печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_3 про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:
В провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0003697 від 30.08.2019.
З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що слідчим відділом Печерського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003697 від 30.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.08.2019 близько 12 год. 30 хв. співробітниками батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції, за адресою: м. Київ, бул. Дружби Народів, неподалік вулиці Лаврська, було зупинено автомобіль марки «Mercedes-benz», р.н. " НОМЕР_1 ", VIN НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрим було пред`явлено співробітникам поліції оперативний талон серії НОМЕР_3 у справжності якого виникли сумніви. В подальшому в ході перевірки вищевказаного оперативного талону, було встановлено, що він має явні ознаки підробки. Після цього, на місце події було викликано СОГ Печерського УП ГУНП. В ході огляду місця події за вищевказаною адресою, а саме автомобіля марки «Mercedes-benz», р.н. " НОМЕР_1 ", на проведення якого, свою добровільну згоду надав користувач вищевказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 було виявлено та вилучено в присутності понятих, наступне майно:
мобільний телефон марки «Honor», темно-сірого кольору, модель FRD-LO9;
мобільний телефон марки «Samsung», білого кольору, IMEI НОМЕР_4 , із сім-карткою Київстар;
рація «puxing PX-ZR» ID:2009FP4851, s/n: НОМЕР_5 ;
предмет зовні схожий на пістолет з серійним номером маркування Automatistole «DUO» Col 6.35(далі символи маркування не підлягають встановленню (є пошкодженими));
предмети зовні схожі на набої в кількості 5 шт.;
предмет зовні схожий на магазин від пістолета,;
реєстраційні номери НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , КА1777 ХС;
оперативний талон № НОМЕР_3 ;
посвідчення «Diplomatic Identity Card» № НОМЕР_9 дійсний до 20.12.2018 року, виданий на ім`я ОСОБА_4 ;
транспортний засіб - автомобіль марки «Mercedes-benz», р.н. " НОМЕР_1 ", VIN НОМЕР_2 ;
свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу серії НОМЕР_10 ;
ключ від замка запалювання вказаного автомобіля.
30.08.2018 вказане вище майно було визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.
Крім цього, в ході перевірки по інформаційно-пошуковій системі Національної поліції відомостей про вказаний вище оперативний талон, виявлено не було.
До того ж, в ході огляду транспортного засобу марки «Mercedes-benz», р.н. " НОМЕР_1 ", VIN НОМЕР_2 , було виявлено відсутність на лобовому склі, у спеціально відведеному для цього місці, наявність маркування транспортного засобу у вигляді номеру кузова (VIN).
Прокурор вказує, що враховуючи вищевикладене, вилучене майно має значення речових доказів в кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також повного та неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, виникла необхідність у застосуванні одного із видів заходів забезпечення кримінального провадження арешту майна.
В судове засідання прокурор не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання за його відсутністю, на задоволенні клопотання наполягає.
Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Вирішуючи питання про можливість накладення арешту на вказані у клопотанні речі слідчий суддя приймає до уваги ту обставину, що вказані речі було вилучено під час проведення обшуку проведеного на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України без ухвали слідчого судді та те, що станом на момент розгляду клопотання про арешт майна вказаний обшук легалізовано не було. Відтак, оцінюючи відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного клопотання та накладення арешту на вилучене майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-
У Х В АЛ И В:
У задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0003697 від 30.08.2019 відмовити.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1