Справа № 206/5478/19
1-в/206/398/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
-26.07.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, 75, 76 КК до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,
-14.02.2013 року Амур-Нижньодніповським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, 75, 76 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,
-20.08.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
-08.11.2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 місяців арешту,
-26.02.2018 року Сєвєродонецьким міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік,
-23.08.2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 2 місяців обмеження волі. Згідно ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком Сєвєродонецького міського суду Донецької області від 26.02.2018 року, ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2018 року зараховано у строк відбування покарання з 31.07.2018 року включно, відповідно до ст. 72 КК України,
-14.02.2019 року Амур-Нижньодніпорвським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 3 місяців обмеження волі.
за участю сторін заявленого клопотання:
прокурора: ОСОБА_4
представника ДУ "ІВЦ (№133)": ОСОБА_5
засудженого: ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2019 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
В судовому засіданні ОСОБА_3 подану ним заяву підтримав та просив задовольнити з наступних підстав. За час відбування покарання в установі ІВЦ 133 обов`язки, встановлені правилами внутрішнього розпорядку виконує та був працевлаштований на власному виробництві установи. На теперішній час неофіційно працює в ТОВ «Фрост-Склад», на посаді замазчика стеклопакетів, після проходження медичного огляду та застосування до нього ст. 82 КК України, буде офіційно працевлаштований до зазначеного підприємства.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки не надані документи щодо офіційного працевлаштування засудженого ОСОБА_3 та отримання останнім офіційного доходу з відрахуванням податку у дохід держави.
Представник ДУ ІВЦ №133 в судовому засідання щодо розгляду клопотання поклався на розсуд суду.
Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши думку засудженого, прокурора та представника виправної установи, суд вважає, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.
В силу ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
2. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.
3. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
4. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;
3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
5. До осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу .
6. Якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить новий злочин, суд до покарання за знову вчинений злочин приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбаченими у стаття 71 і 72 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року за № 2 заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В п.17 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 року зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, такі на інших осіб,суди підчас судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
В судовому засіданні було встановлено, що останній раз ОСОБА_3 засуджений Амур-Нижньодніпорвським районним судом м. Дніпропетровська від 14.02.2019 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 3 місяців обмеження волі (а.с.10-11).
З 06.11.2018 ОСОБА_3 відбуває покарання в ІВЦ (№133). Характеризується позитивно. Вимоги відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку виконує. Має два заохочення (19.04.2019 та 23.07.2019), має одне стягнення у виді «догана» від 22.10.2018, вказане стягнення погашене (а.с. 4). До праці ставиться сумлінно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Згідно довідки ДУ «Ігренський виправний центр №133» засуджений ОСОБА_3 у листопаді 2018 року знаходився у відділенні карантину, діагностики та розподілу. У грудні 2018 року не працевлаштований, з січня по березень 2019 не працевлаштований, з квітня по вересень працював на контрагентському об`єкті «Фрост». Форма оплати годинна. Заробітна плата нарахована за відпрацьовані місяці.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд виходить з того, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.
Окрім, цього суд не приймає до уваги твердження засудженого про те, що останній після заміни покарання буде працевлаштований до ТОВ «Фрост-Склад», різноробочим з посадовим окладом (мінімальне заробітна плата) та гарантуванням відрахування у разі позитивного рішення суду із доходу ОСОБА_3 , у дохід держави відсотку встановленого судом, з тих підстав, що суду не надано відомостей з Державного реєстру юридичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, про те що підприємство ТОВ "Фромт-Склад" є працюючим, у зв`язку з чим, суд відноситься критично до доводів засудженого щодо працевлаштування та не може замінити не відбуту частину покарання на більш м`яке, а саме на виправні роботи у ТОВ «Фрос-Склад».
Разом з тим, суд зазначає, що працевлаштування засудженого ОСОБА_3 на власному виробництві ДУ «ІВЦ № 133» за період часу з січня по березень 2019 та нарахованої загальної суми за вказаний період доходу, є сумнівним, оскільки відповідно до пояснень наданих ДУ «ІВЦ № 133», які містяться виатеріалах справи, встановлено, що укладення трудових угод з особами, які відбувають покарання у виді обмеження волі з послідующою сплатою податків та єдиних внесків, є спірним. В силу вимог закону, ДУ «ІВЦ № 133» не є роботодавцем, а особи засудженні до обмеження волі, не є найманими працівниками.
Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку, що заява засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є суто формальною. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для зміни невідбутої частини покарання на більш м`яке, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого зазнає позитивних змін. До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу. Крім того, об`єктивних даних, які б свідчили про те, що засуджений своєю поведінкою та зразковим ставленням до праці довів своє виправлення, суду не представлено, як і не надано підтвердження офіційного працевлаштування ОСОБА_3 .
Виходячи з викладеного, суд вважає, що заява засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 82 Кримінального кодексу України ст. 537, 539, ст. 372 Кримінально процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення.

Суддя: ОСОБА_1