Дата документу 12.09.2019 Справа № 333/1705/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/1750/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1374/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Жлобін, Гомельської області, Білорусь, громадянина України, українця, який має середню спеціальну освіту, неодружений, офіційно непрацевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04 червня 2009 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 10 листопада 2009 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ст.69, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 10 травня 2012 року по відбуттю строку покарання;
- 12 лютого 2013 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 14 листопада 2014 року за ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2014 року, згідно зі ст.81 КК України, із заміною покарання на виправні роботи не відбутого строку покарання 1 рік 3 місяці 6 днів з утриманням 20 відсотків заробітку в дохід держави;
- 27 листопада 2017 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_9 .

Захисник адвокат ОСОБА_8 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12 червня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, та призначено йому покарання: за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців. На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 02 березня 2019 року.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 2 299 грн, моральну шкоду в сумі 2 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженню №0000943 для проведення судово-хімічної експертизи № 7-336 від 11 березня 2019 року в розмірі 572 грн 00 коп.
Вирішена доля речових доказів, знято арешт.

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_6 та пом`якшити покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд неналежним чином врахував щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджується його поведінкою на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду, стан здоров`я останнього, який хворіє на тяжке захворювання, також має на утриманні малолітню дитину.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив кримінальні правопорушення при таких обставинах.
10 лютого 2019 року, приблизно у денний час доби ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, знаходячись по вул.Північнокільцевій в м.Запоріжжі, поблизу супермаркету «Варус», шляхом привласнення знайденого, придбав один паперовий згорток з кристалічною речовиною, яка згідно із висновком експерта № 7-336 від 11 березня 2019 року, містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено МЕТАДОН, маса якого в наданій речовині складає 0,0921 г, в перерахунку на основу, який згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №770 від 06 травня 2000 року віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено (Таблиця 2, Список № 1), який незаконно зберігаючи при собі, переніс до ділянки місцевості по вул.Ситова, 13-б у м. Запоріжжі, де того ж дня о 10 годині 34 хвилин був зупинений працівниками поліції, які виявили та в період часу з 11 години 02 хвилини по 10 годину 06 хвилин вилучили вказаний наркотичний засіб, який ОСОБА_6 зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту.
Крім того, 27 лютого 2019 року, приблизно у 14-00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись поблизу будинку №39, розташованого по вул.40 років Перемоги у м.Запоріжжі, діючи повторно, з корисливих мотивів, з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, за допомогою металевого предмета, віджав раму метало-пластикового вікна та проник у утворений отвір до приміщення квартири АДРЕСА_2 вищевказаного будинку, звідки викрав телевізор фірми «Bravis» LED-24F1000, діагональ 24 дюйми, в корпусі чорного кольору, вартістю 2 999 грн 90 коп, який належить потерпілій ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_6 покинув місце вчинення злочину разом з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 заподіяно майнову шкоду на вищевказану суму.
Крім того, 02 березня 2019 року, приблизно о 19 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись поблизу будинку №41, розташованого по вул.Чумаченка у м.Запоріжжі, діючи повторно, з корисливих мотивів, з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, за допомогою металевого предмета віджав раму метало-пластикового вікна та проник у утворений отвір до приміщення квартири АДРЕСА_3 вищевказаного будинку, звідки намагався викрасти військову сумку зеленого кольору вартістю 700 грн, акустичні колонки моделі FD SPS-606, вартістю 100 грн, гральний джойстик, чорного кольору, моделі M1506, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, пару чорних черевиків, вартістю 250 грн, гаманець, у якому знаходились грошові кошти в сумі 400 грн з банківськими картками «А-банк» НОМЕР_1 та «ПриватБанк» НОМЕР_2 , а також флеш-накопичувач, чорного кольору та перехідник до нього, набір скляних стаканів, у кількості 5 штук, викрутку з чорною полімерною рукояткою, ТВ-тюнер «Inext TV3», шкіряне портмоне, червоного кольору та військовий мішок, які для потерпілого матеріальної цінності не представляють, однак був затриманий під час вчинення злочину потерпілим, тим самим злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі. Отже, ОСОБА_6 намагався викрасти майно, яке належить потерпілому ОСОБА_10 , на загальну суму 1 450 грн.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили пом`якшити покарання обвинуваченому; прокурора та потерпілу ОСОБА_9 , які заперечували проти апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку із чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались.
Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, під час якого особа з причин, які не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця; за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло; за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється, у зв`язку із чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 про суворість призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, злочини вчинив в період іспитового строку, не одружений, має постійне місце проживання, не працевлаштований, перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Отже, обставини, що пом`якшують покарання, були враховані судом першої інстанції та стали підставою для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до мінімального. При цьому, при призначенні ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, суд застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, а призначаючи покарання за сукупністю вироків, суд до призначеного покарання приєднав лише 1 місяць позбавлення волі від невідбутного обвинуваченим покарання за попереднім вироком.
Обставини, на які посилається апелянт, - щодо наявності у обвинуваченого малолітньої дитини та про те, що останній після ухвалення оскаржуваного вироку захворів на тяжку хворобу та частково відшкодував завдану шкоду, правильності висновків суду не спростовують та не є підставою для пом`якшення призначеного покарання, яке фактично є мінімальним, відповідно не може вважатися занадто суворим.

Таким чином, з урахуванням усіх обставин кримінального провадження, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та їх фактичних обставин, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за умисні злочини, в тому числі за злочини проти власності, під час випробування знову вчинив злочини, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного покарання, в т.ч. і для застосування положень ст.69 КК України.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім та буде сприятиме перевихованню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4