ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/2337/19
Провадження № 1-кп/210/694/19
У Х В А Л А
іменем України
"30" вересня 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру до підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0002245 від 06.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру до підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0002245 від 06.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він, будучі військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , знаходячись у розпорядженні командира зазначеної військової частини, 06 грудня 2018 року приблизно о 16 год. 38 хв. перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення правоохоронним органам про підготовку вибуху, що загрожує безпеці громадян, з метою викликати занепокоєння, паніку та розгубленість серед працівників державної установи, будучи ображеним діями командування військової частини НОМЕР_1 , використовуючи належний йому на праві приватної власності мобільний телефон марки «NOKIA» модель RМ 1011, ІМЕІ 1 - НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 -- НОМЕР_3 із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», абонентський номер НОМЕР_4 , умисно здійснив екстрений виклик на спеціальну телефонну лінію чергової частини відділу у м. Кривому Розі Управління Служби Безпеки України у Дніпропетровській області на телефонний номер ( НОМЕР_5 та повідомив завідомо неправдиві відомості про терористичний акт, а саме мінування на території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому, достовірно знаючи, що вказане повідомлення є неправдивим і не відповідає дійсності, розуміючи, що своїми протиправними діями у вигляді завідомо неправдивого повідомлення може спричинити за собою наслідки у вигляді порушення громадського спокою, порушення звичного режиму функціонування військової частини НОМЕР_1 , евакуації її працівників та суміжних споруд, будівель, залучення органами влади значної кількості сил і засобів для перевірки фактів, викладених ним в усному повідомленні про підготовку терористичного акту та вибуху і запобігання можливої загрози життю, здоров`ю людей, пошкодженню майна, бажав їх настання.
Прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у даному кримінальному провадженні, який здійснювати у відкритому судовому засіданні, вважаючи, що клопотання відповідає вимогам КПК України.
Захисник ОСОБА_4 також просив призначити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до судового розгляду.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право прийняти рішення про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Тобто, після отримання клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.ст.291, 292 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Частиною 1 ст.511 КПК України передбачено, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру є процесуальним рішенням, яким закінчується досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані обмеженої осудності злочини, які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

В клопотанні зазначено, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» №59 від 14.03.2019 року ОСОБА_5 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав й в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїчної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_5 можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння.
Отже, зі змісту клопотання вбачається, що у період вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_5 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто знаходився у стані неосудності, отже не був суб`єктом злочину (кримінального правопорушення) в розумінні вимог ст.ст.11, 18, 19 КК України

Відтак, у клопотанні викладені взаємовиключні обставини: зазначаючи, що за своїм психічним станом особа не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, слідчий одночасно дійшов висновку, що в неосудної особи виник злочинний умисел.
Клопотання не відповідає вимогам КПК України щодо викладення фактичних обставин, що робить обвинувачення неконкретним.
Посилання в клопотанні на наявність у ОСОБА_5 злочинного умислу також суперечить положенням ст.ст. 19, 24 КК України щодо можливості особи усвідомлювати суспільно небезпечний характер свого діяння як обов`язкової ознаки умислу.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України, а тому суд вважає наявними підстави для повернення клопотання прокурору в порядку п. 3 ч. 2 ст. 314 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 292, 314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру до підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0002245 від 06.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом семи днів, з дня її проголошення.

Повний текст оголошено 04 жовтня 2019 року о 15 год. 20 хв.

Суддя: ОСОБА_1