печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000342 від 09.04.2019 та визначення порядку зберігання речових доказів,

ВСТАНОВИВ:
16.05.2019 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000342 від 09.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , національний паспорт іноземця серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 19.05.2014 Генеральним консульством Гонконгу), із забороною відчужувати, користуватися та будь-яким іншим чином розпоряджатися, у тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб, таке нерухоме майно та визначення порядку зберігання речових доказів шляхом передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (), в управління для реалізації або передачі в управління у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Генеральною прокуратурою України здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, відомості про яке 09.04.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000342 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В клопотанні прокурор зазначає, що підставою внесення до ЄРДР відомостей про вказане кримінальне правопорушення послугували матеріали Департаменту захисту економіки Національної поліції України про заволодіння чужим майном Маджгаард Лімітед (Majgaard Limited) а саме квартирою АДРЕСА_2 , а також машиномісць № 45 та АДРЕСА_3 , вчинене шляхом обману (шахрайство) в особливо великих розмірах.

В ході досудового розслідування встановлено, що 20.09.2011 між ТОВ «Житло-Буд» та «Tarnwood Limited» укладено договір №307-К купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , а також машиномісць АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 підвалу І в будинку № 7 по вулиці Кловський узвіз в місті Києві. 16.11.2011 між ТОВ «Tarnwood Limited» як первісним покупцем та «Majgaard Limited» як новим покупцем укладено договір про уступку права вимоги за договором № 307-К купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , а також машиномісць № НОМЕР_3 та АДРЕСА_3 . 03.08.2016 між ТОВ «Житло-Буд» в особі генерального директора ОСОБА_5 та Маджгаард Лімітед (Majgaard Limited) в особі ОСОБА_6 , на виконання договору купівлі-продажу майнових прав № 307-К, складено акт приймання-передачі квартири АДРЕСА_6 , вартість якої, відповідно до довідки про виконання умов договору №379 від 03.08.2016, становить 3 994 903,00 гривень. 03.08.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, на підставі поданих документів, право власності на квартиру АДРЕСА_2 , а також машиномісця № 45 та АДРЕСА_5 підвалу І літ. А (підземного паркінгу), розташованих в будинку АДРЕСА_7 , зареєстровано за ОСОБА_7 (Majgaard Limited).

Також слідством встановлено, що в лютому 2019 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, невстановлена особа, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння квартирою АДРЕСА_2 , а також машиномісцями № 45 та АДРЕСА_5 підвалу І літ. А (підземного паркінгу), розташованих в будинку АДРЕСА_7 , які належали ОСОБА_7 (Majgaard Limited), підробила довіреність видану від імені ОСОБА_7 (Majgaard Limited) від 22.02.2019 посвідчену державним реєстратором міста Лімассол - Ніове Дж.Петрідес та Апостиль №123360/19 від 22.02.2019, посвідчений постійним секретарем Міністерства юстиції та Громадського порядку міста Нікосія В. Іоанноу, відповідно до яких уповноважили ОСОБА_8 укладати договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та машиномісць № НОМЕР_3 та АДРЕСА_5 підвалу І літ. А (підземного паркінгу), розташованих в будинку АДРЕСА_7 .

В матеріалах клопотання також зазначено, що 04.03.2019 невстановлена особа, використовуючи заздалегідь підроблений паспорт від імені ОСОБА_8 , діючи за попередньою злочинною змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_8 , уклали договори № 208, 209 та 210 від 04.03.2019 купівлі-продажу, відповідно до яких ОСОБА_7 (Majgaard Limited) в особі ОСОБА_11 як продавець продав, а ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як покупець, придбав квартиру АДРЕСА_2 , а також машиномісця № 45 та АДРЕСА_5 підвалу І літ. А (підземного паркінгу), розташованих в будинку АДРЕСА_7 . Цього ж дня, приватним нотаріусом ОСОБА_10 , на підставі договорів купівлі-продажу № 208, 209 та 210 від 04.03.2019, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_2 , а також машиномісця № НОМЕР_3 та АДРЕСА_5 підвалу І літ. А (підземного паркінгу), розташованих в будинку АДРЕСА_7 , за ОСОБА_9 .

Разом із тим слідством встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану №1385/17.8-09 від 27.03.2019 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Кропивницький.

Виходячи з матеріалів клопотання, 10.04.2019 ОСОБА_9 достовірно знаючи, що квартира АДРЕСА_6 , придбана ним злочинним шляхом на підставі підроблених документів, усвідомлюючи що його дії можуть бути викриті, з метою збереження вказаного нерухомого майна, шляхом його перереєстрації на підконтрольних йому осіб, уклав з ОСОБА_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) договір купівлі-продажу № 667 вказаного нерухомого майна.

Таким чином в діях ОСОБА_9 та невстановленої особи слідством вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_9 , на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , національний паспорт іноземця серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 19.05.2014 Генеральним консульством ОСОБА_12 ).

21.04.2019 старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_13 проведено огляд нежитлового приміщення тамбуру 43-го поверху будинку АДРЕСА_7 , на якому знаходиться квартира АДРЕСА_2 , під час проведення якого встановлено, що будівельні та оздоблювальні роботи на поверсі та у квартирі проведені не в повному обсязі та вона не пристосована для проживання.

18.04.2019 постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_13 , квартиру АДРЕСА_9 , визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

На цей час виникла необхідність у збереженні речових доказів у вигляді квартири АДРЕСА_9 , шляхом накладення на неї арешту, із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження, а також користування вказаною квартирою та визначенні порядку зберігання вказаного майна.

Відповідно до ч.5ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, слідчим суддею встановлено, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому за викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до абзацу сьомого частини шостої статті 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

У випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон) передбачено, що Національне агентство є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.

У пункті 4 частини першої статті 9 Закону зазначається, що на Національне агентство покладено функцію з проведення оцінки, ведення обліку та управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні.

За абзацом четвертим частини першої статті 1 Закону, управляючи активами, Національне агентство забезпечує збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості.

Відповідно до частини третьої статті 21 Закону, управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється Національним агентством на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх економічної вартості.

Абзацом першим частини першої статті 19 Закону встановлено, що Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 19 Закону, активи, визначені абзацом першим цієї статті, приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів.

Згідно з частиною другою статті 19 Закону, у разі прийняття в управління активів, які чи права на які та їх обтяження підлягають державній реєстрації, Національне агентство надсилає того самого дня інформацію про накладення арешту на активи органам, що ведуть державні реєстри таких активів, прав на них або їх обтяжень.

Частиною першою статтею 21 Закону встановлено, що управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Вимогами абзацу другого частини другої статті 21 Закону передбачено, що управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, між Національним агентством та управителем визначеним за результатами конкурсу відповідно до абзацу першого частини другої зазначеної статті Закону.

Згідно з частиною четвертою статті 21 Закону, майно, в тому числі у вигляді предметів чи великих партій товарів, зберігання якого через громіздкість або з інших причин неможливе без зайвих труднощів, або витрати із забезпечення спеціальних умов зберігання якого чи управління яким співмірні з його вартістю, або яке швидко втрачає свою вартість, а також майно у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, підлягає реалізації за цінами щонайменш не нижче ринкових.

У разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора, а також судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано арешт прийнятих в управління активів, Національне агентство у триденний строк повертає їх законному власнику.

Вимогами статті 24 Закону, встановлено, що надходження від здійснюваного Національним агентством управління активами, а також кошти, одержані на підставі міжнародних угод щодо розподілу та повернення активів в Україну, перераховуються до державного бюджету.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя оцінює індивідуальні ознаки та властивості арештованого у даному кримінальному провадженні майна, вартість якого значно перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, що підтверджується матеріалами клопотання слідчого, та як наслідок виходить з того, що зазначені у клопотанні підстави для передачі майна на здійснення заходів з управління ним, мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та одночасно враховує, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити необхідність передачі такого майна на здійснення заходів з управління ним, з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Разом з тим, вжиття заходів щодо управління вказаним арештованим майном спрямоване на захист інтересів підозрюваних, оскільки гарантує власникам майна збереження його вартості, а також дає можливість збільшити цю вартість, тим самим компенсуються усі негативні наслідки застосування такого арешту.

Прокурор в клопотанні доведено, що незастосування заходів щодо передачі в управління Національному агентству майна та в результаті цього невжиття заходів щодо збереження арештованого майна утруднить або зробить неможливим (втрата, погіршення фізичного стану майна, зменшення його економічної вартості) застосування негативних наслідків до підозрюваних у разі винесення обвинувального висновку стосовно останнього, а у разі винесення виправдувального вироку може стати порушенням прав підозрюваного у вигляді втрати вартості майна за час його перебування під арештом, що в обох випадках унеможливить досягнення завдань кримінального провадження.

Зважаючи на викладене та враховуючи при цьому процесуальну позицію сторони обвинувачення, яка вказує на неможливість самостійно здійснити управління вказаним майном, та враховуючи при цьому об`єктивну необхідність виключити прямий або опосередкований вплив та посягання підозрюваних на арештоване майно, запобігти можливості знищення, відчуження майна, виключення ймовірності користування майном, що дозволить підозрюваному продовжувати отримувати незаконні доходи (переваги) від набутого шляхом вчинення кримінальних правопорушень матеріальних благ та продовжувати злочинну діяльність та разом з тим, у випадку винесення виправдувального вироку зможе запобігти порушенню прав підозрюваного у вигляді втрати вартості майна за час його перебування під арештом, слідчий суддя приходить до переконання про задоволення вимог клопотання щодо передачі майна на зберігання до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів з метою досягнення завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, ст.ст. 1,9, 19, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , національний паспорт іноземця серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 19.05.2014 Генеральним консульством Гонконгу), із забороною відчужувати, користуватися та будь-яким іншим чином розпоряджатися, у тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб, таке нерухоме майно.

Визначити порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0000342 від 09.04.2019 шляхом передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (), в управління для реалізації або передачі в управління у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», об`єкту нерухомого майна на яке накладено арешт, а саме квартиру АДРЕСА_1 та яка на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , національний паспорт іноземця серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 19.05.2014 Генеральним консульством Гонконгу).

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, окрім, як за відповідним зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () та уповноважених ним осіб, стосовно об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 та яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , національний паспорт іноземця серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 19.05.2014 Генеральним консульством Гонконгу.

Зобов`язати Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () забезпечити реєстрацію прав на управління та інших речових прав, що виникатимуть на підставі даної ухвали щодо передачі Національному агентству в управління майна, на яке накладено арешт, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , національний паспорт іноземця серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 19.05.2014 Генеральним консульством Гонконгу). Реєстрацію здійснити у суб`єкта державної реєстрації прав на нерухоме та рухоме майно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1