Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/717/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2019 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 жовтня 2019 року, якою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона-Кам`янка Олександрійського району Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 26.03.2013 вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 24.01.2014 вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;
- 08.04.2014 вироком Новобузького районного суду Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- 03.03.2015 вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області за ч.2, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17.10.2016 звільнений умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 23 дня;
- 26.01.2017 вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 06.03.2017 вироком того ж суду за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На даний час відбуває покарання за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.07.2017 за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців,
відмовлено у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення,

за участі сторін провадження:

- прокурора ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_8 ,

- засудженого - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Засудженим ОСОБА_6 подано до суду клопотанняпро умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи тим, що ним відбуто строку призначеного судом покарання.

В судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заперечував, щодо застосування умовно дострокового звільнення.

Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія ( №6 )», залишив вирішення даного питання на розсуд суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.10.2019 відмовлено в задоволенні вказаного подання. Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції вказав, що засуджений критично ставиться до вчинених ним злочинів, але робить це з метою отримати поблажливість, не завжди додержується вимог режиму відбування покарання, не приймає участь у самодіяльних організаціях засуджених установи, уникає суспільно корисної праці.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить задовольнити його клопотання та застосувати до нього положення ст. 81 КК України, посилаючись на те, що не погоджується з характеристикою наданою установою виконання покарань, оскільки в ній відображені неправдиві відомості та не зазначено про його ставлення до праці, а також поведінку.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, висновок прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.
Згідно ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Як убачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_6 з 02.02.2017 утримувався в Миколаївському СІЗО де допустив 2 порушення встановленого режиму утримання у виді вилучення заборонених речей та порушенні ПВР, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО у виді доган. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 05.05.2017 відбуває покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№ 6) адміністрацією якої характеризується негативно. Так, за час відбування покарання в установі засуджений допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання у виді вилучення заборонених речей, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи у виді догани. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. Щодо відношення засудженого до праці адміністрацією установи виконання покарань зазначається, що засуджений до виконання робіт із благоустрою установи ставиться безвідповідально, перекладає їх виконання на інших засуджених. Крім того, засуджений ОСОБА_6 характеризується наступним чином: стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість, міру покарання призначену судом вважає надто суворою. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу; намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням; не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Адміністрацією установи виконання покарань також зазначається, що засуджений участь у виховних заходах, які проводяться в установі, не приймає. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», але особистого прагнення для її реалізації не проявляє. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки. Згідно вироку суду позову не має. Виконавчі листи до установи не надходили.
Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебуває.
Враховуючи встановлені обставини, судом відзначається, що засуджений критично ставиться до вчинених ним злочинів, але робить це з метою отримати поблажливість, не завжди додержується вимог режиму відбування покарання, не приймає участь у самодіяльних організаціях засуджених установи, уникає суспільно корисної праці.
Посилання засудженого в апеляцій скарзі про його працю ставлення до неї, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з наступного.
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Однак, засуджений переважний строк відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не прагнув довести своє виправлення. Перебуваючи в місцях позбавлення волі з 26.01.2017, заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці засуджений не отримував.
Виходячи з наведеного і враховуючи, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_6 не повністю довів своє виправлення, тому суд вірно дійшов висновку за необхідне відмовити в задоволенні клопотання засудженого.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав застосування на даний час до засудженого ОСОБА_6 умовно дострокового звільнення, як те просить у своїй апеляційній скарзі останній, а тому вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді - підписи

Згідно з оригіналом

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2