Справа № 204/8610/19
Провадження № 1-кс/204/2460/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю законного представника ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

за участю підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, Васильківського району, с. Журавлинка, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який навчається в ПТУ №74, не одруженого, на утриманні нікого не маючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

8 грудня 2019 року слідчий СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНПУ в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 звернулася до суду з клопотання про обрання застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 .

В обґрунтування вимог зазначає, що 06.12.2019 приблизно о 21 год. 30 хв., неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходячись біля будинку №29, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Будівельників, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_12 , який йшов біля вищевказаного будинку, визначили його речі предметом вчинення злочину, та, діючи з корисливих мотивів, реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна, досягли між собою попередньої злочинної змови на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я особи, розподіливши між собою ролі у скоєнні злочину. ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я особи, діючи з корисливих мотивів, згідно відведеної йому ролі, здійснив напад на ОСОБА_12 , та повалив його на ґрунтове покриття, тим самим потерпілий ОСОБА_12 , міг чинити опору нападникам, після чого ОСОБА_9 разом зі співучасниками злочину з неповнолітнім ОСОБА_6 , неповнолітнім ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 почали наносити потерпілому удари, в результаті чого потерпілому було спричинено тілесні ушкодження. Згідно відведеної ролі ОСОБА_9 , продовжуючи наносити удари ногами потерпілому в область голови, в свою чергу неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , наносити потерпілому хаотичні тілесні ушкодження руками та ногами в районі тулубу, а ОСОБА_11 , продовжував наносити тілесні ушкодження по нижнім кінцівкам, подавивши опір потерпілого, після чого ОСОБА_9 разом з неповнолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_10 перевірили кишені потерпілого на наявність цінних предметів, в цей час, ОСОБА_11 , діючи в групі з іншими співучасниками злочину, слідкував за навколишньою обстановкою, з метою попередження співучасників про появлення випадкових свідків, у результаті чого виявили та заволоділи у подальшому мобільним телефоном «iPhone 6», сірого кольору вартістю приблизно 5 225,00 гривень, в середині якого знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку Водафон з абонентським номером НОМЕР_1 , яка не представляє для потерпілого матеріальної цінності, гаманцем в середині якого знаходилися грошові кошти на загальну суму 151 гривня та банківськими картками банку «Південний» розрахунковий номер НОМЕР_2 , картками банку «Приватбанк» розрахунковий номер НОМЕР_3 та розрахунковий номер НОМЕР_4 . Таким чином неповнолітній ОСОБА_6 , діючи в групі з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , діючи відповідно до умов попередньої змови та в її межах, не маючи умислу на застосування насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я особи, шляхом нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я особи (грабіж), заволодів майном потерпілого ОСОБА_12 , на загальну суму 5 225,00 грн., після чого вони з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я особи (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України.

07.12.2019 року слідчим відділенням Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженню відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002465, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Причетність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, іншими доказами у кримінальному провадженні за їх сукупності.

07.12.2019 року об 01.30 годині (дата та час фактичного затримання 22.00 година 06.12.2019 року), за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України в порядку ст. 208 КПК України, затриманий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років.

07.12.2019 року по вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_6 , в порядку ст. ст. 276-278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002465 виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки існують ризики того, що він може вчинити дії передбачені п. п. 1, 5 ч. 1ст. 177 КПК України, виходячи з наступного: Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , офіційно не працевлаштований, на утримані нікого не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 6 років, що дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Крім того, відповідно до позиції ЄСПЛ, зокрема з пункту 36 Рішення ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», Європейський Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Таким чином, під час досудового розслідування встановлені достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 , схильний до вчинення кримінальних правопорушень, не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя підозрюваного, є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може вчинити інші, в тому числі корисливі, кримінальні правопорушення. Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, а саме: наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , у вчиненні умисного, тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років; особу підозрюваного, застосування до ОСОБА_6 , іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний, його законний представник та захисник у судовому засіданні не заперечували проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, але захисник просив застосувати домашній арешт у нічний період доби, оскільки підозрюваний навчається у ПТУ № 74.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Згідно змісту ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.
Суд враховує, що за ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, то суд приходить до переконання про його наявність, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 враховуючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що він не був доведений прокурором у судовому засіданні, а тому підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 дійсно може вчинити нове кримінальне правопорушення, у слідчого судді немає.

Відповідно до ст. 181 КК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
У ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 неповнолітній, навчається у ПТУ № 74, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, а також те, що вчинене ним кримінальне правопорушення є тяжким злочином та за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, що дає підстави вважати, що ОСОБА_6 усвідомлюючи невідворотність покарання та його наслідки, з метою уникнення відповідальності за вчинене, може переховуватись від досудового розслідування та суду, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо неповнолітнього підозрюваного не зможе запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Що стосується посилань захисника щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному у вигляді домашнього арешту у нічний проміжок часу, то суд враховує той факт, що у судовому засіданні підозрюваний повідомив, що він під час навчання у ПТУ № 74 у період з понеділка по п`ятницю залишається на ніч у гуртожитку, та повертається до села за місцем реєстрації тільки на вихідні. Повертатися кожен день до місця постійного проживання він не має можливості, оскільки ПТУ № 74 знаходиться на відстані від місця його проживання близько 20 км.

Тому, враховуючи викладене, та вимоги ст. 181 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що домашній арешт у нічний проміжок часу не зможе запобігти ризику передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 10, 131-132, 181, 184, 193-196, 205, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, строком на два місяці, тобто до 8 лютого 2020 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- цілодобово не залишати, без дозволу слідчого, прокурора або суду місця постійного проживання, а саме будинок АДРЕСА_1 ;

- прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Контроль за виконанням ухвали покласти на працівників відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1