У Х В А Л А

іменем України

06.06.2019 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Слідчий суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , заінтересованої особи ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Томаківка Дніпропетровської області клопотання слідчого Томаківського відділення поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна, по кримінальному провадженню №0000211 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий Томаківського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженого з повноважним прокурором, у якому просить накласти арешт на майно визнане речовим доказом по кримінальному провадженню № №0000211, а саме:
- автомобіль КАМАЗ-53212 реєстраційний номер « НОМЕР_1 »;
- причеп СЗАП-8352 реєстраційний номер « НОМЕР_2 » ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ;
- ключі від запалення..
Необхідність накладення арешту обґрунтовує тим, що Томаківським відділенням поліції Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000211 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України.
В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що 29.05.2019 року о 20:55 до чергової частини Томаківського відділення поліції надійшло повідомлення від співробітника ст. інспектора з ДНС Томаківського ВП НВ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 про те, що під час проведення оперативно- профілактичного відпрацювання було виявлено факт підробки номера кузова на автомобілі КАМАЗ-53212 реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та на причепі марки СЗАП-8352 реєстраційний номер « НОМЕР_2 ».
Так 29.05.2019 слідчим Томаківського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 дане повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було зареєстроване до ЄРДР за № 0000211 за попередньою правовою кваліфікацією ст. 290 КК України за фактом підробки номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу.
29.05.2019 в період часу з 21:30 до 23:00 слідчим СВ Томаківського ВП ОСОБА_7 з метою виявлення та вилучення предметів та речей вчинення даного кримінального правопорушення проведено огляд місця події, а саме місцевості по вул Ярослава Мудрого в смт. Томаківка Томаківського району, де був встановлений автомобіль КАМАЗ-53212 реєстраційний номер « НОМЕР_1 » з причепом марки СЗАП-8352 реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_8 . В ході даного огляду, а саме порівнюючи номери кузова на автомобілі КАМАЗ-53212 реєстраційний номер « НОМЕР_1 » з номером шасі в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 було виявлено, що на рамі кузова автомобіля виявлений номер « НОМЕР_5 », однак відповідно до зазначеного свідоцтва номер шасі повинен бути « НОМЕР_6 », тобто під час огляду встановлено відсутність на рамі автомобіля КАМАЗ-53212 реєстраційний номер « НОМЕР_1 » в номері кузова цифри - «3». Крім того порівнюючи номери кузова на причепі НОМЕР_7 реєстраційний номер « НОМЕР_2 » з номером шасі в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 було виявлено, що табличка з номером шасі взагалі відсутня на причепі.
Виявлені невідповідності вузлів номерів шасі на автомобілі КАМАЗ-5321 реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та причепі СЗАП-8352 реєстраційний номер « НОМЕР_2 » з номерами шасі в свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_8 та НОМЕР_4 вказують на факт заміни номерів вузлів транспортних засобів.
В ході проведення вказаного огляду місця події було виявлено і прийнято рішення про тимчасове вилучення автомобіля КАМАЗ-53212 реєстраційний номер
« НОМЕР_1 » та причепу СЗАП-8352 реєстраційний номер « НОМЕР_2 » з свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .
Автомобіль КАМАЗ-53212 реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та причеп СЗАП-8352 реєстраційний номер « НОМЕР_2 » належить згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_9 .
Рішення про тимчасове вилучення транспортних засобів КАМАЗ-53212 реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та причеп СЗАП-8352 реєстраційний номер « НОМЕР_2 » з вмістом зерна пшениці у середині обґрунтовується тим, що відповідно до ст. 167 КПК України є достатньо підстав вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину та зберегли на собі сліди злочину (п. 1 ч. 1 ст. 167 КПК України), дане рішення про вилучення транспортних засобів прийнято слідчим після проведення огляду. У свою чергу, є достатні підстави вважати, що транспортні засоби КАМАЗ-53212 реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та причеп СЗАП-8352 реєстраційний номер « НОМЕР_2 » з вмістом зерна пшениці, відповідно до п. З ч. 1 ст. 167 КПК України є предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України та відповідно предметом злочину кримінального провадження № 0000211. Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
30.05.2019 слідчим винесено постанову про визнання предметів речовими доказами та залучення їх до кримінального провадження, а саме:
-автомобіль КАМАЗ-53212 реєстраційний номер « НОМЕР_1 »;
-причеп СЗАП-8352 реєстраційний номер « НОМЕР_2 » з вмістом зерна пшениці;
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ;
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ;
-ключі від запалення.
Крім того, з метою встановлення інших речових доказів та їх належного процесуального вилучення, зокрема:
- з метою встановлення інших знарядь вчинення злочину, які могли бути використані для вчинення злочину тощо та предметів злочину необхідно накласти арешт на транспортні засоби КАМАЗ-53212 реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та причеп СЗАП-8352 реєстраційний номер « НОМЕР_2 » з вмістом зерна пшениці для проведення його обшуку, що потребує достатнього часу, оскільки передбачає витрачання значного часу на складання, призначення до розгляду та розгляд відповідного клопотання в суді, що не можливо здійснити без порушення вимог ст. 171 КПК України, тобто вимоги щодо повернення тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна;
- призначення та проведення трасологічної експертизи відносно предмету злочину, а саме підтвердження факту підробки, заміни саме експертним шляхом.
Обставини встановлені під час досудового розслідування вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування заборони користування вказаним майном призведе до його приховування, пошкодження, псування, продовження використання їх у протиправний спосіб та неможливість іншими шляхами, окрім застосування арешту забезпечити незмінність слідової картини на них.
У загальному підсумку, реалізація ризиків вказаних дій призведе до зміни слідової картини, яку зберігає на собі вищезазначене майно, визнане речовими доказами у провадженні, неможливості досягнення мети кримінального провадженню в наступному.
Внаслідок вжиття такого заходу забезпечення буде досягнуто мети його застосування, а саме запобігання можливості його приховування, пошкодження псування, знищення, перетворення, що матимуть на меті ухилення від притягнення до визначеної законом відповідальності.
Правова підстава арешту майна (ч. 2 ст. 170 КПК України): збереження речових доказів.
В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про арешт майна.
Заінтересована особа ОСОБА_5 не заперечує проти арешту майна .
Розглянувши клопотання слідчого, заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали досудового розслідування, доходжу висновку про необхідність накладення арешту на майно виходячи з наступних обставин справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі Закону),- арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий довів, що в даному випадку, підставами для залучення вказаного майна послугувало те, що арешт даного майна, яке є об`єктом матеріального світу, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме могли бути знаряддям вчинення злочину, зберегти на собі його сліди, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів. Адже арешт майна, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, та процесуального статусу останнього.
Обставини встановлені під час досудового розслідування вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування заборони користування вказаним майном призведе до його приховування, пошкодження, псування, продовження використання їх у протиправний спосіб та неможливість іншими шляхами, окрім застосування арешту забезпечити незмінність слідової картини на них.
Внаслідок вжиття такого заходу забезпечення буде досягнута мета його застосування, а саме запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, або ухилення від притягнення до визначеної законом відповідальності причетних до злочину осіб.
Таким чином слідчий довів, що майно, на яке просить накласти арешт відповідає критеріям наведеним у п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тому накладення арешту на безпосередній об`єкт злочину є доцільним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на майно, у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження майном, яке було виявлено та тимчасово вилучено під час проведення оглядів від 29.05.2019, а саме на:
-автомобіль КАМАЗ-53212 реєстраційний номер « НОМЕР_1 »;
-причеп СЗАП-8352 реєстраційний номер « НОМЕР_2 »;
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ;
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ;
-ключі від запалення.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

06.06.2019