ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/427/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0007322, 0003379 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу тримання під вартою, зазначивши про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , заперечував проти продовження строку запобіжного заходу, вважаючи, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та просив змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, відповідно до ухвали судді Дарницького районного суду м. Києва від 07.12.2018 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, який продовжувався відповідно до ухвал Дарницького районного суду м. Києва в ході судового провадження.

Розглядаючи тривалість періоду затримання не абстрактно, а оцінюючи в даному конкретному випадку відповідно до особливостей такого затримання (W проти Швейцарії, Штегмюллер проти Австрії, Вемгофф проти Німеччини, Панченко проти Росії, Бекчиєв проти Молдови), суд вважає, що в даному випадкує існує обов`язкова умова - condition sine qua non правомірності затримання, а саме обґрунтована підозра, що обвинувачений вчинив злочин.
Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості відповідно, покарання за один з яких передбачено, в тому числі у виді позбавлення волі строком до 6 років.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з захисту прав людини, а саме те, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і тому оцінка такого ризику проводиться з посиланням на ряд інших факторів (Панченко проти Росії, Бекчиєв проти Молдови).
Так, згідно характеризуючих матеріалів обвинувачений ОСОБА_5 постійного місця роботи та єдиного джерела доходів немає, розлучений, тобто достатні стримуючі фактори, які би свідчили про відсутність ризику переховування - відсутні.
При цьому рішення про застосування вказаного запобіжного заходу було прийнято в тому числі у зв`язку з перебуванням ОСОБА_5 у розшуку.

Крім того, судове провадження на даний час тільки розпочато, свідки не допитані, що, на думку суду, свідчить про можливість незаконного впливу з боку обвинуваченого на вказаних осіб.
Відомостей, які би свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження немає.
З огляду на викладене, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Разом з тим, що стосується альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави,суд залишає без зміни раніше визначений обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави - 30 000 гривень, з роз`ясненням обвинуваченому обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду, а також покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 13 жовня 2019 року включно.

У разі внесення застави в розмірі 30 000 гривень, на відповідний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання документа, що підтверджує сплату, ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти з роз`ясненням зобов`язання прибувати за кожною вимогою суду, а також з покладенням на нього наступних обов`язків: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи та утримуватися від спілкування з представниками потерпілих, потерпілою та свідками у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня оголошення.

Суддя