ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1401/19 Справа № 186/1513/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000386, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, інваліда 2 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені вироком суду першої інстанції.

Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 6 771 гривні 27 копійок, моральну в сумі 50 000 тисяч гривень та витрати на правову допомогу в сумі 5500 гривень, всього 62 271 гривню 27 копійок.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, за наступних обставин.
26 липня 2018 року приблизно о 14 годині 35 хвилин ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем білого кольору марки «ВАЗ -2109», д/н НОМЕР_1 , в світлу пору доби рухався по під`їзній дорозі в напрямку м. Першотравенська від автодороги М-04 Знам`янка-Луганськ-Ізварине, та рухаючись по вказаній автодорозі по правій смузі зі швидкістю приблизно 70 км/год ОСОБА_7 , проїхавши територію ТОВ «Першотравенський РМЗ», наблизився до повороту дороги, який розташований на відстані приблизно 900 метрів перед знаком 5.45 «Початок населеного пункту» з написом «Першотравенськ» та позначений попереджувальним знаком 1.1 «Небезпечний поворот праворуч», не зменшуючи швидкості почав виконувати маневр повороту праворуч, під час якого передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, легковажно розраховуючи на те, що на смузі зустрічного руху будуть відсутні інші транспортні засоби, діючи із злочинною самовпевненістю, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху, чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та, рухаючись по смузі зустрічного руху під час виконання вказаного маневру, допустив лобове зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2106», білого кольору, д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку від м. Першотравенська до автодороги М-04 Знам`янка Луганськ - Ізварине на відстані 1,1 м від правого краю проїжджої частини за напрямком свого руху.
Внаслідок зіткнення автомобілів потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота з розривами брижі тонкої кишки, внутрішньочеревною кровотечею (2000 мл темно - червоної рідкої та в згортках крові) та підшкірних гематом у нижніх відділах живота, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, не оспорюючи правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення злочинів, доведеність вини обвинуваченого, правильність кваліфікації дій останнього, прокурор у той же час вказує, що судом першої інстанції в порушення вимог кримінального закону, обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування як основного, так і додаткового покарання з випробуванням, що в свою чергу призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області та просив її задовольнити.
Обвинувачений не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Оскільки висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України прокурором в апеляційній скарзі не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Згідно з вимогами ст. 77 КК України та роз`ясненнями, які містяться у абз. 5 п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання при звільненні з випробуванням від відбування основного покарання суд відповідно до ст. 77 КК може призначити додаткові покарання: штраф (за умови, що він передбачений санкцією закону, за яким засуджується особа); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Додаткові покарання підлягають реальному виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.
Відповідно до абз. 1 п. 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з резолютивної частини оскаржуваного вироку, визнавши ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначивши йому основне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, суд першої інстанції на підставі положень ст. 75 КК України звільнив обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного як основного, так і додаткового покарання з випробуванням, що призвело до неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку є, зокрема, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою скасування судового рішення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке правопорушення чи суворіше покарання, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подано прокурором, потерпілим чи його представником.
На підставі вищевикладеного прокурор у апеляційній скарзі навів переконливі підстави щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, тому оскаржуваний вирок відносно ОСОБА_7 слід скасувати з ухваленням нового вироку суду в частині призначення покарання.
Інших порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування вироку суду, судом апеляційної інстанції не встановлено, тому в решті вирок слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.
Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4