ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1730/19 Справа № 202/1946/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею не в повному обсязі досліджено підстави для обрання запобіжного заходу, а лише зачитано в судовому засіданні назви доданих до клопотання слідчого копій документів.
Вважає, що слідчий суддя не врахував, що підозра про нібито вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, ґрунтується на припущеннях.
Посилається на те, що підставою для застосування запобіжного заходу прокурор вважав той факт, що він народився в Російській Федерації, при цьому не надав жодних доказів на підтвердження його зв`язків із вказаною країною, яку з 24 серпня 1991 року він ніколи не відвідував, та є громадянином України.
В доповненні до апеляційної скарги підозрюваний вказує на те, що підозра є необгрунтованою, а запобіжний захід - суворим.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2019 рокубуло частково задоволено клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 19 січня 2020 року, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період з 21-00 години вечора до 06-00 години ранку наступної доби із виконанням обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що прокурором у судовому засіданні доведено лише наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та враховуючи вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, наслідки у вигляді загибелі людини, а також дані про особу підозрюваного, який має стійки соціальні зв`язки, а саме: сім`ю та постійне місце проживання, але в іншій області, є пенсіонером, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вважає, що ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем свого проживання в певний період доби та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, що дозволить органу досудового розслідування контролювати належну процесуальну поведінку підозрюваного на час досудового розслідування, а необхідність тримання ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом слідчий суддя вважає недоведеною з огляду на вік підозрюваного, його стійкі соціальні зв`язки.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги підозрюваного не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Частина 2 статті 177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями частини 1 та 2 статті 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.

На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: - протоколом огляду місця ДТП; - протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Таким чином, доводи підозрюваного ОСОБА_7 щодо недоведеності обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним. Також, приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що об`єктивно існує ризик того, що підозрюваний має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який спричинив гибель людини, проживає в іншій області, у зв`язку з чим обґрунтовано дійшов висновку про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
При цьому слідчим суддею обгрунтовано не встановлено наявність таких ризиків як можливість підозрюваним впливати на потерпілих та експертів у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки прокурором та слідчим не доведено наявність цих ризиків.
Таким чином, доводи апеляційної скарги підозрюваного щодо відсутності ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначений ризик вказаний у клопотанні слідчого та встановлений в ухвалі слідчого судді.
Відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.
При обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані про особу підозрюваного, який має стійки соціальні зв`язки: сім`ю, постійне місце проживання, але в іншій області, є пенсіонером, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.

Доводи апеляційної скарги підозрюваного про те, що підставою для застосування запобіжного заходу прокурор вважав той факт, що він народився в Російській Федерації, однак він вказану країну з 24.08.1991 року ніколи не відвідував, та є громадянином України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею було враховано лише факт проживання ОСОБА_7 в іншій області.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 181 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_7 слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2019 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2019 рокущодо ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :

_____________ _________ _________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4