Справа № 629/6406/18
Номер провадження 1-кп/629/207/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002791 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижня Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого стропальником у виробничому підрозділі «Харківська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

28 грудня 2017 року близько 18:40 год. ОСОБА_3 рухався на автомобілі ВАЗ-21102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по проспекту Перемоги в м. Лозова, Харківської області. Керуючи автомобілем ВАЗ 21102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , діючи з необережності, у формі злочинної недбалості, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, у порушення вимог п.12.3 Правил Дорожнього руху України, згідно яких «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», п.12.4 Правил Дорожнього руху України, згідно яких «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год» та п.12.9 (б) Правил Дорожнього руху України, згідно яких «водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7 цих Правил», не врахував дорожню обстановку, у зв`язку з чим не вибрав безпечної швидкості руху допустивши її перевищення, не впорався з керуванням та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому кісток правої гомілки, гострої закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку.

За ступенем тяжкості закритий уламковий перелом кісток правої гомілки - це середнього ступеню тяжкості ушкодження, за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочину визнав та пояснив у судовому засіданні, що щиро кається у скоєному ним злочині. Також пояснив, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме: 28 грудня 2017 року він рухався на автомобілі марки ВАЗ 21102, державний номер НОМЕР_1 по проспекту Перемоги в м. Лозова, Харківської області в напрямку центру міста, через малу дамбу, зі сторони 4 мікрорайону м. Лозова, Харківської області від Палацу культури. Їхав зі швидкістю 40-60 км/годину. Потерпіла вибігла на проїзджу частину з лівої сторони по напрямку руху, але він не встиг загальмувати, допустивши наїзд на потерпілу. Щиро кається в скоєному злочині, зазначив, що ним частково була відшкодована матеріальна шкода у розмірі 35000 гривень, про що є розписка. Цивільний позов визнав частково.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, суд, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило отримання тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , даними нею в судовому засіданні, яка пояснила, що 28.12.2017 року вона близько 18-45 години йшла на роботу, при цьому їй необхідно було перейти проїжджу частину. Вона йшла з 6-го мікрорайону в напрямку центру м. Лозова, Харківської області. Підійшовши до проїжджої частини подивилася в обидві сторони та помітила, що з лівої сторони дороги транспортні засоби були відсутні, а з правого боку на далекій відстані рухався автомобіль. Після чого вона почала переходити дорогу та коли до краю проїжджої частини залишилася невелика відстань, боковим зором помітила, що з права до неї через перехрестя наближається автомобіль, який вдарив її в область правої ноги, від чого вона впала на капот автомобіля та вдарилася головою об лобове скло, а потім впала на землю. Пояснила, що вона була одягнута в темне пальто та високі чорні чоботи. Зазначила, що на момент ДТП опадів, туману, ожеледиці або снігу не було. Вказала, що дорогу вона переходила звичайним кроком, не швидко. Зазначила, що обвинуваченим сплачено 35000 гривень в рахунок відшкодування матеріальних збитків. Вона отримала моральну травму на все життя, оскільки їй довелося перенести хірургічне втручання, слід проходити тривалий час курс реабілітації, в майбутньому стан здоров`я потребує ще однієї операції. Вважає, що ОСОБА_3 повинен понести покарання за скоєне. Цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 матеріальних збитків в розмірі 17034,86 грн. та моральної шкоди в сумі 300000 грн. підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.12.2017 року, схемою та фото таблицею до нього, з яких вбачається, що місце ДТП знаходиться в м. Лозова, Харківської області, проспект Перемоги навпроти 6 мікрорайону з лівої сторони та магазину «Вікторія» праворуч. На місці ДТП знаходиться автомобіль ВАЗ 21102, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 розташований на проїжджій частині. На лобовому склі наявне волосся. Даний автомобіль було вилучено та направлено на майданчик тимчасового утримання при Лозівському ВП ГУНП в Харківській області;

- протоколом огляду транспортного засобу від 28.12.2017 року, з якого вбачається, що при огляді транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21102, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 були виявлені подряпини на передній кришці двигуна, деформоване лобове скло, в тріщині якого виявлено та вилучено фрагмент волосся темного кольору;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.09.2018 року та схемою до нього за участю свідка ОСОБА_3 шляхом виїзду на місце ДТП, яке сталося 28.12.2017 року на проспекті Перемоги в м. Лозова, де автомобілем ВАЗ 21102 під його керуванням було здійснено наїзд на пішохода. ОСОБА_3 добровільно на місцевості показав механізм скоєння наїзду та пояснив, що він керував технічно справним автомобілем ВАЗ 21102, в салоні крім нього нікого не було. Рухався в напрямку центра міста від Палацу культури зі швидкістю приблизно 60 км/год. Проїжджаючи перехрестя він помітив, що з лівої сторони на праву сторону дороги вибіг чоловік, який був одягнений в чорну одежу. Він, помітивши людину, застосував екстерне гальмування та повернув кермо праворуч, але людина почала бігти скоріше, в зв`язку з чим зіткнення не вдалося уникнути. Його автомобіль правою передньою частиною вдарив людину в правий бік, в зв`язку з чим той сів на капот та вдарився головою об лобове скло, а потім впав на асфальт перед автомобілем. Після наїзду він зупинив автомобіль у правого краю проїжджої частини;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.10.2018 року та схемою до нього за участю потерпілої ОСОБА_5 шляхом виїзду на місце ДТП, яке сталося 28.12.2017 року на проспекті Перемоги в м. Лозова, де автомобілем ВАЗ 21102 під керуванням ОСОБА_3 було здійснено наїзд на неї. ОСОБА_5 добровільно на місцевості показала механізм скоєння наїзду та пояснила, що 28.12.2017 року вона близько 18-45 години йшла на роботу, при цьому їй необхідно було перетнути проїжджу частину дороги, підійшовши до проїжджої частини вона подивилася в обидві сторони, та помітила, що з лівої сторони дороги транспортні засоби були відсутні, а з правого боку на далекій відстані рухався автомобіль. Після чого вона почала переходити дорогу та коли вже до краю проїжджої частини залишилася невелика відстань, вона боковим зором помітила, що з права до неї через перехрестя наближається автомобіль, який вдарив її в область правої ноги, від чого вона впала на капот автомобіля та вдарилася головою об лобове скло, а потім впала на землю;

- висновком судової автотехнічної експертизи № 23930 від 16.11.2018 року, за результатами якої у даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 21102 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 21102 ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзд на пішохода ОСОБА_5 шляхом виконання вимог п.п. 12.3, 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України, для чого у нього були відсутні перешкоди технічного характеру. У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ 21102 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 12.3, 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП;

- висновком експерта № 119-ЛЗ/18 від 12.03.2018 року, з якого вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , 1991 року народження, з урахуванням наданої медичної документації були спричинені наступні тілесні ушкодження: закритий уламковий перелом кісток правої гомілки, гостра закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку котрі утворилися від дії тупих твердих предметів, що не відобразили в ушкодженні своїх індивідуальних особливостей чи при ударі о такі, якими могли бути і виступаючи зовнішні частини автомобіля при наїзді останнього на пішохода з послідуючим падінням на дорожнє покриття. За ступенем тяжкості закритий уламковий перелом кісток правої гомілки це середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я, так як для зростання перелому необхідно більш як 21 день (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року); гостра закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року);

- постановою про визнання речового доказу від 29.12.2017 року, згідно з якою, транспортний засіб ВАЗ 21102, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був вилучений в ході огляду місця події від 28.12.2017 року був визнаний речовим доказом у справі та переданий на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_3 ;

Всі вищезазначені експертизи та письмові докази суд визнає достовірними, оскільки вони не суперечать об`єктивним даним кримінального провадження, в своїй сукупності з іншими доказами по справі, не суперечать один одному, логічне послідовні і підтверджують в повному обсязі вину обвинуваченого у скоєнні вищезазначеного правопорушення, тому суд бере їх за основу при ухваленні обвинувального вироку у відношенні останнього.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин середньої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має середню освіту, одружений, працює стропальником у виробничому підрозділі «Харківська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , частково добровільно відшкодував матеріальні збитки потерпілій в розмірі 35000 гривень, характеризується позитивно.

Крім того, 28.12.2017 року був проведений медичний огляд водія ОСОБА_3 на стан сп`яніння, за результатами медичного огляду у ОСОБА_3 ознак сп`яніння не виявлено, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 28.12.2017 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 з`явився для участі у підготовці досудової доповіді.

Оцінка виявила низькі ризики вчинення повторного кримінального правопорушення. Небезпека характеризується низькою ймовірністю спричинити певні негативні наслідки або збитки для суспільства або окремих осіб.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Лозівським міськрайонним відділом з питань пробації, згідно висновку якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький. Орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. У разі призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання не пов`язаного з позбавлення волі, доцільно застосувати лише заходи мінімального контролю.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкцій ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян без позбавлення права керувати транспортним засобом, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 судом не обирався.

Представником потерпілої адвокатом ОСОБА_6 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених джерелом підвищеної небезпеки, а саме про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування матеріальних збитків 17034,86 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 300000,00 грн.

Цивільний позов в частині стягнення матеріальних збитків на загальну суму 17034 гривні 86 копійок знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні.
Що стосується цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 300000,00 гривень, то суд задовольняючи його частково виходить з наступного.
У відповідності зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, в спричиненні фізичного болю та страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду від 25.05.2001), згідно якого у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, у вказаній Постанові, в п. 9 звернуто увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Способи відшкодування моральної шкоди передбачені ч. 1 ст. 1168 ЦК України, виходячи з якої вона може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В результаті скоєння злочину потерпілій були завдані фізична біль та душевні страждання в зв`язку з ушкодженням здоров`я, знищенням та пошкодженням її майна, внаслідок чого змінився звичний порядок її життя, а тому суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої моральну шкоду у розмірі 50000 гривень, яка виходячи з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, має бути відшкодована одноразово в грошовому вираженні.
Судові витрати на залучення експертів по справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_9 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та піддати його покаранню у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Цивільний позов представника позивача адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижня Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Алісівка, Близнюківського району, Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 17034,86 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині цивільного позову відмовити.
Речовий доказ по справі:

- автомобіль ВАЗ 21102, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий ОСОБА_3 на відповідальне зберігання під розпису - залишити останньому.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1