Справа №345/2873/19
Провадження № 1-кс/345/1857/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.12.2019 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , законного представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 , прокурора Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , розглянувши скаргу законного представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук, -
в с т а н о в и в:
Законний представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді зі скаргою про визнання протиправною та скасування постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук від 20.03.2019 року, яка винесена старшим слідчим СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 .

Скаргу мотивує тим, що згідно витягу з ЄРДР від 15.11.2018 року по кримінальному провадженню №0001334 за ч. 1 ст. 122 КК України зазначено слідчий ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; прокурор ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Як засвідчує витяг з ЄРДР від 23.02.2019 року в групу прокурорів включено прокурора ОСОБА_12 , якому раніше згідно ухвали суду від 14.08.2018 року задоволено відвід у кримінальному провадженні, яке здійснювалося по даній події. В подальшому, незважаючи на виділення матеріалів кримінального провадження та присвоєння йому №0001334, слідча ОСОБА_8 з 16.11.2018 року по 24.01.2019 року продовжує здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні №0000419.

В матеріалах кримінального провадження наявне повідомлення про підозру від 19.02.2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, складене слідчим ОСОБА_7 та погоджене прокурором ОСОБА_5 , яке 16.03.2019 року оперуповноважений Кріль в присутності свідків намагався вручити ОСОБА_13 . Скаржник зазначає, що відповідно до пошукової бази «Вся Украина - жители» в Україні є 7 чоловіків з прізвищем та ініціалами ОСОБА_13 . При цьому серед даних чоловіків є і колишній чоловік скаржниці ОСОБА_13 , з яким вона розлучилася в 2014 році та з яким з того часу не проживають. Крім цього, ОСОБА_13 не являється біологічним батьком ОСОБА_3 та його не усиновив. Таким чином, навіть, якщо повідомлення про підозру ОСОБА_3 намагалися вручити колишньому чоловікові скаржниці, то він є для ОСОБА_3 сторонньою особою.

20.03.2019 року старший слідчий ОСОБА_6 виніс постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного ОСОБА_3 у розшук. Зокрема, у даній постанові зазначено, що 19.02.2019 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. 16.03.2019 року підозрюваний від отримання повідомлення про підозру у присутності двох понятих відмовився. Даний факт не відповідає дійсності та засвідчує про внесення старшим слідчим ОСОБА_6 завідомо неправдивих відомостей до офіційного документу, а, відповідно, і про незаконність винесення даної постанови.

02.04.2019 року слідчий ОСОБА_7 направив до Рожнятівського ВП матеріали щодо оголошення в розшук ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001334. 12.04.2019 року Калуським ВП були отримані матеріали на виконання постанови з Рожнятівського ВП від 09.04.2019 року. В даних матеріалах є рапорт оперуповноваженого ОСОБА_14 , згідно якого за показами свідка ОСОБА_4 син ОСОБА_3 з серпня 2018р. не проживає за адресою АДРЕСА_1 .

15.04.2019 року слідчий ОСОБА_7 виніс постанову про проведення процесуальних дій на іншій території, а саме доручив оперативним працівникам Долинського ВП провести розшук підозрюваного ОСОБА_3 16.05.2019 року Калуським ВП була отримана відповідь із Долинського ВП, в якій зазначається, що вони повертають безпідставно направлені до них матеріали щодо розшуку ОСОБА_3 . І тільки 17.05.2019 року слідчий ОСОБА_7 направив начальнику Калуського ВП ОСОБА_15 матеріали щодо розшуку підозрюваного ОСОБА_3 .

В період часу із грудня 2018 року по серпень 2019 року ОСОБА_4 жодного разу не телефонував ні слідчий, ні прокурор, не повідомляли жодних обставин справи та не запрошували для дачі показів, не повідомляли, що її сина ОСОБА_3 оголошено в розшук. ОСОБА_4 наголошує, що її син не переховувався від органів досудового слідства. У серпні 2018 року поїхав на навчання до м.Харкова для здобуття вищого рівня знань, про що було повідомлено слідчу. Навчаючись у школі, ОСОБА_3 відвідував курси китайської мови, курси з правознавства, фотогурток АртЛаб. Крім того, син ОСОБА_3 відкрито користувався банківською карткою, мобільним телефоном та спілкувався в соціальних мережах, вів відкритий активний спосіб життя, що свідчить про те, що він не переховувався від органів досудового розслідування.

Крім того ОСОБА_4 просить врахувати, що слідчому ОСОБА_6 керівником органу досудового розслідування не було доручено здійснювати досудове розслідування у даному кримінальному провадженні. Отже, всупереч вимогам КПК слідчий ОСОБА_6 виніс постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук від 20.03.2019 року, оскільки він не мав законних підстав для доступу до матеріалів кримінального провадження №0001334 та не мав повноважень для винесення будь-яких процесуальних документів у даному кримінальному провадженні.

Тому скаржник просить визнати постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук від 20.03.2019 року, яка винесена старшим слідчим СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001334 незаконною та скасувати; зобов`язати начальника СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_16 внести відповідні відомості до ЄРДР, де зазначити, що її сина ОСОБА_3 оголошено у розшук незаконно та досудове слідство зупинено незаконно, а також зобов`язати його надати письмову довідку про це.

Скаржниця ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримала з вищенаведених підстав. Додатково пояснила, що проживає в с. Тисів Болехівської міської ради впродовж декількох років. Вказала, що до літа 2018 року її син навчався в ліцеї у Брошнів-Осаді, при цьому на навчання син доїжджав із с. Тисів чи з м. Калуша. З 20.08.2018 року ОСОБА_3 навчається в м. Харкові, проживає разом із її мамою і братом за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначила, що ще в грудні 2018 року повідомляла слідчу ОСОБА_8 про те, що син ОСОБА_3 навчається за межами Івано-Франківської області.

Наголосила, що призначення в групу слідчих ОСОБА_6 20.03.2019 року о 16.33 год., яким винесена оскаржувана постанова, свідчить про факт злочинної змови працівників прокуратури з працівниками слідчого відділення поліції. Оскільки, зважаючи на розпорядок роботи Калуського ВП та Калуської місцевої прокуратури (робочий час закінчується о 18.00 год.), вивчення слідчим матеріалів даного кримінального провадження, винесення даної постанови та її погодження прокурором за такий короткий проміжок часу є фізично неможливим. А тому ОСОБА_4 просить скаргу задоволити у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні заперечила щодо задоволення скарги. Наголосила, що, з урахуванням положень ст.278 КПК України, відповідно до вимог ст.ст. 135,136 КПК України, було вжито заходів для вручення ОСОБА_3 письмового повідомлення про підозру. Так, в ході проведення слідчих дій було встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , проте фактично проживає в АДРЕСА_1 . Неодноразово повістки про виклик до слідчого як ОСОБА_3 , так і його законного представника ОСОБА_4 , надсилалися рекомендованими листами з повідомленнями на адресу їх фактичного місця проживання. Проте, вони на виклики не з`являлися та фактично переховувалися від органів досудового розслідування. Вказане підтверджується зокрема і тим, що 21.08.2019 року ОСОБА_4 відмовилася від надання будь-яких пояснень щодо місця перебування її сина ОСОБА_3 , так як вважала, що її сина переслідують незаконно. За таких обставин письмове повідомлення про підозру, з дотриманням вимог КПК України, вручали колишньому чоловікові ОСОБА_4 ОСОБА_13 , який проживав разом із підозрюваним. Водночас прокурор визнала, що ОСОБА_13 не є батьком підозрюваного.

Також прокурор просить врахувати, що по кримінальному провадженню №0001334 слідчий ОСОБА_6 20.03.2019 року призначений в групу слідчих керівником СВ Калуського ВП ГУНП ОСОБА_16 , а тому при винесенні оскаржуваної постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук слідчий ОСОБА_6 діяв у межах наданих законом повноважень. Процесуальним законодавством не передбачено винесення окремої постанови про призначення слідчого. Керівник визначає слідчого, шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Крім того прокурор наголошує, що ст. 303 КПК України наведено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Тобто, чинним законодавством не передбачено оскарження постанов в частині оголошення розшуку підозрюваного. Таким чином, прокурор просить в задоволенні вимог скарги відмовити у повному обсязі.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали, додані до скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження №0001334, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Як встановлено в судовому засіданні, СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001334 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Старшим слідчим СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 20.03.2019 року винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного ОСОБА_3 , 2002 року народження, в розшук.

Слідчий суддя не бере до уваги покликання скаржниці, що слідчий ОСОБА_6 не мав законних підстав для доступу до матеріалів кримінального провадження №0001334 з огляду на наступне. З витягу з ЄРДР, сформованого станом на 05.12.2019 року, вбачається, що старший слідчий СВ Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 включений у групу слідчих, яким доручено здійснювати розслідування кримінального провадження №0001334. Крім того, з виписки із бази даних ЄРДР, наданої прокурором, вбачається, що 20.03.2019 року о 16.33 год. начальник СВ Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_16 , з урахуванням положень ст.39 КПК України, призначив слідчого ОСОБА_6 проводити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

За таких обставин старший слідчий ОСОБА_6 на момент ухвалення оскаржуваної постанови мав повноваження ухвалювати процесуальні рішення у вказаному кримінальному провадженні №0001334.

Щодо підставності винесення оскаржуваної постанови, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 280 КПК України, досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу у випадках наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Частина 1 ст. 278 КПК України передбачає вручення письмового повідомлення про підозру у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення здійснюються у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, тобто викликом ст. 133 КПК України, судовим викликом ст. 134 КПК України.

Порядок вручення повідомлення визначений ст. 135 КПК України. Зокрема, згідно з ч.1 ст.135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді,суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Відповідно до ч. 1 ст.136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Крім того, ч.4 ст.135 КПК України передбачено, що особливий порядок вручення повідомлення неповнолітньому. А саме відповідно до положень вказаної норми повістка про виклик неповнолітньої особи, як правило, вручається її батьку, матері, усиновлювачу або законному представнику. Інший порядок вручення повістки допускається лише у випадку, якщо це обумовлюється обставинами кримінального провадження.

У відповідності до ч. 1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, особа набуває статусу підозрюваного у кримінальному провадженні після отримання належним чином повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Натомість прокурором не надано доказів, які підтверджують факт належного повідомлення неповнолітнього ОСОБА_3 2002 року народження про підозру у передбачений КПК України спосіб. Так, з повідомлення про підозру вбачається, що даний документ 16.03.2019 року о 15.00 год. намагалися вручити ОСОБА_13 . Водночас жодних документів, які б вказували на те, що ОСОБА_13 входить до кола осіб, яким в розумінні ч.4 ст.135 КПК України, могло б бути вручене повідомлення про підозру, матеріали справи не містять. Натомість з довідок, виданих відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, вбачається, що ОСОБА_13 не є батьком ОСОБА_17 . Дана обставина по суті визнається і стороною обвинувачення.

При цьому з матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування не було вжито жодних заходів з метою вручення повідомлення про підозру щодо ОСОБА_3 його законному представнику матері ОСОБА_4 . Доказів, які б свідчили, що ОСОБА_4 ухилялася від отримання повідомлення про підозру стороною обвинувачення не надано. Так, у наявних матеріалах провадження корінцях повісток про виклик відсутні підписи, як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_3 . Також рапорти працівників поліції, у розумінні ст.136 КПК України, не можуть вважатися належним доказом на підтвердження повідомлення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про виклик до слідчого. Крім того, матеріали провадження не містять розписок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про отримання ними поштового відправлення. Долучені стороною обвинувачення пояснення ОСОБА_4 датовані 21.08.2019 року і не свідчать про факт її ухилення, як законного представника ОСОБА_3 , від отримання повідомлення про підозру в період з лютого по березень 2019 року.

З огляду на це, враховуючи, що органом досудового розслідування не вжито заходів для вручення ОСОБА_3 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, а також, що в органу досудового розслідування відсутні дані про належне підтвердження про факт вручення повідомлення про підозру ОСОБА_3 у будь-який інший спосіб, передбачений чинним законодавством, то, відповідно, ОСОБА_3 не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Аналіз положень ст.280 КПК України свідчить, що досудове розслідування може бути зупинене лише після повідомлення про підозру.

Враховуючи, що ОСОБА_3 не було у передбачений КПК України спосіб повідомлено про підозру, відсутні підстави для зупинення досудового розслідування, а тому постанова старшого слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 20.03.2019 року в частині зупинення досудового розслідування підлягає скасуванню.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що статтею 281 КПК України визначено, що про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно зі статтею 282 КПК України зупинене досудове розслідування відновлюється постановою слідчого, прокурора, якщо підстави для його зупинення перестали існувати (зокрема, якщо встановлено місцезнаходження підозрюваного), а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій. Зупинене досудове розслідування також відновлюється у разі скасування слідчим суддею постанови про зупинення досудового розслідування.

Відповідно до ст. 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Аналіз наведених норм свідчить, що предметом оскарження слідчому судді на досудовому провадженні відповідно до статті 303 КПК України може бути саме рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування до його відновлення, але кримінальним процесуальним законодавством не передбачено скасування постанови слідчого про оголошення розшуку підозрюваного.

Аналогічне вказане у рішенні ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (заява № 47148/99) від 22.02.2005 року де було наголошено, що суд не може заміняти функції внутрішніх органів, прокуратури, щоб вказувати їм, як вести розслідування або вчиняти будь-які інші дії.

Таким чином, на підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню, а саме в частині скасування зупинення досудового розслідування.

Разом із цим, слідчий суддя звертає увагу, що скасування постанови про зупинення досудового розслідування, в якій зазначено про оголошення розшуку підозрюваного, відновлення досудового розслідування, яке було зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного, є підставою для припинення розшуку підозрюваного.

Також слідчий суддя вважає такою, що не підлягає задоволенню вимога про зобов`язання зобов`язати начальника СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_16 внести відповідні відомості до ЄРДР, де зазначити, що її сина ОСОБА_3 оголошено у розшук незаконно та досудове слідство зупинено незаконно, а також зобов`язати його надати письмову довідку про це.

Так, порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також надання відомостей з нього, визначається Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженим наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016 року.

Згідно з п. 1 глави 2 розділу 1 вказаного Положенням до Реєстру вносяться відомості, зокрема, про зупинення та відновлення досудового розслідування (частина четверта статті 280, частина друга статті 281, частина третя статті 282 КПК України); оголошення розшуку підозрюваного (стаття 281 КПК України), інші відомості, передбачені в електронних картках. Разом із тим, главою 8 розділу 2 вказаного Положення, яка визначає порядок редагування (зміни) зафіксованих у Реєстрі відомостей, не передбачено виключення прокурором чи слідчим з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про розшук підозрюваного.

Крім того, відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 807/1456/17 право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, що належить до загальних засад кримінального провадження, з огляду на положення частини першої статті 24 КПК України не є необмеженим, а гарантується кожному в порядку, передбаченому цим Кодексом. Із дій, бездіяльності слідчого, прокурора, пов`язаних з фіксацією інформації в ЄРДР, пунктом першим частини першої статті 303 КПК України передбачена можливість оскаржити до слідчого судді лише бездіяльність, що полягає у невнесенні до Реєстру відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви чи повідомлення про нього. Наведений у частині першій цієї статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора.

Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що діяльність уповноважених службових осіб поліції, як і інших правоохоронних органів, щодо інформаційного наповнення ЄРДР полягає в офіційному фіксуванні здійснених у кримінальному провадженні процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень і є похідною від них. Внесення до Реєстру відомостей само по собі не впливає на юридичне становище особи, не змінює характеру й обсягу її прав та обов`язків та існуючого стану правовідносин.

За таких обставин скаргу слід задоволити частково.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 242, 303-307, 372 КПК України

у х в а л и в:

Скаргу задоволити частково.

Скасувати постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук від 20.03.2019 року, яка винесена старшим слідчим СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001334, в частині зупинення досудового розслідування.
В задоволені решти вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 13.12.2019 р.

Слідчий суддя