. Чернігові та в м. Києві.

Підозрювана ОСОБА_8 , відносно якої 31.07.2019 року було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, самостійно, за викликом апеляційного суду з`явилася в судове засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування відносно неї найсуворішого запобіжного заходу. Зазначене свідчить про дотримання підозрюваною умов обраного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

З моменту вчинення кримінальних правопорушень минув тривалий проміжок часу, у досудового слідства було достатньо часу для виявлення і вилучення всіх речей, які можуть вказувати на причетність тієї чи іншої особи, в тому числі і ОСОБА_8 .

Доводи апеляційних скарг адвокатів про недоведеність обґрунтованої підозри є безпідставними та спростовуються матеріалами судової та кримінальної справи.

Згідно даних, які містяться у витягу з ЄРДР, слідчим у даному кримінальному провадженні визначено, окрім іншого, ОСОБА_13 , а процесуальним прокурором - ОСОБА_15 . Тому вказані особи на законних підставах повідомили про підозру та вручили останню ОСОБА_8 . Тому доводи сторони захисту в цій частині є такими, що суперечать вимога КПК України та матеріалам кримінального провадження. Крім того, в суді апеляційної інстанції прокурор повідомив, що після повідомлення про підозру, дане кримінальне провадження для продовження досудового розслідування було скеровано до ГУНП в Чернігівській області та передано до провадження слідчої ОСОБА_12 .

Також щодо різних дат смерті потерпілої, прокурор в судовому засіданні суду апеляційної інстанції повідомив, що дата смерті, у свідоцтві про смерть потерпілої вказана одна, а у висновку проведеної потім судово-медичної експертизи визначена інша, тобто, була уточнена шляхом проведення експертизи, яка встановила, що смерть потерпілої настала ІНФОРМАЦІЯ_1 . З даних підстав апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту, що стосуються різних дат смерті потерпілої та необґрунтованості підозри з цих причин.

Вказані стороною захисту обставини про те, що ОСОБА_8 являється особою похилого віку, раніше не судима, має незадовільний стан здоров`я, на думку колегії суддів, не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження апелянтів про необґрунтованість висновків постановленої ухвали колегія суддів не є слушними.

Твердження адвоката ОСОБА_6 про можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби колегія суддів вважає таким, що не ґрунтується на матеріалах провадження.

При цьому слід зазначити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні правопорушення. Тому доводи сторони захисту, що стосуються оцінки доказів, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Твердження захисника ОСОБА_7 про незаконність постановленої ухвали від 21.04.2016 року, в тому числі з підстав незаконності складу суду, який постановив дане рішення, не є предметом розгляду даного апеляційного провадження.

Інші доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Колегія суддів вважає необґрунтованим доводи прокурора про підставу застосування запобіжного заходу тримання під вартою тяжкість та особливість злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_8 , оскільки тримання під вартою є заходом забезпечення виконання особою процесуальних обов`язків, а не мірою відповідальності за скоєне.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тому доводи апеляційних скарг в цій частині є безпідставними.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 422 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги прокурора, захисників адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2019 року про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 та обрання щодо неї запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4