ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
поручителя ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000344 від 17.05.2016 року стосовно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, із вищою освітою, одруженого, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року клопотання задоволено частково. В задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відмовлено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистої поруки на строк досудового розслідування, тобто до 05 листопада 2019 року. Передано підозрюваного ОСОБА_7 на поруки Народного депутата України IX скликання ОСОБА_9 .
Роз`яснено поручителю - Народному депутату України IX скликання ОСОБА_9 , що він, як поручитель несе відповідальність за виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатись з місця свого проживання без дозволу слідчого і суду; повідомляти слідчого, прокурора і суд про зміну свого місця проживання та місця роботи. У разі невиконання поручителем Народним депутатом України IX скликання ОСОБА_9 взятих на себе зобов`язань, на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від десяти до двадцяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Контроль за виконанням зобов`язань особистої поруки покладено на процесуального прокурора у даному кримінальному провадженні.
Згідно оскаржуваної ухвали ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за обставин, викладених в повідомленні про підозру та ухвалі слідчого судді.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що під час досудового слідства встановлено та матеріалами справи підтверджено наявність ризиків, передбачених у п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_7 може, незаконно впливати на свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, сховати, спотворити та знищити документи, що мають значення у кримінальному провадженні.
Також, оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, а також враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, має тісні соціальні зв`язки, самостійно з`явився до органу досудового розслідування та суду щодо розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно нього, що також свідчить про відсутність намірів переховуватися в майбутньому та допомагати слідству щодо розкриття злочину, а також із врахуванням заяви Народного депутата України ІХ скликання ОСОБА_9 , суд вважав, що до підозрюваного слід застосувати більш м`який вид запобіжного заходу, а саме особисту поруку, який буде співрозмірним та достатнім для забезпечення належного виконання ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків під час розслідування кримінального провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає клопотання прокурора про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком обґрунтованим.
Зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, у тому числі двох особливо тяжких корупційних, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, строком до шести років, тому є підстави вважати, що він усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду, враховуючи це застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як найтяжчого запобіжного заходу, слід розглядати як крайню необхідність, оскільки всі інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти настанню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі з метою ухилення від кримінальної відповідальності може незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення, що допитані під час досудового розслідування та можуть бути допитані в майбутньому під час судового розгляду, шляхом вмовлянь або підкупу, погроз, використовуючи свій авторитет в органах державної влади. Крім того, останній може повідомляти про хід досудового розслідування ОСОБА_10 , який являвся директором ДП «НДТІ ім. Я. Осади» та обвинувальний акт відносно якого за ч. 5 ст. 191 КК України за фактом привласнення державного майна скеровано до суду та розглядається в порядку спеціального судового розгляду.
Також вважає, що слідчим суддею незаконно обрано запобіжний захід у вигляді особистої поруки, оскільки ним не взято до уваги, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, натомість на нього не покладені обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме обов`язків щодо обмеження спілкування з потерпілими та свідками в кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, вважає, що наявні усі підстави для застосування відносно ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, вважав ухвалу слідчого судді необґрунтованою та просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний, захисник та поручитель в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважали безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просили залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора слідчим суддею були дотримані належним чином, а доводи сторони обвинувачення, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, є необґрунтованими.

Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000344 від 17.05.2016 року.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційної інстанції, вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у скоєнні підозрюваним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, що підтверджується доказами, які знаходяться в цих матеріалах.
Між тим, за вимогами ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання про застосування запобіжного заходу повинно обов`язково містити виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини та обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Однак, стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків у вигляді можливого переховування від досудового розслідування та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, належних доказів з приводу цього суду не надано, як і не надано доказів того, що ОСОБА_7 за час досудового розслідування з 2016 року переховувався від органів досудового розслідування чи без поважних причин не з`являвся до органів досудового розслідування прокуратури.
Крім того, доказів того, що ОСОБА_7 , будучи на особистій поруці у Народного депутата України IX скликання ОСОБА_9 ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків, стороною обвинувачення також не надано, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є безпідставними.
Згідно установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). А сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, на яку посилався прокурор в апеляційній скарзі, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути самостійною і достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.(«Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43).
Посилання апеляційної скарги прокурора на те, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі з метою ухилення від кримінальної відповідальності може незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення, що допитані під час досудового розслідування та можуть бути допитані в майбутньому під час судового розгляду, шляхом вмовлянь або підкупу, погроз, використовуючи свій авторитет в органах державної влади, є безпідставними з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та враховується судом апеляційної інстанції, відомості про кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000344 від 17.05.2016 року, з цього часу у кримінальному провадженні вже були допитані усі свідки та експерти, прокурором не доведено, яким саме чином підозрюваний може впливати на вказаних осіб у справі, а тому апеляційний суд, з урахуванням тривалості досудового розслідування, не погоджується з наявністю ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України в тій мірі, що для його запобігання необхідно застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Щодо посилання на можливість ОСОБА_7 повідомляти про хід досудового розслідування ОСОБА_10 , який являвся директором ДП «НДТІ ім. Я. Осади», апеляційний суд зауважує про їх безпідставність.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 191 КК України за фактом привласнення державного майна скеровано до суду та розглядається в порядку спеціального судового розгляду, зважаючи на те, що ОСОБА_10 переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у розшук, доказів можливості чи намірів у ОСОБА_7 повідомляти останнього про хід досудового розслідування прокурором суду не доведено, як і не доведено того, яким чином вказані обставини можуть перешкоджати кримінальному провадженню, відповідно до ст. 177 КПК України.
На переконання апеляційного суду, наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні не доведено обставин, передбачених ч. 3 ст. 176, п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Таким чином, ухвалою слідчого судді до ОСОБА_7 обґрунтовано та правомірно застосовано запобіжний захід у вигляді особистої поруки та покладено на останнього обов`язки, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, що є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження. При застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, судом першої інстанції враховано обґрунтованість підозри в скоєнні умисного злочину, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також вимоги ст. 178 КПК України, а саме: дані про особу підозрюваного, його соціальні зв`язки.
Вказані обставини узгоджуються з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, в якій зазначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки,передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Враховуючи викладене, оскільки прокурором на момент розгляду клопотання та в апеляційній інстанції не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти встановленим ризикам, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст. 180 КПК України, запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки він відповідає вказаним вище нормам закону і фактичним обставинам справи.
Застосування до підозрюваного більш м`якого альтернативного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відповідає вимогам вищевказаних норм закону, і зокрема правовій позиції, викладеній у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає законною і обґрунтованою відмову у задоволенні клопотання прокурора щодо застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, запобіжний захід щодо підозрюваного обраний у відповідності з вимогами ст. ст. 179, 194, 196 КПК України, тому колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000344 від 17.05.2016 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4