Справа № 694/1010/19
Номер провадження № 1-кп/690/62/19
УХВАЛА
про зміну запобіжного заходу
11.07.2019 року м. Ватутіне
Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000543 відносно ОСОБА_3 , що підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
особи відносно якої розглядається
клопотання ОСОБА_3 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
До Ватутінського міського суду Черкаської області із Апеляційного суду Черкаської області 08.07.2019 року, у порядку ст. 34 КПК України, надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000543 відносно ОСОБА_3 , що підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою суду від 09.07.2019 року у даному кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання.
Потерпіла у підготовче судове засідання не з`явились, що з урахуванням вимог ч. 2 ст. 314 КПК України унеможливлює прийняття одного з рішень підготовчого судового засідання, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, а тому воно підлягає відкладенню.
Водночас у підготовчому судовому засіданні прокурор заявив як невідкладне письмове клопотання про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, тривалістю 2 (два) місяці.
Дане клопотання мотивоване тим, що у ході досудового розслідування на підставі висновку експерта встановлено наявність у ОСОБА_3 хронічного психічного захворювання у вигляді хронічного маячного розладу з маячними ідеями переслідування на адресу правоохоронців, з депресивними включеннями, стійкою суїцидальною налаштованістю у особи з проявами легкої розумової відсталості (1Q-67), а також що він виявляє клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки.
Також прокурор вказав, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_3 може: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підозрюваний ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення вказаного клопотання прокурора.
Законний представник ОСОБА_3 , його матір ОСОБА_5 також не заперечувала проти задоволення вказаного клопотання прокурора. Також вказала, що могла б взяти його на піклування, однак не знає чи зможе Звенигородська районна лікарня забезпечити обов`язковий лікарський нагляд ОСОБА_3 . Додатково пояснила, що оскільки її син має певне психічне захворювання доцільно було б його помістити до відповідного закладу, де йому буде надано належна психіатрична допомога.
Захисник ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора та вказав, що подальше утримання ОСОБА_3 в умовах слідчого ізолятору є недопустимим, оскільки він потребує відповідної медичної допомоги.
Заслухавши думки сторін судового провадження, врахувавши їх доводи, не вирішуючи питання про доведеність причетності підозрюваного ОСОБА_3 до вчинення суспільно небезпечного діяння, а виходячи лише з матеріалів наданих клопотань, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, тривалістю 2 (два) місяці.
Відповідно до змісту п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду, суд вчиняє відповідні дії, зокрема під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.
Таким чином, вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу під час підготовчого судового засідання є гарантією забезпечення належної процесуальної поведінки особи, у тому числі, яка підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, під час судового розгляду, тож має суттєве значення для підготовки до судового розгляду.
Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 508 КПК України передбачено, що до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом запобіжні заходи у вигляді передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом або поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує, у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується; вік та стан їх здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачуються особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини
На даний час суд позбавлений можливості надати оцінку вагомості наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, оскільки такі докази судом не досліджувалися.
Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують Конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Хайредінов проти України» вказано, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Суд враховує те, що ОСОБА_3 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України, та не мав можливості переховуватися від органів досудового розслідування, однак оцінює ризик переховування його від суду як реальний, оскільки він має хронічне психічне захворювання у вигляді хронічного маячного розладу з маячними ідеями переслідування на адресу правоохоронців, з депресивними включеннями.
Також суд бере до уваги Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2013 року по справі «Москаленко проти України» у якому вказано, що ризик того, що особа примушуватиме свідків і потерпілого давати неправдиві показання має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних, та критично оцінює доводи прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_3 безумовно буде незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою змусити їх змінити покази, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно нього передано для розгляду до суду, а потерпіла та свідки під час їх допиту у ході судового розгляду даного кримінального провадження будуть приведені до присяги та повідомлені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів.
З огляду на вказане, суд вважає, що ризик незаконного впливу ОСОБА_3 на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, який існував під час досудового розслідування, на даний час суттєво знижений, хоча і не відсутній.
Водночас, суд вважає, що існує ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення, оскільки він має не зняту та не погашену судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а також він має ознаки стійкої суїцидальної налаштованості та прояви легкої розумової відсталості (1Q-67). Таким чином, вказане свідчить, що на даний час він може бути небезпечний як для оточуючих, так і для суспільства.
Положеннями ч. 2 ст. 508 КПК України передбачено, що запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 508 КПК України, мають бути застосовані судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.
Однак, отримавши висновок експерта про наявність у ОСОБА_3 відповідної психічної хвороби, органом досудового розслідування змінено порядок досудового розслідування та надіслано клопотання про застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру, але не вирішено питання щодо зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , що, суд вважає, істотним порушенням його прав.
З огляду на вказане, суд вважає, що оскільки об`єктивно існують ризики переховування підозрюваного ОСОБА_3 від суду, вчинення ним нового кримінального правопорушення, а також висновок експерта про те, що він виявляє клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки та потребує психіатричної допомоги, суд вважає, що наявні достатні підстави для заміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, оскільки вказане нівелює існуючі ризики, відповідає його особі та забезпечить його належну процесуальну поведінку, у тому числі явку до суду, що сприятиме розгляду судом вказаного кримінального провадження з дотриманням розумних строків.
Вирішуючи питання щодо застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, суд враховує, що клопотань від його близьких родичів чи членів сім`ї про передачу їм ОСОБА_3 на піклування, не надходило.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 31, 177, 178, 315, 376, 392, 508 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу задовольнити.
Змінити підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, тривалістю 2 (два) місяці, тобто до 08.09.2019 року, включно.
Направити підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для утримання до комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» (м. Сміла, вул. Павлова, 46).
Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.
Копію ухвали надіслати до Черкаського слідчого ізолятору № 30 ДПтС України в Черкаській області для відому та виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 16.07.2019 року о 10 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1