ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1114/19 Справа № 207/2150/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали кримінального провадження №0000909 за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працює Товариства з обмеженою відповідальністю М`ясна фабрика Фаворит плюс пакувальником, раніше не судимий згідно ст. 89 КК України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження :

прокурор ОСОБА_9

захисник ОСОБА_10

обвинувачений ОСОБА_8

потерпілих: ОСОБА_11

ОСОБА_12

ОСОБА_6

ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст. 309, ч.3 ст. 185 КК України і призначено покарання:

за ч. 1 ст. 309 КК України - у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України - у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Стягнуто з ОСОБА_8 судові витрати у справі за проведення судових експертиз у розмірі 879,60 грн., 880,40 грн., 881,00 грн., 1100,50 грн., 703,68 грн. - у дохід держави.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 :

на користь потерпілого ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 2097,50 грн. у відшкодування моральної шкоди 4000,00 грн.;

на користь потерпілої ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 3095,00 грн., у відшкодування моральної шкоди 4000,00 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 приблизно в третій декаді липня 2014 року, маючи прямий умисел на незаконне придбання наркотичного засобу без мети збуту, прийшов до лісопосадки, яка розташована по вул. Некрасова в с. Карнаухівка в м. Кам`янське. Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_8 нарвав, тобто незаконно, без мети збуту придбав рослини дикоростучої коноплі. Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 приніс вищевказані рослини дикоростучої коноплі за місцем своєї реєстрації та фактичного мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де став незаконно зберігати без мети збуту для особистого вживання. 02 червня 2016 року в період часу з 08.55 год. по 10.20 год. працівниками поліції в ході обшуку, санкціонованого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, за адресою: м. Кам`янське, с. Карнаухівка, вул. Некрасова, буд. №5, за місцем реєстрації та фактичного мешкання ОСОБА_8 , при вході на підлозі в приміщенні горища було виявлено та вилучено сумку білого кольору із поліпропілену, в якій знаходились фрагменти рослини зеленого кольору у висушеному стані масою 44,150 г., які відповідно до висновку експерта № 1/8.6/1395 від 14.06.2016, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 38,768 г, які ОСОБА_8 незаконно придбав і зберігав за місцем свого проживання без мети збуту, для особистого вживання за вищевказаною адресою.

Водночас, в період часу з 20.00. години 11 березня 2016 року до 10.00. години 13 березня 2016 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено) обвинувачений ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 . Реалізуючи свій прямий умисел на викрадення чужого майна, яке належить потерпілій ОСОБА_6 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження віконної рами обвинувачений проник до вказаного жилого будинку, звідки таємно, з корисливих мотивів у зазначений вище час викрав належне потерпілій ОСОБА_6 майно:

сокиру велику, вартістю 150,00 грн.,

сокиру маленьку, вартістю 150,00 грн.,

подовжувач саморобний, вартістю 200,00 грн.

тонометр Semi-Automatic Blood Pressure Monitor, mod BP 3 BTO-H, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3197-16 від 24 червня 2016 становить 1075,00 грн.,

пилосос ПШВ-600 електричний побутовий Урал, вартістю 1000,00 грн.,

тепловентилятор Saturn, вартістю 55,00 грн.,

відро з тонкого пластика обємом 12 л, вартістю 25,00 грн.,

миску з щільного пластика, вартістю 65,00 грн.,

подовжувач на котушці, вартістю 175,00 грн.,

електричну духовку, вартістю 2200,00 грн.,

розкладне крісло-ліжко, вартістю 2000,00 грн., а всього майно потерпілої ОСОБА_6 на загальну суму 7095,00 грн.

Повторно, в період часу з 16.00 год. 13.03.2016 року до 11.00 год. 15 березня 2016 року ОСОБА_8 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження металопластикового вікна, проник до будинку за вищевказаною адресою, звідки таємно, з корисливих мотивів викрав належне ОСОБА_7 майно, а саме:

- металеві стільці із написом «Автозаз» в кількості 5 шт., вартість якого за 1 шт. Становить 200,00 грн., а всього загальною вартістю 1000,00 грн.,

- трьохкамерне металопластикове вікно фірми «WDS», розмірами 1,62x1,40 м, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3197-16 від 24 червня 2016 року становить 2635,00 грн.,

- трьохкамерне металопластикове вікно фірми «WDS», розмірами 0,60x1,40 м, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3197-16 від 24 червня 2016 становить 1062,50 грн., а всього майно потерпілого ОСОБА_7 загальною вартістю 4697,50 грн.

Завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вищевказану суму, ОСОБА_8 з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки апелянтами в даній справі є лише двоє потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , то відповідно до діючого цивільного процесуального законодавства України, колегія суддів переглядає вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року лише в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної та матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В обґрунтування апеляційної скарги потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо оскаржуваного вироку в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаються на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо необхідності лише часткового задоволення цивільного позову, оскільки розмір матеріальної шкоди підтверджений доданими до позову чеками та фото з місця скоєння злочину, тобто вимоги цивільного процесуального закону про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в позові, повністю потерпілими було дотримано.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посилаються на те, що через дії обвинуваченого, який затягував розгляд справи, потерпілі змушені були займатися захистом своїх порушених прав з березня 2016 року, що спричинило значного дискомфорту потерпілим, а тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, також, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позиції учасників судового провадження.
В ході апеляційного розгляду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підтримали свої апеляційні скарги, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , також, підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор проти задоволення апеляційних скарг не заперчував.

Обвинувачений заперечував проти задоволення апеляційних скарг потерпілих та просив залишити їх без задоволення.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку цивільних позивачів, які підтримали апеляційні скарги прокурора і просили їх задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати в частині вирішення цивільного позову в межах кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , пояснення обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілих і просив вирок суду залишити без змін, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги потерпілих підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Із вимогами цивільного процесуального законодавства щодо законності та обґрунтованості рішення суду кореспондуються вимоги кримінального процесуального законодавства, зокрема, ст. 370 КПК України, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Відповідно до положень ст. ст. 23, 1166, 1177 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є цивільними позивачами, злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме шляхом таємного викрадення майна потерпілих, було задано матеріальної шкоди: ОСОБА_7 на загальну суму в розмірі 4697,50 грн., а ОСОБА_6 на загальну суму в розмірі 7095,00 грн.

Згідно резолютивної частини вироку на користь ОСОБА_7 було стягнуто відшкодування моральної шкоди в розмірі 4000,00 грн. із заявлених позивачем 50000,00 грн. та матеріальної - в розмірі 2097,50 грн., а ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 4000,00 грн. із заявлених 50000,00 грн. та матеріальної в розмірі 3095,00 грн.

Згідно мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції вирішуючи питання стосовно позовних вимог потерпілих виходив із того урахування часткового відшкодування завданої шкоди, як шляхом повернення викраденого під час досудового слідства, так і обвинуваченим у суді.

При цьому, ухвалюючи таке рішення судом першої інстанції не було зазначено в мотивувальній частині, яке саме майно було повернуто потерпілим під час досудового слідства, складові вартості такого майна та залишок матеріальних збитків з урахуванням повернутого потерпілим майна не тільки під час досудового слідства, а й обвинуваченим у суді.

Відповідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України, з одного боку, чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить дослідження обставини, встановлених під час кримінального провадження та доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції - без клопотання учасників судового провадження, оскільки останнє покладено кримінальним процесуальним законом саме на суд першої інстанції, який цих вимог не дотримався, з другого боку в перелік підстав, для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України, не входять неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та істотні порушення процесуального закону, які в цьому випадку були допущені судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що вирок місцевого суду в частині вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає скасуванню з направленням матеріалів кримінального провадження на новий судовий розгляд в суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно дослідити у повному обсязі всі докази, які стосуються цивільного позову потерпілих в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, з дотриманням прав всіх учасників судового провадження та ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 415 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року в частині відшкодування матеріально та моральної шкоди потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в частині цивільних позовів, поданих потерпілими.

В іншій частині вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4