КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , адвоката ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 , обвинуваченого ОСОБА_16 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03.07.2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 3 липня 2019 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених: ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , строком на 60 днів з дня винесення ухвали, а саме до 31 серпня 2019 року включно.
Також даною ухвалою визначено розмір застави обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_17 .
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинуваченим інкриміновано вчинення ряду злочинів, у тому числі злочин, передбачений п.п. 6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України, який відноситься до особливо тяжкого злочину згідно з положеннями ст. 12 КК України. Судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні найбільш тяжкого злочину у вигляді довічного позбавлення волі, яке відповідно до приписів ст. 51 КК України є найвищою мірою покарання. Також судом враховано, що впродовж певного тривалого часу в судовому засіданні прокурор не має об`єктивної можливості оголосити обвинувальний акт в повному обсязі виключно у зв`язку з неприбуттям захисників у судове засідання. Дана обставина позбавила суд можливості до цього часу з`ясувати ставлення обвинувачених до пред`явленого обвинувачення, встановити порядок та обсяг доказів по справі, які необхідно дослідити, що позбавляє суд оцінити належним чином у сукупності всі обставини по справі та прийти до висновку про наявність чи відсутність ризиків, які зумовили застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, чи про їх істотне зменшення. Також, на цей час не допитані потерпілі та свідки, що свідчить про те, що існує ризик незаконного впливу обвинувачених на цих осіб, а стороною захисту не надано доказів, які б свідчили про істотне зменшення на цей час зазначених ризиків з урахуванням суспільного інтересу, який в даному випадку є переважним. Заява обвинуваченого ОСОБА_13 в частині наявності у нього ознак онкологічного захворювання не може бути належним чином врахована у зв`язку з відсутністю відповідних медичних документів на підтвердження вказаного захворювання.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, адвоката ОСОБА_8 подала в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням волі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною і необґрунтованою, оскільки рішення прийнято без з`ясування всіх обставин справи. Зокрема вказує, що сторона обвинувачення не надала доказів наявності ризиків, визначених ст.177 КПК України, а суд у своїй ухвалі також не навів жодних конкретних доводів щодо їх наявності і неможливості застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. При цьому поза увагою суду залишились дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Адвокат ОСОБА_10 подала в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_11 строку тримання під вартою, постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною і необґрунтованою та постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки рішення прийнято без з`ясування всіх обставин справи. Зокрема вказує, що сторона обвинувачення не надала доказів наявності ризиків, визначених ст.177 КПК України, а суд у своїй ухвалі також не навів жодних конкретних доводів щодо їх наявності і неможливості застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. При цьому поза увагою суду залишився той факт, що обвинувачений перебуває під вартою протягом двох з половиною років.
Адвокат ОСОБА_12 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_13 строку тримання під вартою, постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною і необґрунтованою та постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки рішення прийнято без з`ясування всіх обставин справи. Зокрема вказує, що сторона обвинувачення не надала доказів наявності ризиків, визначених ст.177 КПК України, а суд у своїй ухвалі також не навів жодних конкретних доводів щодо їх наявності і неможливості застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. При цьому поза увагою суду залишились процесуальна поведінка обвинуваченого, який в іншому кримінальному провадженні протягом 4 років належним чином виконував свої обов`язки. Також суд не врахував дані про його особу, наявність захворювань, які за час перебування під вартою погіршились.
Адвокат ОСОБА_14 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_15 строку тримання під вартою, постановити нову ухвалу, якою визнати недоцільним подальше триманням під вартою.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною і необґрунтованою та постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки рішення прийнято без з`ясування всіх обставин справи. Зокрема вказує, що сторона обвинувачення не надала доказів наявності ризиків, визначених ст.177 КПК України, а суд у своїй ухвалі також не навів жодних конкретних доводів щодо їх наявності і неможливості застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. При цьому поза увагою суду залишився той факт, що обвинувачений перебуває під вартою протягом 24 місяців без ухвалення вироку у справі. Також звертаю увагу, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є елементом морального та психологічного тиску.
Обвинувачений ОСОБА_16 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді застави, а в разі неможливості прийняти рішення по суті, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, обвинувачений посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною і необґрунтованою та постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки рішення прийнято без з`ясування всіх обставин справи. Зокрема вказує, що сторона обвинувачення не надала доказів наявності ризиків, визначених ст.177 КПК України, а суд у своїй ухвалі також не навів жодних конкретних доводів щодо їх наявності і неможливості застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. При цьому поза увагою суду залишились дані про його особу, а також той факт, що він перебуває під вартою протягом 24 місяців без ухвалення вироку у справі. Також звертає увагу, що на порушення судом п.1 ч.1 ст. 178, ч.1 ст. 337 КПК України та суперечливість висунутого йому обвинувачення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Такожсудом першої інстанції враховано тяжкість пред`явленого обвинувачення у вчиненні злочинів, серед яких є особливо тяжкий.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни або скасування немає.
Колегія суддів не бере до уваги заяви адвоката ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_12 , адвоката ОСОБА_14 про відмову від поданих ними в інтересах обвинувачених апеляційних скарг, оскільки апеляційному суду не надано згоду обвинувачених, в інтересах яких подані дані апеляційні скарги, як це передбачено ч.1 ст. 403 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , адвоката ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 , обвинуваченого ОСОБА_16 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 3 липня 2019 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених: ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , строком на 60 днів з дня винесення ухвали, а саме до 31 серпня 2019 року включно, без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3