справа № 208/7709/19
№ провадження 1-кс/208/3202/19
УХВАЛА
Іменем України

22 листопада 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому засіданні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0002078 від 06.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним погодженим з прокурором клопотанням, просив накласти арешт на мобільний телефон «Xiaomi Redmi 7 Eclipse Black 3 GB RAM 64 GB ROW IMEI 1 НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 .
Клопотання вмотивоване тим, що 20.10.2019 року, невстановлена особа, перебуваючи в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташований за адресою: м. Кам`янське, вул. Миру, умисно, таємно із корисливих мотивів викрала майно, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , спричинивши останньому матеріального збитку.

В ході проведення досудового розслідування з метою відшукування викраденого майна, а саме: мобільного телефону «Xiaomi Redmi 7 Eclipse Black 3 GB RAM 64 GB ROW IMEI 1 НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , до оперативного підрозділу було направлено доручення у порядку ст. 40 КПК України, спрямоване на встановлення місця знаходження вказаного майна, встановлення свідків та очевидців злочину. У ході виконання доручення було встановлено особу ОСОБА_6 , який добровільно надав для огляду та вилучення вказаний мобільний телефон, який 21.11.2019 року, було вилучено у останнього.

На думку слідчого, даний предмет має суттєве значення по кримінальному провадженню як речовий доказ, підставами його арешту є те, що він відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та має доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення. Метою арешту предмету клопотання є запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження.
Прокурор в судове засідання не прибув, подав заяву про підтримання клопотання, та розгляд клопотання за відсутності прокурора.
Слідчим надано до суду клопотання про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, на заявленому клопотанні наполягає.
Власник майна, ОСОБА_5 не прибув, заяв та клопотань не подавав.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
З положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
06.11.2019 р., відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР № 0002078, за ч. 1 ст. 185 КК України.
Надані органом досудового розслідування докази, наявні в матеріалах клопотання, зокрема, протокол допиту потерпілого, заява ОСОБА_7 який добровільно видав телефон яким він заволодів у барі «Макс» по вул. Миру, протоколом огляду предмету від 21.11.2019 року, постановою про визнання предмету речовим доказом від 21.11.2019 року, які наразі утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
П. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий суддя вважає, що предмет клопотання - мобільний телефон «Xiaomi Redmi 7 Eclipse Black 3 GB RAM 64 GB ROW IMEI 1 НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , має ознаки предмету злочину та є наявним ризик його знищення, перетворення та відчуження, тому клопотання слідчого щодо тимчасового позбавлення власника права на відчуження, розпорядження предметом клопотання є обґрунтованим.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Враховуючи обґрунтування заявленого клопотання, є таким що підлягає частковому задоволенню, а саме в частині позбавлення права відчуження, розпорядження, що буде відповідати наведеним критеріям та застосовані обмеження права власності буде відповідати завданням кримінального провадження, пропорційним і не становить особистий і надмірний тягар для власника майна, адже не порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника предмету клопотання.
Керуючись викладеним та ст. 9, 98, 170, 173 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Клопотання слідчого задовольнити частково.
Накласти арешт в частині позбавлення права відчуження, розпорядження на мобільний телефон «Xiaomi Redmi 7 Eclipse Black 3 GB RAM 64 GB ROW IMEI 1 НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , залишив за ним право користування.
В іншій частині відмовити.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження, що згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1