УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника володільця тимчасово вилученого майна адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого з ОВС 6-го відділу управління розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС України ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000138, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,
в с т а н о в и в:
30.07.2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого з ОВС 6-го відділу управління розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС України ОСОБА_5 , про арешт майна, тимчасово вилученого 25 липня 2019 року, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Повноваження слідчого та представника володільця тимчасово вилученого майна, які були присутні у судовому засіданні, слідчим суддею перевірені.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених. Уточнив, що вважає тимчасово вилученим майном лише ноутбук чорного кольору ТМ «Lenovo» модель: G565 C/H: CBG3919619 з ознаками пошкоджень (подряпини та тріщини) із зарядним пристроєм 1-шт. Надав слідчому судді копію протоколу огляду майна від 26.07.2019 р.

Представник володільця тимчасово вилученого майна адвокат ОСОБА_4 заперечував з приводу задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на тимчасово вилучене майно, звертав увагу слідчого судді на те, що у клопотанні чітко не визначено, на яке саме майно слідчий просить накласти арешт.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення слідчого та представника володільця тимчасово вилученого майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що майно тимчасово вилучене 25 липня 2019 року, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має значення речових доказів для кримінального провадження № 0000138, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Так, слідчий уточнивши в судовому засіданні, що вважає тимчасово вилученим майном лише ноутбук, не зважаючи на значний час, що пройшов з моменту його вилучення, зазначений ноутбук не оглянув та не підтвердив наявність на ньому інформації, важливої для проведення досудового розслідування, або ж необхідність проведення його експертного дослідження.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчим ні до клопотання, ні у судовому засіданні не було долучено постанови про визнання тимчасово вилученого майна речовим доказом, що свідчить про суто формальний характер посилань слідчого на відповідність тимчасово вилученого майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л в и в:
У задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС 6-го відділу управління розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС України ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000138, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України відмовити.

Майно, тимчасово вилучене 25 липня 2019 року, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 негайно повернути володільцю.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали буде проголошено о 08 годині 02 хвилин 07 серпня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1