Рівненський апеляційний суд
________________________________________________копія:______
У Х В А Л А
Іменем України

30 травня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) із ДУ «Катеринівська ВК (№46)» матеріали судового провадження за клопотанням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та до засудження проживав у АДРЕСА_1 (засудженого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2014 року за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців) про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування призначеного покарання на підставі ст.81 КК України;

За участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

представника ДУ «Катеринівська ВК (№46)» - ОСОБА_8 , (у режимі

відеоконференції);

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 24 січня 2019 року;

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 24 січня 2019 року відносно нього скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього положення ст.81 КК України та звільнити умовно-достроково від відбування призначеного покарання за вироком суду.

Згідно оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання відмовлено.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_4 зазначає, що він постійно потребує нагляду лікарів, а суду першої інстанції не були надані усі довідки, що підтверджують його захворювання, зокрема на ВІЛ, що на його думку, суттєво вплинуло на висновки суду в ході вирішення клопотання про його умовно-дострокове звільнення. Також додає, що не відмовлявся від працевлаштування в колонії, є працездатним, однак, ніхто з адміністрації установи йому роботу не пропонував, що спростовує висновки суду про небажання його працювати на виробництві установи. Крім того стверджує, що хоча, і мав чотири стягнення за час відбування покарання в ДУ «Катеринівська ВК (№46)», однак, на даний час вони всі погашені, що також, на його думку, було не враховано судом.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції зазначив в оскаржуваній ухвалі, що відповідно до наявних у матеріалах особової справи засудженого матеріалів, засуджений ОСОБА_4 характеризується в ДУ «Катеринівська ВК (№46)» - як особа, яка не дотримується правомірних взаємовідносин із персоналом установи, уникає виконання робіт із самообслуговування та робіт по благоустрою установи, на заходи виховного характеру не реагує, що встановлено судом із характеристик щодо засудженого від 31 серпня 2017 року, 30 жовтня 2018 року, наявних в матеріалах особової справи. Крім того суд вказав, що із довідки про наявність стягнень та заохочень, наявної в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_4 , останній заохочень не мав і, у той же час, до засудженого було застосовано чотири дисциплінарних стягнення, на виробництві установи не працевлаштований, при чому в матеріалах особової справи відсутня будь-яка інформація щодо стану здоров`я засудженого, з огляду на який останньому була протипоказана фізична праця.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги засудженого та постановлення ухвали про задоволення клопотання ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення, пояснення прокурора та представника ВК №46, які просили залишити апеляційну скаргу засудженого без задоволення, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку щодо залишення оскаржуваної ухвали без змін, з таких підстав.

Згідно із п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 засуджено вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2014 року за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, на момент подання клопотання засудженого до суду першої інстанції невідбута частина покарання ОСОБА_4 становила 2 (два) роки 3 (три) місяці 26 (двадцять шість) днів, що свідчить про те, що дві третини строку покарання засуджений відбув, а тому відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.81 КК України, щодо нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч.2 ст. 130 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни не відбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Як убачається з наявних в матеріалах судового провадження на засудженого довідок та інших характеризуючих даних, а також встановлених судом першої інстанції даних із особової справи на засудженого, ОСОБА_4 протягом усього часу перебування в ДУ «Катеринівська ВК (№46)» характеризується - як особа, яка не дотримується правомірних взаємовідносин із персоналом установи, уникає виконання робіт із самообслуговування та робіт по благоустрою установи, на заходи виховного характеру не реагує, заохочень не мав та, при цьому, до нього було застосовано чотири дисциплінарних стягнення.

При цьому, суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що згідно із дослідженими судом опитувальними листами керівників служб установи, а також відповідно до витягів із протоколів засідань адміністративної комісії установи №16 від 29 липня 2016 року, №16 від 31 серпня 2017 року та №23 від 30 листопада 2018 року засуджений вважається таким, що не заслуговує на застосування відносно нього пільги, відповідно, у виді переведення до дільниці соціальної реабілітації, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та у виді умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання, оскільки не є таким, який довів своє виправлення.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_4 на виробництві установи не працевлаштований, при чому в матеріалах особової справи відсутня будь-яка інформація щодо стану здоров`я засудженого, з огляду на який останньому була би протипоказана фізична праця.

Як слідує із поданої заяви про застосування умовно дострокове звільнення, так і з апеляційної скарги засуджений в основу застосування положень ст.81 КК України посилався на ті обставини, що він має незадовільний стан здоров`я, який не дозволяє йому перебувати в установі виконання покарань, так як він потребує постійного нагляду лікарів, зокрема, у зв`язку із тим, що хворіє на ВІЛ-СНІД..

Із ухвали слідує, що суд дослідив надану суду довідку за підписом лікаря-терапевта медичної частини №46, з якої встановив, що засуджений ОСОБА_4 дійсно має хронічні захворювання, потребує пожиттєвого прийому антиретровірусних препаратів і, разом з тим, є працездатним із працевлаштуванням.

Висновки суду про те, що статтею 81 КК України не передбачено такої підстави для умовно-дострокового звільнення, як стан здоров`я, на думку колегії суддів, є вмотивованими, а сукупність досліджених доказів, які оцінював суд першої інстанції, обґрунтовано дають зробити висновок, що підстави для визнання ОСОБА_4 таким, що довів своє виправлення, а також може бути звільнений від подальшого відбування покарання умовно-достроково, на даний час відсутні.

Як закріплено у п.17 згаданої постанови Пленуму ВСУ №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання.

Вказаних роз`яснень, що висвітлив Пленум ВСУ та стосуються процедури та порядку розгляду справ даної категорії, суд першої інстанції у даному судовому провадженні дотримався в повному обсязі.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив дані про особу засудженого ОСОБА_4 , а саме його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, а тому висновки суду, викладені в ухвалі Сарненського районного суду Рівненської області від 24 січня 2019 року щодо відмови в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_4 , відповідають фактичним обставинам справи і судом правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а тому ухвала є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_4 , колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 24 січня 2019 року, якою відмовлено засудженому ОСОБА_4 у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст.81 КК України залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення цим судом та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 - протягом такого ж строку, з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя-доповідач підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1