Провадження № 1кс/712/7587/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника особи ОСОБА_5 , а також підозрюваного ОСОБА_6 , розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси внесене у кримінальному провадженні № 0008806 від 28.12.2018 року, слідчим СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_7 та погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з середньою освітою, являється студентом 3 курсу Коледжу економіки і управління Східноєвропейського університету, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, часником бойових дій, інвалідом та депутатом не являється, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_7 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 , посилаючись на те, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.12.2018 року близько 22 години 30 хвилин за попередньою змовою та разом з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи біля ТРЦ «Любава» по бульвару Шевченка, 208/1 у м. Черкаси, неподалік від місця для паркування, не приховуючи свого злочинного наміру, протиправно вдаючись до насильницького впливу на потерпілого ОСОБА_14 , що виразилось у фізичному насильстві шляхом завдання численних ударів по тілу потерпілого ОСОБА_14 , більш точний механізм яких досудовим розслідуванням не встановлено, діючи відкрито, умисно, з корисливих спонукань заволоділи грошовими кошти в сумі 70 гривень, та з місця скоєння злочину з викраденим зникли, чим спричинив останньому матеріальний збиток на вказану суму.

Він же, 26.12.2018 року близько 22 години 30 хвилин за попередньою змовою та разом з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи біля ТРЦ «Любава» по бульвару Шевченка, 208/1 у м. Черкаси, побачивши раніше незнайомого їм ОСОБА_15 , 2001 року народження, вчинили розбійний напад на останнього, що виразилось в тому, що він, маючи умисел на заволодіння майном останнього, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, а саме нанесення тілесних ушкоджень руками в область голови та обличчя, чим спричинивши ОСОБА_15 , тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці суглобового відростку справа; крововилив (гематома) нижньої щелепи, які згідно висновку експерта № 02-01/780 від 08.07.2019 року відносяться : перелом нижньої щелепи в ділянці суглобового відростку справа до категорії ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; крововилив (гематома) нижньої щелепи до категорії легких тілесних ушкоджень та після чого заволоділи особистим майном ОСОБА_15 , а саме: мобільним телефоном марки «іPhone 5S 16 Gb», ринкова вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 8/416 від 08.07.2019 року станом на 26.12.2018 року могла становити 2366, 67 грн (дві тисячі триста шістдесят шість гривень шістдесят сім копійок) в якому знаходилась сім-картка оператора «Лайфсел» вартістю 70 грн., на рахунку якої були грошові кошти у сумі 30 грн, а всього заволоділи майном, яке належить потерпілому ОСОБА_15 на загальну суму 2 466, 67 коп.

Таким чином, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, та у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб,.

03.10.2019 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.187 КК України.

Причетність ОСОБА_10 до скоєння вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 , протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_15 , висновком експерта № 02-01/780, даними протоколу підозрюваного ОСОБА_12 .

Слідчий в клопотанні посилається на те, що підставою застосування відносно підозрюваного ОСОБА_10 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, спробам з його боку переховуватися від правоохоронних органів та суду, впливати на потерпілих, свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

ОСОБА_10 вчинив тяжкий злочин, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, тому знаходячись на волі, матиме можливість безперешкодно застосовувати вплив на інших учасників у кримінальному провадженні з метою схилення їх до дачі неправдивих показів, переслідуючи при цьому мету уникнення від кримінальної відповідальності та приховування можливих аналогічних фактів своєї злочинної діяльності, приховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання та просив обрати запобіжний захід в вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний в судовому засіданні вину свою у вчиненому злочинові не визнав, та пояснив про обставини вчиненого кримінального правопорушення та просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_10 ОСОБА_11 в судовому засіданні просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання приходить до наступного.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.п. 3 та 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, згідно ст.5 Європейської конвенції з прав людини, яка у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи. Крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.

Так, у справі «Смирнов проти Росії» Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, обвинувачена в скоєнні злочину, завжди повинна знаходитися на свободі, до закінчення розгляду справи, якщо Держава не зможе довести, що маються «умісні і достатні» причини взяти її під варту, і зокрема, коли є підстави вважати, що особа ухилятиметься від слідства та суду, перешкоджатиме встановленню істини у справі, або продовжить злочину діяльність.

В частині 3 ст. 5 Конвенції / правова позиція ЄСПЛ, викладена в п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України"/ після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчинені злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

В своєму клопотанні слідчий та прокурор вказує, що до підозрюваного ОСОБА_10 необхідно обрати міру запобіжного заходу тримання під вартою, що дасть необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, але доказів не надано.

При формуванні внутрішнього переконання слідчого, прокурора, слідчого судді, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятися від слідства й суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція Європейського суду з прав людини, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватися не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявності такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

В даному випадку прокурором не доведено та не надано письмових доказів того, що в даному випадку виникли ризики передбачені вимоги ст.177 КПК України.

Судом встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання та навчання, за місцем проживання характеризується позитивно, має молодий вік, сталі соціальні зв`язки та повноцінну родину, до кримінальної відповідальності не притягувалася та з урахуванням того, що досудовим розслідуванням не встановлено нових даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеним ризикам будь-яким із передбачених ч.1 п.1,3,4,5 ст. 177 КПК України, тому за таких обставин суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_10 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в нічний час доби.
Керуючись ст. ст. 40, 131-132, 176-184, 193-194, 196, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 21:00 год. до 07:00 год. строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 02 грудня 2019 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_10 наступні обов`язки:
1) Прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;
2) Не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду в період з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. щоденно;
3) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання, навчання та засобів зв"язку;

4) Здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт для виїзду за кордон, інші
документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;
5) Не відвідувати місця, де знаходяться розважальні заклади.
6) Заборонити спілкування з потерпілими, свідками та експертами по даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора та захисника.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Копію ухвали суду вручити підозрюваному ОСОБА_10 , слідчому та прокурору для контролю за її виконанням.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_16

Копію цієї ухвали мені вручено ____ жовтня 2019 року о « » год. « » хв.
Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

Захисник: ОСОБА_17 .

Підозрюваний: ОСОБА_10

Законний представник: ОСОБА_11 ..