КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0003419 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року, яким
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
захисників ОСОБА_7
ОСОБА_10
ОСОБА_11
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що проживаючи в одній кімнаті у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , сумісно зі своєю матір`ю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_6 неодноразово вчиняв сварки із своєю матір`ю на побутовому ґрунті.
3 серпня 2017 року приблизно о 17.30 год., перебуваючи в приміщенні квартири за місцем проживання, між ОСОБА_6 та його матір`ю ОСОБА_12 після сумісного вживання алкогольних напоїв виник черговий конфлікт на побутовому ґрунті та суперечка.
Перебуваючи у приміщенні кімнати квартири наодинці з матір`ю, під час чергового конфлікту та сварки, на ґрунті раптово виниклої неприязні, у ОСОБА_6 виник намір на спричинення тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, 3 серпня 2017 року приблизно в період часу з 17 години 38 хвилин до 21 години 38 хвилин, знаходячись у приміщенні кімнати квартири АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання, ОСОБА_6 умисно завдав своїй матері - потерпілій ОСОБА_12 численні удари руками та взутими ногами в область голови та обличчя, точну кількість яких встановити не виявилось можливим, в результаті чого спричинив останній тяжкі тілесні ушкодження у виді: множинних синців та крововиливів у шкіру, у м`які тканини тіла, з смугастими елементами форми на деяких синцях, з контурними відбитками краю поверхні предмети, що травмував, з дрібними розривами шкіри;
- на голові у волосистій частині та на обличчі - в тімяно-потиличній ділянці справа з розривом шкіри; в скроневій ділянці справа; в завушній області; в лобній ділянці справа над серединою правої брови; над лобним горбом справа шкіра має внутрішньо-тканинне відшарування; на правій вушній раковині по всім поверхням; - справа на обличчі - на повіках ока з набряком тканин; у вилично-щочній ділянці до носо-губної борозни, - перед правою вушною раковиною, у виличній ділянці, по краю нижньої щелепи справа; - зліва в скроневій ділянці; над лівою бровою, на повіках лівого ока; у виличній ділянці зліва до носогубної борозни, на лівій вушній раковині по задній поверхні, до кута нижньої щелепи; - на спині носа, з лінійним розривом шкіри; перегородка носа і хрящі зламані; розрив шкіри під основою носа; на верхній губі справа; - на нижній губі біля лівого кута рота садно.
- на шиї - 1 садно, спереду біля щитоподібного хряща;
- на руках і тулубі - на лівому надпліччі, - на лівому передпліччі, по краях, в нижні половині над зап`ястком; на задній поверхні лівого передпліччя в середній третині, - на правому плечовому суглобі по передній поверхні, на правому плечі на передній поверхні, та смуга крововиливів із саднами, - на тилі правої кисті; - на грудній клітці справа; по бічній поверхні під молочною залозою; - зліва на крила лівої тазової кістки.
- просочуючі крововиливи на волосистій частині голови, які відповідають вказаним ушкодженням, та окремі: - справа в лобно-скроневій ділянці, - справа в тьмяно-потиличній області на 2 ділянках; - справа в завушній області; - в лобній області - в центрі, з переходом на лобну ділянку справа; зліва в лобно-тімяній ділянці; зліва в потиличній ділянці; скроневі м`язи просочені кров`ю під фасціями - справа; зліва - у верхній половині.
- крововиливи під твердою мозковою оболонкою, внутрішній листок оболонки - просочений кров`ю, по ходу стрілового синусу; а також над лівою півкулею в тім`яній ділянці; у м`який оболонці і під нею маються поширені обмежено-дифузні крововиливи, з заповненням борозен, з виходом на поверхню звивин - в лобних частках на полюсах, по ходу стрілового синуса до поперечної мозкової щілини; - справа по тім`яній частці; - зліва по бічній щилині і по скроневій частці на опуклій поверхні; - на мозочку по верхньому хробаку; оболонки гіпофіза з темно-червоними крововиливами; крововилив у шлуночки мозку; цяткові крововиливи в речовину стовбура мозку в дні ІV шлуночка і в Мосту, в стінках 3 шлуночка; набряк-набухання тканини головного мозку, внаслідок настала від внутрішньочерепної травми, з крововиливами в речовину, під оболонки та в шлуночки головного мозку, з набряком-набуханням головного мозку.
Смерть ОСОБА_12 - настала від внутрішньочерепної травми, з крововиливами в речовину, під оболонки та в шлуночки головного мозку, з набряком-набуханням головного мозку.

Цим же вироком вирішено питання судових витрат та речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про те, що місцевим судом справу розглянуто в односторонньому порядку, відношення прокурора було упередженим через відмову обвинуваченого від скороченого процесу.
Обвинувачений вказує на те, що докази не було досліджено в повному обсязі, а допит свідків до уваги було взято тільки частково. ОСОБА_6 вважає, що його вина недоведена, а вирок винесено лише з урахуванням думки прокурора.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_6 та ухвалити виправдувальний вирок.
В апеляційній скарзі захисник зазначає про те, що місцевий суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а також допущено невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Також захисник вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що слідством та під час судового засідання не було встановлено свідківочевидців нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій, а навпаки встановлено відсутність тілесних ушкоджень на обвинуваченому, а також відсутні сліди злочину на одязі обвинуваченого кров, ДНК потерпілої, а, окрім того, не встановлено можливість пересування потерпілої з отриманими травмами, що обґрунтовано свідчило б про неможливість обвинуваченим нанесення травм, у зв`язку з чим, на думку захисника, прямих доказів вини обвинуваченого немає, що і є підставою винесення виправдувального вироку.
Крім того, апелянт, з посиланням на ст. 62 Конституцію України, наголошує на тому, що суд призначив майже максимальну міру покарання, яка не відповідає особі обвинуваченого, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Окрім того, як наголошує захисник, судом не було встановлено наявність належних та допустимих доказів вини обвинуваченого, не враховано особу обвинуваченого, його відношення до кримінального правопорушення, поведінку під час досудового слідства, та інші обставини, що призвело до призначення покарання, що не відповідає особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які просили задовольнити апеляційні скарги, потерпілу та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи вирок суду законним, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності та які докладно викладені у вироку.

Так, з показань ОСОБА_6 в суді першої інстанції вбачається, що вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення він не визнав, показавши про те, що дійсно він проживав у одній кімнаті зі своєю матір`ю ОСОБА_12 , з якою іноді виникали сварки. 3 серпня 2017 року він вдень разом із матір`ю почав вживати спиртне. За весь день вони вдвох випили близько 1 літру горілки, можливо, трохи більше, оскільки він точно не рахував. Вдома була його сестра ОСОБА_9 та її діти. Весь день він нічого не робив, вживав алкоголь та дивився фільми на комп`ютері за допомогою навушників. Дивлячись фільми, він заснув. Коли прокинувся, пішов покурити на балкон, попросивши матір, щоб та дала запальничку. Однак матір не відповідала. Коли він підійшов до матері, то побачив на ній тілесні ушкодження, після чого одразу покликав свою сестру. Сестра викликала швидку та поліцію. Працівники поліції його затримали за підозрою у побитті своєї матері. Категорично заперечував нанесення в цей день тілесних ушкоджень своєї матері, внаслідок яких настала смерть. Хто міг нанести матері тілесні ушкодження, йому невідомо.

Суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку, що показання обвинуваченого направлені на уникнення від відповідальності та спростовуються дослідженими доказами, і з таким висновком місцевого суду погоджується й колегія суддів.

Так, відповідно до показань в суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_9 , обвинувачений є її рідним братом, а загибла - їх матір. Стосунки з обома у неї були нормальні, підстав обмовляти обвинуваченого вона не має. Вони всі мешкали в одній квартирі, тільки вона з чоловіком і дітьми в одній кімнаті, а мама з братом в іншій. Мама з братом зловживали спиртними напоями, яке вживали разом. В ході розпивання спиртних напоїв між братом та мамою часто виникали сварки з будь-яких причин, під час яких брат досить часто бив матір. За 2 місяці до цих подій під час чергового розпиття спиртного брат дуже сильно побив матір. Вона радила матері звернутися до правоохоронних органів з цього приводу, однак, та проігнорувала її пропозицію. Починаючи з 1 серпня 2017 року, її брат із матір`ю почали постійно пиячити в своїй кімнаті. 3 серпня 2017 року вона була вдома зі своїми дітьми. Брат та мама також були вдома, перебували у своїй кімнаті, де продовжували вживати спиртні напої. При цьому матір та брат сварились між собою. З якого приводу була сварка, вона ( ОСОБА_13 ) не знає. Її чоловік зранку пішов на роботу. Востаннє вона бачила свою матір 3 серпня 2017 року приблизно о 17.00 год. Коли вона її бачила, на ній не було видимих тілесних ушкоджень, однак, мама перебувала у нетверезому стані. Приблизно о 18.00 год. із кімнати вийшов її брат та попросив, щоб вона дала рушник, повідомивши, що він матері розбив ніс і треба витерти кров. Згодом вона бачила цей рушник, який вона давала брату у ванній кімнаті, однак, слідів крові на ньому не помітила. Приблизно о 19.00 год. з роботи повернувся її чоловік, і вони своєю сім`єю були у своїй кімнаті, дивились телевізор. Приблизно о 22.00 год. вона зі своїм чоловіком і дітьми пішли до магазину, а брат з матір`ю залишились вдома. Коли вона із сім`єю виходила з квартири, то двері квартири зачинили. Повернулись вони до дому десь о 23.00 год. Двері теж були зачинені, будь- яких пошкоджень на дверях не було. У кімнаті, де проживала брат з матір`ю, було тихо. Ніяких змін та слідів присутності сторонніх осіб у їх квартирі не було. До них в квартиру майже ніхто не приходить. Приблизно через 10 хвилин після їх приходу прокинувся брат та пішов палити на балкон. При цьому брат покликав матір і попросив, щоб та надала йому запальничку. Мама не відповідала. Далі вона чула, як брат підійшов до матері і почав кликати, щоб вона прокидалася, однак мама не відповідала. Це її ( ОСОБА_13 ) насторожило, і вона зайшла до кімнати, де побачила матір, яка лежала на підлозі. Брат сидів на ліжку, та повідомив їй, що вбив їх матір. Після цього вона пішла викликати поліцію, яка і затримала брата. У неї немає жодних сумнівів, що матір вбив саме брат.

Згідно з показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_14 чоловіка потерпілої ОСОБА_9 , вони проживали з дружиною, дітьми, обвинуваченим та загиблою в одній квартирі, але в різних кімнатах. Стосунки з усіма були рівними, підстав обмовляти нікого не має. 3 серпня 2017 року він з ранку до вечора був на роботі, вдома залишалась дружина з дітьми та матір дружини з братом. До дому він повернувся з роботи в цей день приблизно о 18.30-19.00 год. Вдома в їх кімнаті була дружина та двоє їх дітей. Після вечері він почав дивитись телевізор. Його дружина з дітьми були з ним у кімнаті. Приблизно о 22.00 год. він із дружиною та дітьми пішли в магазин, він зачинив двері квартири. Ключі від їх квартири були у їх членів сім`ї, окрім доньки, а також у ОСОБА_6 . Чи були ключі у загиблої, йому невідомо. Вдома залишалась матір дружини та ОСОБА_6 . Повернулися вони з дружиною та дітьми до дому приблизно о 23.00 год. Далі його дружина вийшла з кімнати та, повернувшись, повідомила, що брат вбив матір, і вона лежить у своїй кімнаті. У подальшому його дружина викликала поліцію. Також він чув, як ОСОБА_6 до приїзду поліції ходив по квартирі та кричав, що він вбив свою матір. До цього ОСОБА_6 неодноразово бив свою матір і зловживав спиртним. До них у квартири будь-які сторонні чоловіки не заходять, оскільки він з дружиною є мусульманами, і їх віра забороняє, щоб чоловіки заходили до їх квартири. Тому до їх квартири, окрім брата дружини, ніхто не приходив.

З показань в суді першої інстанції свідка ОСОБА_15 вбачається, що обвинуваченого та загиблу вона знала, стосунки з ними були нормальні, підстав обмовляти не має. Загибла була її подругою, і вона досить часто провідувала ОСОБА_12 вдома. Їй відомо, що ОСОБА_16 відбував покарання, однак, після останнього звільнення з місць позбавлення волі змінився на краще, працював та проживав з матір`ю. Однак, останні 2-3 роки ОСОБА_16 почав зловживати алкоголем, і в такому стані вів себе агресивно по відношенню до своєї матері, неодноразово бив її. Вона ( ОСОБА_17 ) неодноразово бачила сліди побоїв на загиблій, особливо на обличчі. При розмові ОСОБА_12 розповідала, що ці побої наніс їй син. Вона ( ОСОБА_17 ) радила ОСОБА_12 з цього приводу звернутися до дільничного інспектора поліції, однак, остання повідомляла, що боїться свого сина, оскільки, якщо він дізнається про це, то буде горе. Про обставини побиття 3 серпня 2017 року ОСОБА_12 їй нічого невідомо. У ОСОБА_12 не було ворогів та будь з ким неприязних стосунків. Вважає, що саме ОСОБА_6 наніс смертельні тілесні ушкодження своїй матері.

Згідно з протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 4 серпня 2017 року, ОСОБА_9 повідомила про те, що 3 серпня 2017 року у період часу з 19.00. до 23.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 умисно завдав численних ушкоджень в область голови, обличчя їх матері ОСОБА_12 , в результаті чого умисно позбавив її життя (ас. 88 т.1).

З протоколу огляду місця події від 4 серпня 2017 року та фототаблицями до нього вбачається, що під час огляду квартири АДРЕСА_2 , на підлозі кімнати виявлено труп ОСОБА_12 з ознаками насильницької смерті. За результатами огляду вилучені напірник та простирадло зі слідами речовини бурого кольору, полотенце зі слідами бурого кольору, 2 пластикові пляшки, 4 сліди пальців рук, змиви рідини бурого кольору з балконної двері та з підлоги лінолеуму (ас. 90-97 т. 1).

Відповідно до змісту протоколу огляду місця події від 4 серпня 2017 року ОСОБА_9 видала слідчому футболку свого брата ОСОБА_18 , в яку він був одягнений у ніч з 3 на 4 серпня 2017 року та яку переодягнув на іншу перед приїздом працівників поліції (ас. 98-100 т.1).

Відповідно до результату огляду ОСОБА_6 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на 01.46 год. 4 серпня 2017 року останній перебував у стані алкогольного сп`яніння і результат тесту - 2.46 проміле алкоголю (ас. 119 т.1).

Згідно з даними, викладеними у відповіді на запит слідчого № 1726/5 від 15 серпня 2017 року та копії карти виїзду швидкої медичної допомоги, 3 серпня 2017 року о 23.45 год. зареєстрований виклик співробітника поліції за № 2101 та здійснено виїзд бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги до ОСОБА_12 , за адресою: квартира АДРЕСА_2 , де о 23.53 год. бригада швидкої медичної допомоги, прибувши за адресою виклику, виявила на підлозі у кімнаті труп ОСОБА_12 (ас. 104-105 т.1).

Відповідно до висновку експерта № 2306 від 30 серпня 2017 року при розтині тіла ОСОБА_12 виявлені наступні ушкодження:
1.(1) При розтині тіла ОСОБА_12 виявлені - зажиттєві ушкодження, з набряком тканин та крововиливами в місцях ушкоджень, з нерівномірним малокровієм внутрішніх органів, з плямистими та смугастими крововиливами в лівому шлуночку серця - ознаки шокової, колаптоїдної реакції на травму.
Такими ушкодженнями були:
А) - множинні синці та крововиливи у шкіру, у м`які тканини тіла, з смугастими елементами форми на деяких синцях, з контурними відбитками краю поверхні предмети, що травмував, з дрібними розривами шкіри;
1.-на голові у волосистій частині та на обличчі - в тімяно-потиличній ділянці справа з розривом шкіри; в скроневій ділянці справа; в завушній області; в лобній ділянці справа над серединою правої брови; над лобним горбом справа шкіра має внутрішньо-тканинне відшарування; на правій вушній раковині по всім поверхням; - справа на обличчі - на повіках ока з набряком тканин; у вилично-щочній ділянці до носо-губної борозни, - перед правою вушною раковиною, у виличній ділянці, по краю нижньої щелепи справа; - зліва в скроневій ділянці; над лівою бровою, на повіках лівого ока; у виличній ділянці зліва до носогубної борозни, на лівій вушній раковині по задній поверхні, до кута нижньої щелепи; - на спині носа, з лінійним розривом шкіри; перегородка носа і хрящі зламані; розрив шкіри під основою носа; на верхній губі справа; - на нижній губі біля лівого кута рота садно.
Загалом на голові і обличчі - садно 1, розривів шкіри 3, синців та крововиливів - 22.
2.- на шиї - 1 садно, спереду біля щитоподібного хряща;
3.- на руках і тулубі - на лівому надпліччі, - на лівому передпліччі, по краях, в нижні половині над запястком; на задній поверхні лівого передпліччя в середній третині, - на правому плечовому суглобі по передній поверхні, на правому плечі на передній поверхні, та смуга крововиливів із саднами, - на тилі правої кисті; - на грудній клітці справа; по бічній поверхні під молочною залозою; - зліва на крила лівої тазової кістки.
Загалом на руках і тулубі - саден 1, синців та крововиливів - 14.
Б) - просочуючі крововиливи на волосистій частині голови, які відповідають вказаним ушкодженням, та окремі: - справа в лобно-скроневій ділянці, - справа в тьмяно-потиличній області на 2 ділянках; - справа в завушній області; - в лобній області - в центрі, з переходом на лобну ділянку справа; зліва в лобно-тімяній ділянці; зліва в потиличній ділянці; скроневі м`язи просочені кров`ю під фасціями - справа; зліва - у верхній половині.
Загалом крововиливів з боку покровів волосистої частини голови - 9.
Підсумок - кількість окремих ушкоджень на тілі - 42-44.
В) - крововиливи під твердою мозковою оболонкою, внутрішній листок оболонки - просочений кров`ю, по ходу стрілового синусу; а також над лівою півкулею в тім`яній ділянці; у м`який оболонці і під нею маються поширені обмежено-дифузні крововиливи, з заповненням борозен, з виходом на поверхню звивин - в лобних частках на полюсах, по ходу стрілового синуса до поперечної мозкової щілини; - справа по тім`яній частці; - зліва по бічній щилині і по скроневій частці на опуклій поверхні; - на мозочку по верхньому хробаку; оболонки гіпофіза з темно-червоними крововиливами; крововилив у шлуночки мозку; цяткові крововиливи в речовину стовбура мозку в дні ІV шлуночка і в Мосту, в стінках 3 шлуночка; набряк-набухання тканини головного мозку.
Смерть ОСОБА_12 - настала від внутрішньочерепної травми, з крововиливами в речовину, під оболонки та в шлуночки головного мозку, з набряком-набуханням головного мозку.
Про це свідчать дані п.1 А.1 та 1, Б, В.
3.(1) Враховуючи причину смерті, наявні трупні зміни при розтині тіла, а також умови знаходження трупа до його виявлення, та розтину, давність настання смерті ОСОБА_12 складає біля 12-16 годин до розтину тіла 4 серпня 2017 року о 09.38 год. Вказаний проміжок часу може відповідати 17.38 - 21.38 годин 3 серпня 2017 року.
Приймаючи для оцінки характер та розташування ушкоджень на тілі, результати судово-гістологічного лабораторного дослідження, давність виникнення ушкоджень відповідає короткому проміжку часу, від 30-40 хвилин до 1 години перед настанням смерті.
Після утворення вказаних множинних ушкоджень на голові, спроможність здійснювати активні дії потерпілою малоймовірна, через втрату свідомості при важкій внутрішньочерепній травмі.
Знайдені ушкодження спричиненні неоднократною дією тупих предметів, з обмеженою поверхнею контакту; можливо руками, взутими ногами.
На деяких синцях та крововиливах були відображені групові ознаки предмету - подовжена форма з виступами і западинами по краю ребристої частини, що могло бути відбитком підошви, ранту взуття.
В процесі виникнення ушкодження положення тіла потерпілої могло бути переважно горизонтальним (лежачи), та змінюватись з поворотами на бічні поверхні. Сила травмування діяла переважно спереду, на обличчя, більше в праву половину голови, на потилицю та на бічні поверхні тулуба; при дії на обличчя малося наступання (настоптування) взутої ноги на ділянку носа, з переломами перегородки і хрящів носа, з носовою кровотечею.
За такі ушкодження, які могли би утворитись при захисті від дії тупих предметів, можна вважати синці та крововиливи на передпліччях та на тилі правої кисті (самозахист).
5.(1) Ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми з ушкодженнями та крововиливами у структури головного мозку, виникли за механізмом множинних концентрованих впливів (ударів) на волосисту частину голови та обличчя; виникали в короткий проміжок часу, без можливості встановлення послідовності їх спричинення; за своїм характером та розташуванням на структурах мозку відповідають вказаному механізму і тому оцінюються, в сукупності усіх впливів травмуючих предметів на голову потерпілої та мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження (небезпека для життя ушкодження головного мозку, з крововиливами в речовину, під оболонки, та у шлуночки, з набряком набуханням головного мозку).
Внутрішньочерепна травма у ОСОБА_12 не могла утворитись при падінні з вертикального положення тіла на тверде покриття, на тупі предмети, про що свідчить встановлений механізм травми (множинні концентровані впливи, імпресійна травма головного мозку).
У результаті судово-токсилогічного дослідження крові трупа ОСОБА_12 знайдено етиловий спирт у концентрації 3,64 проміле (ас. 106-113 т.7).

За висновком експерта № 355 від 15 вересня 2017 року кров потерпілої ОСОБА_12 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. На наданій на дослідження футболці (по постанові слідчого майка), вилученій у ОСОБА_6 , виявлена кров людини. При визначенні групової належності антигени А,В,Н не виявлені, групова належність крові не встановлена. На футболці (по постанові слідчого майка) спортивних штанах та парі кросівок, вилучених у ОСОБА_6 кров методом висхідної тонкошарової хроматографії не виявлена (ас. 133-136 т.1).

Згідно з висновком експерта № 357 від 14 вересня 2017 року, кров потерпілої ОСОБА_12 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. На наданому на дослідження рушнику вилученому при огляді місця події, виявлена кров людини. При визначенні групової належності виявлений антиген А, що не виключає можливості походження цієї крові від потерпілої ОСОБА_12 (ас. 138-142).

За змістом висновку експерта № 358 від 15 вересня 2017 року, на наданих на дослідження наволочці (по постанові слідчого напірник), простирадлі та змиві з балконної двері, вилучених при огляді місця події, виявлена кров людини. При визначенні групової належності виявлений антиген А, що не виключає можливості походження цієї крові від потерпілої ОСОБА_12 . При визначенні групової належності крові в змиві з балконної двері виявлений антиген Н, що не виключає можливості походження цієї крові від особи (осіб), в крові (якої) яких міститься виявлений антиген. Даних про можливість походження цієї крові від потерпілої ОСОБА_12 дослідженням не отримано (ас. 143-148 т.1).

За клопотанням сторони захисту допитані свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Відповідно до показань в суді першої інстанції свідка ОСОБА_19 вона знала і обвинуваченого, і загиблу, з якими в неї були нормальні стосунки, та підстав обмовляти будь-кого вона не має. Загибла була її колишньою невісткою, а ОСОБА_6 є її племінником. Їй відомо, що вони проживали в одній квартирі. Також у цій квартирі проживала дочка загиблої ОСОБА_9 . Наскільки їй (Троніній) відомо, атмосфера в родині була напружена, відбувались часті конфлікти, особливо між матір`ю та дочкою, у стані алкогольного сп`яніння загибла поводила себе агресивно. Їй (Троніній) невідомі факти побиття ОСОБА_6 своєї матері. Їй відомо про вживання ОСОБА_6 алкогольних напоїв, однак, ОСОБА_6 не був агресивним під час цього. Щодо нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень матері, їй нічого не відомо, але вона не думає, що він міг це зробити.

Згідно з показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_20 дружини ОСОБА_6 , у неї були нормальні стосунки як з чоловіком, так і з його матір`ю. З ОСОБА_6 не проживає тривалий час із-за зловживання алкоголем останнім. Обставини нанесення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, внаслідок яких вона померла, їй невідомі, однак, вважає, що ОСОБА_6 не міг цього зробити, оскільки поважав свою матір.

Окрім того, судом першої інстанції досліджений висновок судово-психіатричної експертизи № 548 від 17 серпня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_6 як на момент вчинення інкримінованого злочину, так і на момент проведення експертизи, є осудним, а саме міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Судом першої інстанції перевірялись доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 не наносив ударів своїй матері, від яких остання померла, та дійшов висновку, що вказані доводи не знайшли свого підтвердження, а також спростовуються сукупністю доказів у справі.

Так, судом першої інстанції встановлено, що в цей день загибла та обвинувачений були разом у одній кімнаті, де вживали спиртні напої, сварилися. Будь-які сторонні особи у цей день до їх квартири не приходили. Приблизно о 18.00 год. ОСОБА_6 просив свою сестру ОСОБА_9 надати рушник, при цьому повідомив, що розбив матері носа. Окрім цього, коли ОСОБА_9 виявила труп своєї матері посеред кімнати, то ОСОБА_6 зізнався їй, що вбив їх матір, і у подальшому до приїзду поліції про це заявляв вголос. Також суд звернув увагу на те, що на початку судового розгляду, зокрема, під час допиту потерпілої, обвинувачений постійно вибачався перед потерпілої за загибель матері, і на думку суду, вказані обставини свідчать про його безпосередню причетність до цієї смерті. Все це у сукупності, з урахуванням встановлених судом обставин, те, що і раніше ОСОБА_6 наносив своїй матері тілесні ушкодження, дало суду підстави дійти висновку, що саме ОСОБА_6 3 серпня 2017 року наніс своїй матері ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження, від яких остання померла. Також суд дійшов висновку, що заперечення своєї провини з боку обвинуваченого ґрунтується на тому, що безпосередніх очевидців побиття ним своєї матері не було.

Судом першої інстанції не взяті до уваги показання свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , оскільки вони не були безпосередніми очевидцями цих подій, їх показання будуються на припущеннях про те, що ОСОБА_6 з тих чи інших причин не міг нанести матері тілесні ушкодження, від яких вона померла.

Оцінюючи досліджені під час розгляду справи докази в їх сукупності, суд першої інстанції за наслідками судового розгляду дійшов висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікував дії останнього за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Так, в суді апеляційної інстанції обвинувачений підтримав показання, надані в суді першої інстанції, та показав, що він не чув звуків бійки або боротьби, хто і за яких обставин заподіяв тілесні ушкодження його матері, він пояснити не може. Спочатку він думав, що він штовхнув матір, внаслідок чого вона впала та померла, а коли він дізнався, що у матері 42 тілесних ушкодження, то зрозумів, що він такого вчинити не міг. Жодним доказом у справі не підтверджується те, що саме він бив матір, оскільки будь-яких ушкоджень у нього не було, а на вилученому у нього одягу та взутті також не встановлено будь-яких доказів, що саме він заподіяв такі тілесні ушкодження матері. Коли приїхала поліція, він дійсно перед цим переодягнувся, щоб в разі, коли його будуть забирати, він не був у нижній білизні. Він був у шоковому стані, але не пам`ятає, щоб говорив поліцейським, що саме він вбив матір.

Однак, показання обвинуваченого щодо обставин події, як і доводи апеляційних скарг про те, що ОСОБА_6 не вчиняв вказаного кримінального правопорушення, спростовуються сукупністю наведених у вироку суду доказів, які є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, оцінені місцевим судом відповідно до ст. 94 КПК України на предмет належності, допустимості, достовірності та не викликають у колегії суддів сумнівів у їх правдивості.

Так колегія суддів враховує, що відповідно до показань обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_9 3 серпня 2017 року дома перебували ОСОБА_6 , загибла ОСОБА_12 та потерпіла ОСОБА_9 з дітьми. Приблизно о 18.00 год. ОСОБА_6 попросив у потерпілої рушник, повідомивши, що він матері розбив ніс і треба витерти кров. Приблизно о 19.00 год. з роботи повернувся чоловік потерпілої ОСОБА_9 свідок ОСОБА_14 , і вони з потерпілою та дітьми перебували у своїй кімнаті, дивились телевізор. При цьому будь-яких сторонніх осіб у квартирі не було. Приблизно о 22.00 год. потерпіла із своєю сім`єю пішли до магазину. В квартирі залишалися ОСОБА_6 та загибла ОСОБА_12 . Після 23 год. було виявлено, що потерпіла ОСОБА_12 померла.
Відповідно до висновку експерта № 2306 від 30 серпня 2017 року, враховуючи причину смерті, наявні трупні зміни при розтині тіла, а також умови знаходження трупа до його виявлення, та розтину, давність настання смерті ОСОБА_12 складає біля 12-16 годин до розтину тіла 4 серпня 2017 року о 09.38 год. Вказаний проміжок часу може відповідати 17.38 - 21.38 годин 3 серпня 2017 року.
Приймаючи для оцінки характер та розташування ушкоджень на тілі, результати судово-гістологічного лабораторного дослідження, давність виникнення ушкоджень відповідає короткому проміжку часу, від 30-40 хвилин до 1 години перед настанням смерті.
При цьому на вилученому рушнику згідно з висновком експерта № 357 від 14 вересня 2017 року, виявлена кров людини, що не виключає можливості походження цієї крові від потерпілої ОСОБА_12 .
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що аналіз наявних доказів свідчить про те, що протягом часу з 17 до 22 год. загибла ОСОБА_12 перебувала в кімнаті разом з обвинуваченим, будь-яких сторонніх осіб в квартирі не було, а відтак, доводи обвинуваченого про те, що загиблій ОСОБА_12 міг будь-хто нанести тілесні ушкодження, від яких остання померла, є безпідставними.

Окрім того, на думку колегії суддів, доводи ОСОБА_6 та його захисника про те, що мати кудись ходила ще за горілкою, де могли її побити, спростовуються висновком № 2306 від 30 серпня 2017 року, відповідно до якого після утворення вказаних множинних ушкоджень на голові, спроможність здійснювати активні дії потерпілою малоймовірна, через втрату свідомості при важкій внутрішньочерепній травмі.

Також колегія суддів вважає сумнівними доводи сторони захисту про те, що на вилученому у ОСОБА_6 одязі та взутті не виявлено крові потерпілої, що свідчить про те, що він не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , оскільки, як встановлено під час розгляду справи в суді першої інстанції та не заперечувалось обвинуваченим в суді апеляційної інстанції, після того, як ОСОБА_9 було виявлено труп матері та викликана поліції, ОСОБА_6 переодягнувся, та з речей, у які ОСОБА_6 був одягнутий 3 серпня 2017 року під час вчинення злочину, була вилучена тільки футболка, на якій виявлена кров людини, проте, групова належність крові не встановлена. На інших вилучених у ОСОБА_6 речах, а саме: на футболці, спортивних штанах та парі кросівок, дійсно кров не виявлена, оскільки у вказані речі ОСОБА_6 переодягнувся після вчинення злочину та до приїзду поліції.

Колегія суддів також враховує, що під час проведення судово-психіатричної експертизи обвинувачений повідомляв лікарям, що він «стабільно не п`є», але в нього з 25 років спостерігаються запої по 2-3 дні. Також під час алкогольного сп`яніння нерідко бувають «провали в пам`яті». Вважає, що до стану запальності його доводить лише матір, яка, будучи в п`яному вигляді, починала «чіплятися до дрібниць».
Експерти, проаналізувавши особистісні властивості підекспертного за результатами проведеного обстеження, з урахуванням наданих матеріалів провадження, визначили наступні характерологічні риси: залежна мотивація поведінки, обмеженість інтересів темою вживання алкоголю, вольова нестійкість, байдуже ставлення до життєвих проблем та перспектив, емоційна неврівноваженість, реакції дратівливості та запальності в стані сп`яніння, ознаки морально-етичної та соціальної деградації особистості по алкогольному типу. Наявні індивідуально психологічні особливості знайшли свій прояв напередодні ситуації, яка досліджується за справою: разом з матір`ю вживали алкоголь, після чого втрачав контроль над своїми діями, поводився агресивно, тощо. Будь-яких індивідуально-особистісних властивостей, які виражені значно та суттєво впливають на поведінку в тверезому стані, підекспертний не виявляє.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості та дослідженими в судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника колегія суддів не вбачає.

Що ж стосується доводів апеляційних скарг сторони захисту з приводу неправильного застосування судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами та доповненнями, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму.

Як вбачається з вироку суду, при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог закону, та, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, за відсутності обставин, що пом`якшують покарання.

З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини справи, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що обтяжує покарання, та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, і з таким висновком суду погоджується й колегія суддів.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що місцевим судом прийняте законне та обґрунтоване рішення, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Вирок Подільського м. Києва від 21 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення, обвинуваченим ОСОБА_6 , який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді:

___________________________ __________________________ _____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3