Справа № 524/1286/19
Провадження № 1-кп/524/204/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000476 від 06.02.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременчука Полтавської області , українця , громадянина України, не працюючого, не одруженого, із незакінченою вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

05.02.2019 року близько 17 год. 50 хв., ОСОБА_4 виходячи з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна , перебуваючи в районі будинку АДРЕСА_3 , побачив раніше не знайому малолітню потерпілу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка йшла по вулиці розмовляючи по мобільному телефону, реалізуючи свій злочинний умисел напав на потерпілу ОСОБА_6 зі спини та застосувуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, наніс ій удар ногою в область спини , внаслідок чого потерпіла ОСОБА_6 впала на землю, а ОСОБА_4 в цей час відкрито для оточуючих , викрав в неї мобільний телефон марки «Xiomi Readmi A6» IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 в корпусі золотистого кольору, вартістю згідно висновку експерта № 139/Кр від 20.02.2019 року 2633,33 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму. З місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, від дачі показань по справі відмовився, підтвердив обставини вчинення злочину, які викладені в обвинувальному акті і на питання суду пояснив , що дійсно 05.02.2019 року близько 17 год. 50 хв. він йшов по вул. Академіка Маслова, м. Кременчука, побачив раніше не знайому потерпілу ОСОБА_6 , наніс ій удар ногою в область спини , від чого вона впала і забрав у неї мобільний телефон марки «Xiomi Readmi A6». Він розумів , що потерпіла є неповнолітньою. Викрадений мобільний телефон він попросив свого знайомого здати в ломбард, отримав за нього 1000 грн., які витратив на власні потреби. У скоєному щиро кається, просить його суворо не карати.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненому злочині , його вина підтверджується данними у судовому засіданні показаннями законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,який пояснив , що 05.02.2019 року приблизно о 18 год. 00 хв. йому зателефонувала його донька потерпіла ОСОБА_6 , яка сильно плакала і була засмучена, сказала що в неї невідомий чоловік викрав мобільний телефон, а саме напав на неї позаду і штовхнув її у спину, від чого вона впала на землю , а він в цей час забрав її мобільний телефон. На вулиці були свідки, які бачили всю подію і вони погналися за обвинуваченим, але його не здогнали , так як він зник. Він відразу зателефонував у поліцію, приїхав слідчий, відібрав у них з донькою пояснення. Мобільний телефон потерпілій ОСОБА_7 подарував її дідусь на Новий рік, вартість телефона складала приблизно 3000 грн. Мобільний телефон доньці був повернутий , оскільки він викупив його із ломбарду за 1400 грн. Не наполягає на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася , як повідомив її законний представник ОСОБА_5 , на даний час вона перебуває у літньому таборі і з`явитися до суду не може, а тому суд вважає, розглянути кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у її відсутність , оскільки відповідно до вимог ст.. 59,44 КПК України законний представник користується процесуальними правами особи, інтереси якої він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена представнику.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доказаним у судовому засіданні скоєння обвинуваченим тяжкого злочину і кваліфікує його дії за ст. 186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку законного представника потерпілої ОСОБА_5 , який на призначенні суворого покарання не наполягає, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд також при призначенні обвинуваченому покарання враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), в яких Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При призначенні обвинуваченому покарання враховується судом і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Судом також враховується поведінка обвинуваченого за час досудового розслідування, де він активно сприяв розкриттю злочину, а також під час судового розгляду, де він щиро покаявся у вчиненому злочині.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався , молодий вік обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого , судом з урахуванням затвердженого 22.02.2019 року прокурором обвинувального акту не встановлено, хоча це є вчинення обвинуваченим злочину щодо малолітньої дитини , але оскільки відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, в якому обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не зазначено.
Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Прокурором у відповідності до ст. 338 КПК України в ході судового розгляду не змінено обсяг обвинувачення ОСОБА_4 в частині визнання обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого , вчинення злочину щодо малолітньої дитини. З цього приводу суд вважає за необхідне не визнавати в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, вчинення злочину щодо малолітньої дитини, як такої, що обтяжує покарання обвинуваченого.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді позбавлення волі, але не на максимальний строк , так як обвинуваченим скоєний тяжкий злочин , законний представник потерпілої ОСОБА_5 на призначенні суворого покарання не наполягає .Суд приходить до висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.75 КК України від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки. Також суд вважає відповідно до вимог ст.. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Цивільний позов по справі потерпілою ОСОБА_6 її законним представником ОСОБА_5 не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України пов`язані із проведенням по справі товарознавчої експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави у сумі 572 грн.

Речові докази по справі мобільний телефон потерпілої марки «Xiomi Readmi A6» IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 в корпусі золотистого кольору, який знаходиться на зберіганні у законного представника потерпілої ОСОБА_5 відповідно до ст.100 КПК України повернути потерпілій ОСОБА_6 за належністю.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України , суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного судом покарання звільнити з випробувальним строком на 2 роки .

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням по справі товарознавчої експертизи у сумі 572 грн.

Речові докази по справі мобільний телефон потерпілої марки «Xiomi Readmi A6» IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 в корпусі золотистого кольору, який знаходиться на зберіганні у законного представника потерпілої ОСОБА_5 відповідно до ст.100 КПК України повернути потерпілій ОСОБА_6 за належністю.

Вирок може бути оскаржений в Полтавський апеляційний суд, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: