Справа № 306/673/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и
16.09.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретарів судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_9 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/4806/347/19 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 04.10.2018.

Цим вироком ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, неодружений, працюючий водієм, не судимий, засуджений за ч.2 ст. 286 КК України на п`ять років позбавлення волі, за ч.1 ст. 135 КК України на два роки позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Ухвалено: запобіжним заходом залишити особисте зобов`язання, стягнути з ОСОБА_8 судові витрати в сумі 4 870 грн. на користь судового експерта ОСОБА_11 , транспортні засоби повернути ОСОБА_12 , диск з відеозаписом залишити в кримінальному провадженні, а решту речових доказів уламки, пачку цигарок, предмети одягу та взуття знищити.

ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 17.02.2018 о 19:29, керуючи автопотягом у складі сідлового тягача марки «Renault Magnum 440», державний номерний знак НОМЕР_1 2004 року випуску, з напівпричепом марки «Schmits», державний номерний знак НОМЕР_2 2007 року випуску, завантаженим 21364 кг пиломатеріалів, під час руху автодорогою М-06 сполученням Київ Чоп у напрямку м. Львів навпроти АЗС № 1 ТОВ «Елізіум Стар» у с. Неліпино Свалявського району Закарпатської області зі швидкістю приблизно 60-70 км/год, порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б», 13.1 Правил дорожнього руху, не забезпечив безпеку руху, виїхав на праве узбіччя і скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_13 1965 року народження, який від отриманих при наїзді тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Це діяння ОСОБА_8 суд кваліфікував за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Окрім цього суд визнав ОСОБА_8 винним у тому, що він, поставивши потерпілого при вказаних вище обставинах у небезпечний для життя стан, будучи зобов`язаним піклуватись про нього і маючи змогу надати йому допомогу, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, після вчинення наїзду залишив місце події, не викликав на місце дорожньо-транспортної пригоди швидку допомогу та працівників поліції.

Таке діяння ОСОБА_8 суд кваліфікував за ч.1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, коли він сам поставив потерпілого у небезпечний для нього стан.

Прокурор в апеляційній скарзі вказує, що призначене ОСОБА_8 покарання є зам`яким. Зауважує, що ОСОБА_8 грубо порушив Правила дорожнього руху, після наїзду не надав допомоги потерпілому і залишив місце події, вчинив тяжкий злочин з непоправними наслідками, а суд належної оцінки цим обставинам не дав, звільнив його від відбування основного покарання з випробуванням і не призначив додаткового. Вважає застосування ст. 75 КК України щодо ОСОБА_8 необґрунтованим і порушує питання про скасування вироку в частині призначення покарання, ухвалення нового, з призначенням: за ч.1 ст. 135 КК України двох років позбавлення волі і за ч.2 ст. 286 КК України п`яти років позбавлення волі з позбавленням на три роки права керувати транспортними засобами. Правильності встановлення судом фактичних обставин кримінального провадження та правової кваліфікації дій обвинуваченого прокурор не оспорює.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст вироку, доводи і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення проти неї обвинуваченого і захисника, за клопотанням прокурора дослідив матеріали кримінального провадження, провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого, обговорив доводи сторін і вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Доведеність вини обвинуваченого в учиненні кримінальних правопорушень за обставин, зазначених у вироку, в апеляційній скарзі не оспорюється і тому апеляційним судом не перевіряється.

Юридична кваліфікація діянь ОСОБА_8 за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, та за ч.1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, коли він сам поставив потерпілого у небезпечний для нього стан, є правильною.

Санкція частини другої статті 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Санкція частини першої статті 135 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на строк до двох років.

Відповідно до засад, визначених у ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Покарання ОСОБА_8 за кожний злочин суд призначив у межах санкції відповідної статті кримінального закону, у повній мірі врахував обставини справи, зокрема наслідки кримінального правопорушення і ставлення до нього обвинуваченого, навів у вироку переконливі мотиви звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Так, суд зазначив, що враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування потерпілій збитків, а також те, що він не судимий, позитивно характеризується, має на утриманні похилого віку бабу та дядька. Обставин, які обтяжували б його покарання, судом не встановлено і прокурором не наведено.

Якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини Кримінального кодексу України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд, відповідно до припису ч.4 ст. 67 цього Кодексу, не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Апеляційний суд вважає, що доводи прокурора щодо м`якості призначеного покарання є непереконливими. Конкретних обставин того чи іншого кримінального правопорушення або даних про особу обвинуваченого, які додатково мав би врахувати суд, або які були враховані ним безпідставно, а також доводів, які переконували б у тому, що призначене судом першої інстанції покарання не є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 і попередження вчинення ним нових злочинів, ні в апеляційній скарзі, ні в промові прокурора в судовому засіданні апеляційної інстанції не наведено.

Отже доводи прокурора про те, що обвинувачений порушив Правила дорожнього руху «грубо», скоїв тяжкий злочин з непоправними наслідками, після наїзду не надав допомоги потерпілому і залишив місце події, окремому врахуванню не підлягають, оскільки вони стосуються ознак злочинів, в яких обвинуваченого визнано винним, а отже враховані в санкціях кримінального закону, яким передбачена відповідальність за ці злочини. Водночас ці обставини самі по собі не є перешкодою для застосування ст. 75 КК України, якщо судом додержано умови, викладені у цій статті.

Про призначення ОСОБА_8 більш суворого ніж п`ять років позбавлення волі основного покарання в апеляційній скарзі не йдеться, а додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є, згідно з санкцією ч.2 ст. 286 КК України, альтернативним. Рішення не застосовувати додаткового покарання у вироку вмотивовано: керування транспортними засобами є для ОСОБА_8 та його утриманців основним джерелом засобів існування.

За своїм видом і розміром покарання, призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції, відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок Свалявського районного суду від 04.10.2018 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена касаційним порядком безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: