Справа № 159/5999/19
Провадження № 1-кп/159/416/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 190 301 100 017 13 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , гр. України, із середньою освітою, не працюючого, зі слів - розлученого , відповідно до ст. 89 КК України, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 о 21 год. 15 хв. 08.09.19 р., знаходячись у торговій залі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому у м. Ковелі Волинської області, по вул. Заводській, 13, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу таємно викрав із торгового стелажу снек «Тунець» вагою 1 кг вартістю 210 грн, завдавши потерпілій ФОП ОСОБА_3 , 84 р. н., майнової шкоди на вказану вище суму.

Вказане вище обвинувачення пред`явлено обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з обвинувальним актом, складеним 17.10.19 р. ст. слідчим Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, що затверджений 21.10.19 р. прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області. Обвинувальний акт надійшов до суду 21.10.19 р..

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування між обвинуваченим та потерпілою 21.10.19 р. укладена угода про примирення, що надійшла до суду разом з обвинувальним актом.

За умовами угоди про примирення обвинувачений беззастережно та у повному обсязі підозри визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у обсязі пред`явленого йому обвинувачення; повністю визнає свою винуватість та щиро розкаюється у скоєному, приносить потерпілій щирі вибачення за спричинену шкоду та принесені незручності внаслідок його вказаних вище неправомірних дій. Потерпілій повністю відшкодовано завдану шкоду шляхом сплати коштів у сумі вартості викраденого майна. Сторонами узгоджено міру покарання для обвинуваченого в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в сумі 850 грн.

Потерпілою підтверджено в суді повне відшкодування їй заподіяної злочином шкоди шляхом сплати вартості викраденого майна.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

Судом встановлено, що наявні підстави для твердження про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди для обвинуваченого, відповідає положенням загальних правил призначення покарання, передбачених КК України, зокрема, п. п. 1 - 2 ч. 1 ст. 65 КК України та положенням Загальної частини КК України.

Суд прийшов до переконання, що укладення угоди її сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; обвинувачений цілком усвідомлює свої права, розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, що додатково роз`яснено судом з покликанням на те, що за ст. 12 КК України інкримінований обвинуваченому злочин належить до злочинів середньої тяжкості; вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані у разі затвердження угоди судом, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України. Він підтвердив свою позицію за угодою, зазначивши, що допущена технічна описка щодо тяжкості інкримінованого йому злочину.

Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, після роз`яснення судом характеру обвинувачення, що за ст. 12 КК України належить до злочинів середньої тяжкості, підтвердила свою позицію за угодою, зазначивши, що допущена технічна описка щодо тяжкості злочину.

На переконання суду умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам сторін та суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для затвердження такої.

Сторонам угоди у судовому засіданні роз`яснино, що інкримінований обвинуваченому злочин належить до злочинів середньої тяжкості, а вони підтвердили суду намір на підтримання угоди.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується обвинувачений.

Виходячи з викладеного угода про примирення підлягає затвердженню як така, що відповідає вимогам закону.

Долю речового доказу слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 468, 469, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Угоду про примирення від 21 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні № 120 190 301 100 017 13 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України, укладену між потерпілою ФОП ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речовий доказ у справі оптичний носій інформації (диск CD R) із відео файлами залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1