№ 207/3785/18
№ 1-кп/207/237/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2019 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0001189 за звинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця , громадянина України , не працюючого , освіта середня технічна , шлюб розірвано , маючого на утриманні неповнолітню дитину , який мешкає по АДРЕСА_1 , раніше судимого :

1. 26 березня 2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164 КК України 2001 року до 1 року 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком 1 рік ,

за ч. 2 ст. 164 КК України 2001 року ,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_5 , будучи судимим 26 березня 2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164 КК України 2001 року до 1 року 6 місяців обмеження волі . На підставі ст. 75 КК України 2001 року звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік , знову протягом визначеного судом іспитового строку вчинив злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дітей .

Так , згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 квітня 2005 року , ОСОБА_5 зобов`язаний до сплати аліментів на неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до її повноліття у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів доходів , але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на користь матері ОСОБА_7 , починаючи з 15 квітня 2005 року .

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею віку повноліття , також , згідно ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків , з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків , до кого вимоги про стягнення аліментів не були пред`явлені , зобов`язані приймати участь у додаткових витратах на дитину , викликаних особливими обставинами .

ОСОБА_5 повідомлено про необхідність сплачувати аліменти щомісяця у встановленому рішенням суду розмірі , однак , ОСОБА_5 , знаючи про свої обов`язки , покладені на нього судом по сплаті аліментів на утримання своєї неповнолітньої доньки , будучи працездатним , в період часу з 1 листопада 2017 року по 17 жовтня 2018 року включно вихованням дитини не займався , матеріальну допомогу не надавав , аліменти виплачував частково .

Так , згідно розрахунку заборгованості від 17 жовтня 2018 року , наданого Південним відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське за період часу з 1 листопада 2017 року по 17 листопада 2018 року включно , ОСОБА_5 нараховані до сплати 16157,81 гривень, що , в свою чергу , сукупно перевищує суму виплат відповідних платежів за три місяці .

Крім того , ОСОБА_5 на обліку в центрі зайнятості не перебуває і участі у вихованні доньки ОСОБА_8 не приймає . При цьому він був повідомлений про необхідність щомісячної виплати аліментів в розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів доходів , на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття , але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян , а також попереджений про кримінальну відповідальність, яка виникає у разі ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей , тобто у вчиненні злочину , передбаченого ст. 164 КК України 2001 року .

Своїми умисними діями ОСОБА_5 допустив заборгованість по виплаті аліментів на утримання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період часу з 1 листопада 2017 року по 17 жовтня 2018 року включно , що і твердій грошовій формі складає 16157 гривень 81 копійка і його дії , згідно Закону України пре внесення змін до ст. 164 КК України 2001 року , який набрав чинності 2 червня 2016 року №1404-VIII являються злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів), тобто направлені на невиконання рішення суду та привели до виникнення заборгованості по виплаті таких коштів , що сукупно складають суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів , тобто більше ніж на суму 4731 гривня .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю і пояснив , що перебував у шлюбі з потерпілою . Згідно рішення суду зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення нею повноліття на користь матері ОСОБА_4 . У 2018 році притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України 2001 року та після цього аліменти взагалі не сплачував . Тривалий час через стан здоров`я не міг працювати та сплачувати аліменти . На даний час працює неофіційно . У серпні 2019 року виплатив 2000 гривень .
Крім повного визнання вини , вина ОСОБА_5 підтверджується іншими доказами по справі .

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила , що перебувала у шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_5 , на даний час шлюб розірвано . Згідно з рішенням суду ОСОБА_5 повинен сплачувати їй аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття . З 2011 року взагалі не отримувала аліменти на дитину. У серпні 2019 року ОСОБА_5 сплатив їй 2000 гривень. У 2018 році притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України 2001 року , після цього взагалі нічого не сплачував. На теперішній час має заборгованість приблизно 40000 гривень . У вихованні дитини участі не приймає .

Вина ОСОБА_5 в повному обсязі підтверджується іншими доказами :

копією рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 квітня 2005 року ( а.с. 24 ) , з якого слідує , що ОСОБА_9 повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітної плати ( доходів ) до її повноліття, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, на користь ОСОБА_7 , починаючи з 15 квітня 2005 року ;

розрахунком заборгованості Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське ( а.с. 25 ) , з якого слідує , що заборгованість ОСОБА_5 станом на 31 серпня 2018 року, складає 83427 гривень 95 копійок ;

копією розписки ОСОБА_5 ( а.с 26 ) , згідно якої ОСОБА_5 попереджений про кримінальну за ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України 2001 року ;

копією виконавчого листа ( а.с. 2930 ) , виданого на підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 квітня 2005 року , з якого слідує , що ОСОБА_5 повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх всіх видів його заробітної плати ( доходів ) , але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, на користь ОСОБА_7 , починаючи з 15 квітня 2005 року ;

розрахунком заборгованості Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське ( а.с. 39 ) , з якого слідує , що заборгованість ОСОБА_5 за період з 1 квітня 2011 року по 12 жовтня 2018 року складає 85615 гривень 40 копійок ;

розрахунком заборгованості Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське ( а.с. 47 ) , з якого слідує , що заборгованість ОСОБА_5 за період з 1 листопада 2017 року по 17 жовтня 2018 року складає 16157 гривень 81 копійку .

Згідно ст. 85 КПК України належними є докази , які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин , що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні , та інших обставин , які мають значення для кримінального провадження , а також достовірність чи недостовірність , можливість чи неможливість використання інших доказів .

Згідно ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим , якщо він отриманий у порядку , встановленому цим Кодексом .

Оцінюючи кожний доказ у справі з точки зору належності , допустимості, достовірності , та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку , суд приходить до висновку , що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні доведена повністю .

Зібрані органами досудового слідства та досліджені у судовому засіданні докази є належними , оскільки підтверджують існування обставин , що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні , допустимими , оскільки отримані законно , в порядку , встановленому кримінальним процесуальним законодавством України , яке діяло на час їх отримання , шляхом проведення органами досудового слідства відповідних процесуальних дій , достовірними, оскільки фактичні дані , отримані з вказаних доказів , не спростовані жодним іншим доказом , наданим сторонами кримінального провадження . Всі досліджені докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей , доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те , що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 164 КК України 2001 року .

Таким чином , ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 164 КК України 2001 року , тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ( аліментів ) , вчинене особою , раніше судимою за злочин , передбачений ст. 164 КК України 2001 року .

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд , відповідно до ст. 65 КК України 2001 року , враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особу винного та обставини , що пом`якшують та обтяжують його покарання .

Суд вважає , що обставинами , що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України 2001 року є щире каяття . Обставин , які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України 2001 року не встановлено .

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини , яка викладена у справах «Бакланов проти Росії» ( рішення від 9 червня 2005 року ) , і в справі «Фрізен проти Росії» ( рішення від 24 березня 2005 року ) , згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим , якщо встановлено , що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним . У справі «Ізмайлов проти Росії» ( п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року ) ЄСПЛ вказав , що для того , щоб втручання вважалося пропорційним , воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи .

ОСОБА_5 раніше судимий , вчинив злочин в період іспитового строку , не працює , щиро кається у вчиненні злочину , не досяг пенсійного віку , не є військовослужбовцем строкової служби та особою з інвалідністю першої і другої групи , суд враховує думку потерпілої про вид покарання , та дійшов висновку , що покаранням , необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим , так і іншими особами , є покарання у вигляді обмеження волі в межах санкцій ч. 2 ст. 164 КК України 2001 року з відбуванням покарання в установі виконання покарань , застосувавши ч. 1 ст. 71 КК України 2001 року . Таке покарання буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи .

Суд вважає необхідним запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання .

Керуючись ст. 369 371 , 373 376 КПК України , суд

У Х В А Л И В

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України 2001 року , та призначити йому покарання у вигляді 2 року обмеження волі .

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України 2001 року до призначеного покарання за цим вироком приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року у вигляді 1 місяця обмеження волі і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 2 років 1 місяця обмеження волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі .

Строк покарання обчислювати з моменту затримання .

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано , набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку . Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення .

Суддя ОСОБА_1