Ухвала
Іменем України
03 жовтня 2019 року

м. Київ
Провадження № 51-4926 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Харківського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Московського районного суду м. Харкова від 01 червня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року вказаний вирок залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим в тому, що він у ніч з 13 на 14 березня 2017 року, знаходячись за місцем свого мешкання у АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння після спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_6 , в ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, завдав останньому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що місцевий суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, всупереч вимогам ст. 65 КК України, не врахував повною мірою ступеня тяжкості злочину, а також дані про особу засудженого, що потягло за собою невиправдану м`якість призначеного покарання. Апеляційний суд, на думку прокурора, не зважив на допущені порушення, необґрунтовано залишив без задоволення апеляційну скаргу сторони обвинувачення й ухвалив рішення, яке не відповідає положенням ст. 419 КПК України.
Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кримінально-правова оцінка його діянь за ч. 2 ст. 121 КК України у касаційній скарзі не оспорюється.

Що ж стосується доводів прокурора про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ці повноваження за своєю правовою природою є дискреційними, оскільки вимагають урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Санкція ч. 2 ст. 121 КК передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Як убачається зі змісту вироку, призначивши ОСОБА_4 покарання, суд першої інстанції повною мірою врахував тяжкість вчиненого злочину, характер протиправних дій засудженого, єдину обтяжуючу обставину, а саме скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також дані про особу засудженого, який раніше не судимий, є особою з інвалідністю ІІ групи, має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_7 та дійшов правильного висновку про можливість його виправлення з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк сім років, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.
З огляду на це, призначивши засудженому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, яке слід відбувати реально, суд не порушив вимог статей 6567 КК України, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , а також попередження вчинення нових злочинів. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через м`якість колегія суддів не вбачає.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. Стосовно доводів, викладених в апеляції прокурора, аналогічних доводам у його касаційній скарзі, суд апеляційної інстанції навів відповідні мотиви їх необґрунтованості, з якими погоджується й колегія суддів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Доводів, які б свідчили про явну несправедливість призначеного покарання, у своїй касаційній скарзі прокурор не навів.
Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_8 ОСОБА_2 ОСОБА_3