ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3277/19 Справа № 208/447/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України,

за участю учасників судового розгляду:
прокурора: ОСОБА_8 в режимі відеоконференції
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою змінити щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Вказує, що прокурор обмежився переліком стандартних підстав, зазначених у клопотанні про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , але при цьому жодним чином не мотивував, чому не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, що не зроблено й судом. На даний час у справі, по якій обвинувачується ОСОБА_7 , не допитано тільки одного свідка.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу суду та застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вказує, що його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, немає. Прокурором не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Крім того, зазначає, що кримінальне провадження щодо нього, судом першої інстанції не розглянуто в розумні строки, чим порушено право на захист та свободу, оскільки в нього залишалась мати похилого віку, яка потребує його допомоги.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 листопада 2019 року.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд послався на те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину під час відбуття покарання з випробуванням, що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку, та враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачуються, терміну покарання, який загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, що є відповідними ризиками ухилення від суду, вчинення нових злочинів, суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які не зменшились з моменту взяття обвинуваченого під варту, й не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які просили задовольнити їх апеляційні скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали контрольного провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів справи питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою було вирішено на стадії судового розгляду. Тобто, це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
На думку колегії суддів, висновки суду про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , не відповідають обставинам, які мають значення для прийняття правильного та обґрунтованого рішення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не повно та не об`єктивно досліджені обставини, що враховуються при продовженні запобіжного заходу, та, продовжуючи щодо ОСОБА_7 строк дії найбільш суворого запобіжного заходу, суддею хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити її належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
Одночасно колегія суддів приходить до переконання про те, що вирішення питання про можливість подальшого перебування особи під вартою передбачає необхідність врахування також необхідності забезпечення дотримання прав обвинуваченого, у тому числі і тих, які гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
На думку суду апеляційної інстанції, враховуючи сукупність обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення, наявні підстави для задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Згідно з положеннями ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При апеляційному розгляді встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. Відповідно обвинувачення наявний один епізод. Учасники кримінального провадження: один потерпілий та один свідок, яких вже допитано, що не може свідчити про розумність строку розгляду вказаного кримінального провадження, враховуючи тривалість перебування ОСОБА_7 під вартою з 15.01.2018 року.
При цьому колегія суддів встановила, що виключних обставин для тримання ОСОБА_7 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені у клопотанні слідчого ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати виключною підставою для тримання підозрюваного під вартою, враховуючи що обвинувачений вже тримається під вартою більш ніж 1 рік 10 місяців.
З урахуванням вказаного, а також даними про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту, який полягає у забороні обвинуваченому залишати місце свого проживання цілодобово, а тому зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме, можливості переховування обвинуваченого від суду, а також, впливу на свідків у кримінальному провадженні, поклавши на обвинуваченого ОСОБА_7 відповідні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суддею необґрунтовано продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому апеляційні скарги захисника та обвинуваченого підлягають задоволенню, а ухвалу суду скасуванню, з постановлянням нової ухвали.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 листопада 2019 року, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 28 листопада 2019 року включно, поклавши на нього обов`язки:

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово;
- прибувати за кожним викликом слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатись з м. Камянське Дніпропетровської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4