Ухвала
іменем України
10 вересня2019 року

м. Київ
справа №325/195/16-к
провадження №51-4490 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 24 червня 2019 року про повернення його апеляційної скарги на вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 23 березня 2016 року,
встановив:
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24 червня 2019 року відмовлено адвокату ОСОБА_5 в задоволенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Приазовського районного суду Запорізької області від 23 березня 2016 року (далі вирок), яким ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна та на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування призначеного покарання з випробування із іспитовим строком 2 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК.
У касаційній скарзі захисник просить переглянути в касаційному порядку оскаржувану ухвалу. В обґрунтування, як вбачається зі змісту касаційної скарги, зазначає що суд апеляційної інстанції належним чином не вмотивував своє рішення щодо підстав відмови у поновленні пропущеного строку, що на думку ОСОБА_5 , потягло порушення права засудженого ОСОБА_4 на апеляційний перегляд вироку.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Як убачається з копії оскаржуваної ухвали, 20 травня 2019 року захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 з пропуском строку, звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на вирок, в якій просив поновити цей строк, пропущений, на його думку, з поважних причин, безпосередньо вказавши, що засуджений не знав, що він може бути звільнений від кримінальної відповідальності згідно з ч. 6 ст. 260 КК і дізнався про це лише після спілкування із адвокатом у квітні 2019 року.
Розглянувши клопотання адвоката, цей суд визнав посилання останнього на вищевказану причину пропуску строку на апеляційне оскарження вироку, як на поважну, недостатньою підставою для його поновлення.
Окрім цього, апеляційний суд умотивовано зазначив у своєму рішенні про відсутність у клопотанні захисника причин, чому останній звернувся до суду апеляційної інстанції лише 20 травня 2019 року, не дивлячись на те, що договір про надання правової допомоги між ним та матір`ю засудженого ОСОБА_6 був укладений 14 березня 2019 року та наявності розписки в матеріалах справи від 20 березня 2019 року про ознайомлення ОСОБА_5 у повному обсязі з матеріалами кримінального провадження щодо ОСОБА_4 .
Враховуючи наведене, підстав для скасування судового рішення не встановлено. В касаційній скарзі захисник не навів переконливих доводів, які би вказували на те, що цей висновок апеляційного суду є невірним.
Ухвала апеляційного суду є належно мотивованою, постановленою з дотриманням статей 395, 405, 418 КПК.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Cуд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюзахисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 24 червня 2019 року про повернення його апеляційної скарги на вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 23 березня 2016 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_3