Ухвала
Іменем України

12 серпня 2019 року
м. Київ
Справа № 663/2805/18
Провадження № 51-3361ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 27 листопада

2018 року ОСОБА_4 визнано винним за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, та покладено обов`язки передбачені ст. 76 цього Кодексу.
Розглянуто цивільний позов потерпілого та вирішено питання щодо речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_4 засуджено за те, що 18 липня 2018 року, близько 23 год, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_5 , з мотивів помсти, діючи умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, здійснив один постріл з гладкоствольної мисливської рушниці в область живота ОСОБА_6 , який знаходився на території подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 та якого засуджений в темний час доби помилково сприйняв за ОСОБА_5 , в результаті чого спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2018 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурором, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, викладено вимогу про скасування вказаного судового рішення та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Вимогу мотивовано істотними порушеннями норм кримінального процесуального закону, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості у зв`язку із застосуванням положень статті 75 КК України, оскільки апеляційним судом недотримано вимог ст. 419 КПК України, а саме: при залишені без задоволення апеляційної скарги прокурора, суд належним чином доводів скарги не перевірив, не навів переконливих доводів для їх спростування, не зазначив підстав, через які доводи прокурора залишив без задоволення, у зв`язку з чим необґрунтовано звільнив засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Суд, перевіривши касаційну скаргу та долучену до неї копію судового рішення, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 КПК України з огляду на наступне.
Висновки суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст.121 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи касаційної скарги прокурора про істотні порушення норм кримінального процесуального закону, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості є необґрунтованими.
Як убачається з оскаржуваної ухвали, при призначенні засудженому

ОСОБА_4 покарання суд першої інстанції повною мірою врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не судимий, вчинив злочин у молодому віці, одружений, має на утриманні малолітню дитину, обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та на підставі зазначеного дійшов висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.75 КК України.
З таким висновком суду першої інстанції погодився і апеляційний суд, зазначивши, що цей висновок ґрунтується на загальних засадах призначення покарання, визначених ст. ст. 50, 65 КК України, оскільки суд в повній мірі врахував дані про особу винного і обставини вчиненого правопорушення, мотивував чому дійшов висновку про можливість перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
При цьому навів переконливі доводи щодо наявності щирого каяття в діях ОСОБА_4 зазначивши, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання, а також врахував позицію потерпілого та його представника, які вказали про повне відшкодування засудженим всіх збитків, просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок без змін.
З огляду на це суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням не можна вважати явно несправедливим внаслідок м`якості, оскільки це забезпечить мету кримінального покарання, що передбачає виправлення обвинуваченого й запобігання вчиненню нових правопорушень, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.
Переконливих аргументів, які б свідчили про істотні порушення норм кримінального процесуального закону, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості і були б безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення, касаційним судом не встановлено.
Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Усі наведені прокурором в апеляції доводи, належним чином перевірені, на них надані змістовні відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора та вважає, що у відкритті провадження, на підставі

п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_4 .
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3