"10" червня 2019 р. Справа № 363/740/19
У Х В А Л А
10 червня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород кримінальне провадження № 0001040 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вишгородського районного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні виникло питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки 13.06.2019 року спливає строк запобіжного заходу тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки існуючі ризики на даний час не відпали.

Потерпілий підтримав заявлене клопотання прокурора та просив його задовольнити.

Захисник заперечувала проти заявленого клопотання та просила змінити на більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників судового засідання, суд прийшла до наступного.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.04.2019 року запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою обраний ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.12.2018 року продовжено до 13.06.2019 року.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, можливість обвинуваченого переховуватися від суду, а також впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Так, суд приймає рішення щодо запобіжного заходу стосовно обвинуваченого конкретні обставини інкримінованого обвинувачення, з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованого йому злочину, який у відповідності до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яким передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років
Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд приходить до висновку, що тривале тримання під вартою обвинуваченого можуть бути виправданими у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/Switherland judgement of 26 january 1993 Series A no 254-А,р.15, параграф 30»).

З урахуванням існуючих ризиків, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме тяжкості кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, обставини вчинення злочину, а також з урахуванням покарання передбаченого санкцією ч. 2 ст. 121 КК України відносно обвинуваченого відсутні підстави вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж утримання під вартою, обраного обвинуваченому може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого у майбутньому, та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Суд вважає, що наявність місця проживання, з огляду на викладені вище обставини справи достатньою підставою для обрання менш суворого запобіжного заходу бути не може.
Ці обставини суд переконливими не вважає, які стримуючими запобіжниками від настання суспільно-небезпечних наслідків свого часу не стали.
Враховуючи, приписи частини 3 статті 331 КПК України та стадію судового розгляду, з огляду на те, що стосовно обвинуваченого в справі відсутні дані про достатні гарантії та міцні соціальні зв`язки, які б за наявних обставин переважали ризики його ухилення від суду, перешкоджання судовому провадженню, впливу на свідків, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, унеможливлення тиску на свідків та продовження вчинення правопорушень,суд вважає про наявність достатніх існуючих ризиків для продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 324, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 10 серпня 2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1