У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2019 року Лохвицький районний суд Полтавської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представник третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця Полтавської області клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000149 від 31.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

11 жовтня 2019 року до Лохвицького районного суду Полтавської області надійшло клопотання слідчого СВ Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000149 від 31.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Мотивом клопотання є те, що в ході розслідування встановлено, що невідомі особи, всупереч ст. ст. 124-125 Земельного кодексу України, без укладення відповідних договорів оренди землі, виготовлення та затвердження проекту землеустрою, отримання дозволу (рішень, розпоряджень, наказів) про передачу в користування (оренду) земельної ділянки, самовільно зайняли сім земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 178,6599 га, в тому числі і окремо виділені земельні ділянки площею у 67,7802 га, орієнтовною площею 18 га, площею 12,0001 га, площею 21,5698 га, орієнтовною площею 18,9200 га, площею 28,9500 га, орієнтовною площею 11,44 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, які на весні обробили та засіяли сільськогосподарськими культурами кукурудзи, люцерни та соняшника.
Встановлено, що земельна ділянка площею у 67,7800 га, має цільове призначенням за кодом КВЦПЗ 01.01 «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», форма власності державна; земельна ділянка площею у 12.0001 га має цільове призначенням за кодом КВЦПЗ 01.01 «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», форма власності державна; земельна ділянка площею у 21,5698 га має цільове призначенням за кодом КВЦПЗ 01.01 «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», форма власності державна; земельна ділянка площею 28,9500 га, має цільове призначенням за кодом КВЦПЗ 01.01 «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», форма власності державна.
10.09.2019 року проведеними оглядами вище вказаних земельних ділянок встановлено, що земельна ділянка площею у 67,7802 га, яка знаходиться поза межами населених пунктів на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району, по всій площі засіяна сільськогосподарською культурою - кукурудзою та рослинами люцерни; земельна ділянка орієнтовною площею у 18 га, яка знаходиться поза межами населених пунктів на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району, по всій площі засіяна сільськогосподарською культурою - кукурудзою; земельна ділянка площею у 12,0001 га, яка знаходиться поза межами населених пунктів на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району, по всій площі засіяна сільськогосподарською культурою - соняшником; земельна ділянка площею у 21,5698 га, яка знаходиться поза межами населених пунктів на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району, по всій площі засіяна сільськогосподарською культурою - кукурудзою; земельна ділянка орієнтовною площею у 18,92 га, яка знаходиться поза межами населених пунктів на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району, по всій площі засіяна сільськогосподарською культурою - кукурудзою; земельна ділянка площею у 28,9500 га, яка знаходиться поза межами населених пунктів на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району, по всій площі засіяна рослинами люцерни; земельна ділянка орієнтовною площею у 11,44 га, яка знаходиться поза межами населених пунктів на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району, по всій площі засіяна рослинами люцерни.
Вказані земельні ділянки виставлені на аукціон (конкурс) на сайті http://land.gov.ua/info/perelik-dilianok/ Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області.
Однак, всупереч ст. ст. 124-125 Земельного кодексу України, без укладення відповідних договорів оренди землі, виготовлення і затвердження проекту землеустрою, отримання дозволу (рішення, розпорядження, наказу) про передачу в користування (оренду) земельних ділянок, вказані земельні ділянки самовільно зайняті невстановленою особою на весні 2019 році, точної дати слідством не встановлено.
Проведеним обстеженням земельної ділянки площею 67,7800 га встановлено, що на всій площі засіяно рослини кукурудзи та люцерни. Кадастровий номер вказаної земельної ділянки :00:002:1089.
Проведеним обстеженням земельної ділянки площею 18,00 га встановлено, що на всій площі засіяно рослини кукурудзи. Кадастровий номер вказаної земельної ділянки відсутній.
Проведеним обстеженням земельної ділянки площею 12,0001 га встановлено, що на всій площі засіяно рослини соняшника. Кадастровий номер вказаної земельної ділянки :00:002:0275.
Проведеним обстеженням земельної ділянки площею 21,5698 га встановлено, що на всій площі засіяно рослини кукурудзи. Кадастровий номер вказаної земельної ділянки :00:002:0276.
Проведеним обстеженням земельної ділянки орієнтовною площею 18,9200 га встановлено, що на всій площі засіяно рослини кукурудзи. Кадастровий номер вказаної земельної ділянки відсутній.
Проведеним обстеженням земельної ділянки площею 28,9500 га встановлено, що на всій площі засіяно рослини люцерни. Кадастровий номер вказаної земельної ділянки :00:002:1090.
Проведеним обстеженням земельної ділянки орієнтовною площею 11,4400 га встановлено, що на всій площі засіяно рослини люцерни. Кадастровий номер вказаної земельної ділянки відсутній.
Отже, майбутній урожай кукурудзи, люцерни та соняшнику, що вирощується на самовільно зайнятих земельних ділянках є доказами самовільного зайняття земельних ділянок невстановленою особою, а отже являється майном, набутим злочинним шляхом, у результаті здійснення злочинної діяльності, а тому є підстави для накладення на нього арешту.
10.09.2019 року постановою про визнання речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню речовими доказами визнано земельні ділянки та посіви на них, зокрема земельну ділянку за кадастровим номером :00:002:1089 площею 67,7800 га, засіяною рослинами кукурудзи та люцерни, земельну ділянку за кадастровим номером :00:002:1114 площею 18,00 га, засіяною рослинами кукурудзи, земельну ділянку за кадастровим номером :00:002:0275 площею 12,0001 га, засіяною рослинами соняшника, земельну ділянку за кадастровим номером :00:002:0276 площею 21,5698 га, засіяною рослинами кукурудзи, земельну ділянку площею 18,9200 га, засіяною рослинами кукурудзи, кадастровий номер вказаної земельної ділянки відсутній, земельну ділянку за кадастровим номером :00:002:1090 площею 28,9500 га, засіяною рослинами люцерни, земельну ділянку за кадастровим номером :00:002:1090 площею 11,4400 га, засіяною рослинами люцерни.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що згідно пункту третього частини другої статті 167 КПК України земельна ділянка за кадастровим номером :00:002:1089 площею у 67,7800 га, земельна ділянка за кадастровим номером :00:002:1114 площею 18,00 га, земельна ділянка за кадастровим номером :00:002:0275 площею 12,0001 га, земельна ділянка за кадастровим номером :00:002:0276 площею 21,5698 га, площею 18,9200 га, земельна ділянка за кадастровим номером :00:002:1090 площею 28,9500 га, земельна ділянка за кадастровим номером :00:002:1090 площею 11,4400 га, які розташовані за мажами населених пунктів на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області є речовим доказом, а саме предметами вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди його вчинення у вигляді посівів рослин кукурудзи, люцерни та соняшнику, а тому з метою забезпечення збереження посівів рослин кукурудзи, люцерни та соняшнику які знаходяться на цій земельній ділянці, проведення необхідних судових експертиз, досліджень та оглядів, відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення, запобігання можливості, пошкодження, псування, знищення, використання, передачі зазначеного майна у вигляді посівів' рослин кукурудзи, вважаю за необхідне накласти арешт на посіви рослин кукурудзи, люцерни та соняшнику, які знаходяться на вказаних земельних ділянках.
В обґрунтування вимог прокурор зазначив, що зазначене в клопотанні майно є доказами кримінального правопорушення, які зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, з метою збереження цих доказів та недопущення пошкодження, псування, знищення посівів кукурудзи, люцерни та соняшника, їх збирання та подальшого використання, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які знаходяться на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, за межами населених пунктів. Зазначив, що дійсно у даному кримінальному провадженні не встановлено особи здійснення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, не визнано потерпілу сторону, але вищезазначені земельні ділянки знаходяться у державній власності відповідно до інформації про земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які включено до переліку земельних ділянок право на які буде виставлено на земельні торги ГУ Держгеокадастру в Полтавській області.

Представник третьої особи Яхниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила. що відповідно до вимог ст. 122 ЗК України вони не є розпорядниками державної форми власності, а тільки комунальної власності в межах населеного пункту.

Заслухавши думку прокурора, третьої особи Яхниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області ОСОБА_4 , перевіривши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як вбачається з ч. ч. 1, 2 і 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, тощо. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Так, з клопотання вбачається, що при вивченні законності використання земельних ділянок на території Лохвицького району Полтавської області №33-138 вн 19 від 24.05.2019 року здійснено виїзди за місцем розташування земельних ділянок державної власності, які ГУ Держгеокадастру у Полтавській області виставлено на земельні торги. За результатами виїзду встановлено, що на території Яхниківської сільської ради невстановленими особами оброблені та засіяні сім земельних ділянок, і таким чином вбачається в діях невідомих осіб ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Диспозицією ч. 1 ст. 197-1 КК України є самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику. Згідно примітки даної статті шкода, передбачена частиною першою цієї статті, визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Проте у клопотанні не відображено розмір шкоди, не зазначено осіб, яким пред`явлено підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, є земельна ділянка, об`єктом відносин власності на землю. Також, санкція ч. 1 ст. 197-1 КК України не містить додаткового покарання у вигляді конфіскації врожаю.

Відомості про наявність цивільного позову у кримінальному провадженні відсутні, прокурором не порушувалося питання щодо накладення арешту на земельні ділянки та врожай з метою забезпечення цивільного позову.

Також, у клопотанні не наведено переконливих доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування арешту на зазначені земельні ділянки та врожай.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 6 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Між тим, прокурором в клопотанні про накладення арешту на майно, ні в наданій суду постанові про визнання вищевказаних земельних ділянок речовими доказами, не зазначено правових підстав для прийняття такого рішення (щодо відповідності земельних ділянок критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Тобто, вилучене майно не відноситься до переліку, передбаченого вказаною вище нормою Закону, а тому не підлягає арешту. До того ж у кримінальному провадженні відсутні підозрювані особи.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Приймаючи до уваги, що в клопотанні про арешт врожаю, який знаходиться на території земель Яхниківської сільської ради, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1ст. 197-1 КК України, не конкретизовано майно, а саме: який саме сорт, його врожайність, обсяг врожаю, що належить арештувати, та кому належить, незважаючи на те, що згідно доданих матеріалів форма власності на землю вказана-державна,тому відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя вважає, що прокурором, не була доведена суду необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який йдеться в клопотанні, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме обмеження права власності, є розумними і співмірними із завданням кримінального провадження.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 170-175 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000149 від 31.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1