УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2019 року

м. Київ
справа № 207/412/16-к
провадження № 51-10313ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року та вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2018 року в межах кримінального провадження № 0001374 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, пункти 6, 10, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153 Кримінального кодексу України (далі КК).
Суть питання
За вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 4 ст. 187 КК на строк 14 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, за пунктами 6, 10, 13 ч. 2 ст. 115 КК на строк 15 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, за ч. 4 ст. 152 КК на строк 14 років 6 місяців, за ч. 3 ст. 153 КК на строк 14 років 3 місяці. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна, яке є його власністю.
Апеляційний суду Дніпропетровської області 07 вересня 2013 року скасував вирок місцевого суду в частині призначення ОСОБА_4 покарання й ухвалив новий, яким призначив ОСОБА_4 покарання: за ч. 4 ст. 187 КК у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, за пунктами 6, 10, 13 ч. 2 ст. 115 КК у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю, за ч. 4 ст. 152 КК у виді позбавлення волі на строк 14 років 6 місяців, за ч. 3 ст. 153 КК у виді позбавлення волі на строк 14 років 3 місяці. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.
У решті вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області залишено без змін.
Не погоджуючись з указаними судовими рішеннями засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Верховний Суд ухвалою від 17 грудня 2018 року залишив касаційну скаргу засудженого без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надав п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_4 без руху, Верховний Суд в ухвалі від 17 грудня 2018 року роз`яснив засудженому, що в разі, якщо він не усунене недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скаргу буде повернуто.
Ухвалу касаційного суду було невідкладно надіслано на адресу установи, в якій засуджений ОСОБА_4 перебував під вартою.
Згідно розписки засудженого, копія ухвали Верховного Суду була вручена йому 28 грудня 2018 року.
Однак у наданий касаційним судом п`ятнадцятиденний строк засуджений ОСОБА_4 недоліки касаційної скарги не усунув, нової касаційної скарги до суду касаційної інстанції не надіслав.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи викладене і керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки засуджений не усунув недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3