Провадження № 1-в/317/216/2019
Справа № 317/2213/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.08.2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі в режимі відеоконференції клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року до Запорізького районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

В обґрунтування свого клопотання засуджений вказав, що відбуває покарання в ДУ «БВК (№99)». Працює у столовій та раніше працював у цеху по переробці поліетилену.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання в повному обсязі, просив суд його задовольнити.

В судовому засіданні, представник адміністрації ДУ «БВК (№99)» ОСОБА_4 проти клопотання засудженого заперечував, вважає його передчасним.

Прокурор заперечував проти клопотання відносно засудженого ОСОБА_5 , вважає що засуджений не став на шлях виправлення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши висновок прокурора, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, характеристику, яка була надана адміністрацією колонії, суд встановив, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24.02.2017 року.

Під час тримання в Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, стягнень не мав, до праці не залучався, заохочень не мав.

З 25.03.2017 року відбуває покарання у державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)». За даний період часу допустив два порушення режиму відбування покарання, які виразилися у зберіганні мобільного телефону та порушенні форми одягу, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, одне стягнення зняте у встановленому законом порядку, а інше не зняте і не погашене в законному порядку. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених Кримінально-виконавчого кодексу України та правил внутрішнього розпорядку установи, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці вісім разів заохочувався правами начальника установи.

Працює в їдальні для засуджених різноробочим. До роботи ставиться посередньо, власної ініціативи не проявляє. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими як позитивної так і негативної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, але не щирий.

Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Не входить до складу ради колективу засуджених. Підтримує зв`язки з рідними, шляхом листування.

Засуджений під час відбування покарання в установі на профілактичному обліку не перебуває, підстав для постановки на профілактичний облік не було.

У скоєному злочині вину визнає повністю, але робить це з метою скористатися передбачених законом заохочувальних норм та отримання поблажливості.

За вироком суду має позов на суму 3600 гривень, який не відшкодований. Виконавчі листи на стягнення позову відсутні.

Засуджений ОСОБА_5 перебував в державному розшуку, так як переховувався від органів поліції.

30.08.2018 року комісією колонії відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 101 КВК України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.

30.05.2019 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 Кримінального кодексу України, у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, за заявою засудженого.

Термін можливого застосування заохочувальної норми передбаченої ст. 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання настає після 24.02.2020 року.

Згідно наданої суду медичної довідки засудженого ОСОБА_5 , вбачається, що за станом здоров`я засудженому можливо замінити не відбуту частину покарання на більш м`яке у вигляді обмеження волі.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має вісім заохочень та два стягнення, одне з яких не погашено на час подання клопотання.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що до нього було застосовано догану та попередження.

Суд не може не врахувати, що у судовому засіданні представник адміністрації ОСОБА_4 зазначив, що поведінка засудженого дійсно не була стабільно позитивною протягом усього часу відбування покарання.

Проаналізувавши в цілому надані суду адміністрацією ДУ «БВК (№ 99)» матеріали та особову справу засудженого, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів те, що він став на шлях виправлення та заслуговує на пільгу передбачену ст. 82 КК України.

Керуючись ст.82 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.118, 153, 154 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відмовити в повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1