Справа № 521/9331/19
Номер провадження:1-кс/521/3857/19
У Х В А Л А

27 червня 2019 року слідчий суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду у місті Одеса клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту, слідчий суддя
В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із клопотанням про скасування арешту майна, яке було вилучено під час обшуку по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002341 від 05.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125, ч.3 ст.146, ч.2 ст.151 КК України та на яке ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси був накладений арешт із забороною розпоряджатися вилученим майном. Також, адвокат просить зобов`язати слідчого Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області повернути вилучене майно.
В обґрунтування поданої клопотання зазначає, що 01.02.2019 року слідчим СВ Малиновського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_5 , було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 ,в ході якого було вилучені речі.
Адвоката ОСОБА_3 в соїй скарзі також зазначає, що з ОСОБА_4 не був сповіщений про розгляд клопотання про накладення арешту та не отримував копію ухвали про накладенян арешту.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду скарги повідомлявся шляхом направлення повідомлення про виклик, що узгоджується з положеннями ст. 135 КПК України.
Слідчим суддею, з урахуванням викладеного, принципу диспозитивності кримінального провадження, положеньст. 306 КПК України, визнано можливим розглянути скаргу у відсутність прокурора.
Адвокат ОСОБА_3 та власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що СВ Малиновського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за №0002341 від 05.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125, ч.3 ст.146, ч.2 ст.151 КК України.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.01.2019 у справі № 521/1249/19 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.
Під час проведення обшуку за вказаною адресою було вилучено майно.
При цьому, ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2019 року по справі №521/2156/19 накладено арешт на вказане тимчасово вилучене майно, яке вилучено під час проведення обшуку за вищевказаною адресою, шляхом заборони користування та розпорядження зазначеним майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Враховуючи той факт, що розгляд клопотання слідчого про накладення арешту слідчим суддею Малиновського районного суду м.Одеси проведений без виклику ОСОБА_4 , якому не було відомо про дату, час та місце слухання справи, ОСОБА_4 має процесуальне право на подання клопотання про скасування арешту, оскільки таке право передбачено ч. 1 ст. 174 КПК України.

За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації" N 1019-VIII від 18.02.2016 року, який набрав чинності 28.02.2016 року, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б підданою необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Метою накладення арешту на вищезазначене майно, згідно ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2019 року, є забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2019 рокупро арешт вилученого майна, що було вилучено під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим клопотання про скасування арешту вилученого майна задоволенню не підлягає та згідно згідно з вимогамист. 169 КПК України не зобов`язаний його повернути особі, у якої воно було вилучено.
Частиною 1 статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, перелік цих ухвал є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому дана ухвала у відповідності до ч. 3ст. 309 КПК України не може бути оскаржена.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170,171,174,309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1