Справа № 466/8592/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника ЛВК №30 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відео конференції клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижня Омра, Тр. Печорського району Республіка Комі Російської Федерації, росіянина, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

в с т а н о в и в:

Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 травня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 71 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України в строк покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 28.10.2015 року по день набрання вироком законної сили (18.04.2018р.) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Початок терміну покарання 28.10.2015 року, кінець терміну покарання 08.05.2020 року.

18 жовтня 2019 року засуджений ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України, як такому, що став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання та пояснив, що зробив висновки із свого минулого та більше не стане на шлях вчинення злочинів.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання.

В судовому засіданні представник ЛВК № 30 ОСОБА_4 заперечувала щодо задоволення клопотання.

Перевіривши представлені матеріли, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, заслухавши учасників процесу, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

За час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 характеризується наступним чином: перебуваючи під вартою в СІЗО №844/15 м. Маріуполя Донецької області з 30.10.2015р. неодноразово порушував режим утримання, за що притягався 4 рази до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією установи не заохочувався.

У Личаківську виправну колонію (№30) засуджений ОСОБА_5 прибув 14 червня 2018 року.

За час відбування покарання в установі режиму відбування покарання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався, адміністрацією установи двічі заохочувався за активну участь у роботах по благоустрою кімнат побачень. Приймає активну участь у ремонтах по благоустрою установи. Поставлену роботу виконує вчасно та добросовісно. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими.

Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт».

Згідно ст. 81 КК України та п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно - дострокове звільнення», умовно - достроковому звільненню підлягають після відбуття не менше 1/2 строку покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Судом встановлено, що у ОСОБА_5 це п`ята судимість, раніше його було звільнено умовно-достроково, однак після звільнення з місць позбавлення волі він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжував вчиняти нові умисні злочини.

Тому, наявність у засудженого ОСОБА_5 двох заохочень на думку суду не свідчать про те, що він довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.

Крім того, 16.08.2018 року адміністративною комісією установи відмовлено у застосуванні ОСОБА_5 заохочувальної норми ст. 81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.

Відтак, суд вважає, що засудженим та адміністрацією державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» не надано достатніх доказів того, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 81 КК України та ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1