Справа № 240/571/19
Провадження № 1-кп/240/35/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка кримінальне провадження №0000096, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.03.2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горлівка Донецької області, громадянина України, освіта вища, не працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
В період часу з 2009 по 2012 роки, більш точну дату слідством встановити не вдалось, ОСОБА_3 , будучи мисливцем та маючи дозвіл на мисливську зброю, зберігав у себе за місцем проживання - по АДРЕСА_1 , мисливську зброю та боєприпаси до неї.
28.09.2012 року мисливську зброю було переоформлено на іншого власника, а дозвіл було анульовано.
Починаючи з 28.09.2012 року ОСОБА_3 , без відповідного дозволу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в порушення Положення про дозвільну систему, затверджену постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів з гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів», знаючи про те, що для поводження з даними предметами, необхідний передбачений законом дозвіл, за місцем свогог проживання - по АДРЕСА_1 , незаконно зберігав порох.
27 травня 2019 року, в період часу з 16 години 00 хвилини, до 16 години 50 хвилин, працівниками поліції Олександрівського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області, в ході проведення санкціонованого обшуку території домоволодіння ОСОБА_3 , розташованого за адресою: будинок АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено в сейфі, який розташований в приміщенні кухні зазначеного домоволодіння - одноосновний нітроцелюлозний (бездимний) порох, який є вибуховою речовиною, загальною масою 188,1797 г; та чорний (димний) порох, який є вибуховою речовиною, загальною масою 356,5049 г.
Згідно висновку експерта № 6-242 від 20.06.2019 року встановлено, що речовини у вигляді пластин невизначеноїформи сіро-зеленого кольору масами 1,1797 г і 187,0 г є вибуховою речовиною - одноосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом, що містить стабілізатор - дифеніламін. Гранульовані речовини сіро-чорного кольору масами 2,5049 г, і 354,0 г є вибуховою речовиною чорним (димним) порохом. Речовини у вигляді пластин невизначеної форми сіро-зеленого кольору та гранульовані речовини сіро-чорного кольору здатні до вибухового перетворення.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у незаконному зберіганні вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
25 листопада 2019 року, в ході судового розгляду кримінального провадження №0000096 від 20.03.2019 року, між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , в приміщенні службового кабінету Костянтинівської місцевої прокуратури, було укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до угоди ОСОБА_3 , під час судового розгляду, повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, зобов`язується беззастережно визнати винуватість в обсязі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
За угодою обвинувачений та прокурор дійшли згоди, щодо правової кваліфікації дій за ч. 1 ст. 263 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 дав згоду на призначення даного виду покарання. З угоди вбачається, що під час її укладення, обвинуваченому були роз`яснені його права, наслідки укладення угоди, її затвердження та невиконання.
В судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, тому, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди про визнання винуватості, зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання. У вчиненному щиро каявся.
Захисник ОСОБА_5 , також, просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали, розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесено до категорії тяжких злочинів.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання відповідно до ст.ст. 473, 476 КПК України, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 .
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, зокрема: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; 2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; 3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд, на виконання вимоги ч. 6 ст. 474 КПК України, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, оскільки її умови не суперечать вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 263 КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, у суду відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним та обвинувачений зможе виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.
Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується з призначенням узгодженого покарання, за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, у виді 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Відповідно до матеріалів, які характеризують особу, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, працездатний, проте, офіційно не працевлаштований, займається підсобним господарством, має на утриманні неповнолітню дитину, на підставі ст. 89 КК України судимості не має, на обліку у лікаря-нарколога, та лікаря-психіатра - не перебуває.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку з чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.
За таких підстав, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: незаконне зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, та вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, і у зв`язку із досягненням домовленості про звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням, звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України - питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Так, підпунктом 17 пункту 9 «Порядку обліку, зберігання оцінці конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, розпорядження ним», затвердженого Постановою КМУ № 1340 від 25.08.1998 військова зброя та боєприпаси до неї, військова техніка, а також товари військового призначення та подвійного використання, конфісковане на підставі рішення суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом або щодо якого винесено рішення суду про конфіскацію, передаються Міноборони, МВС, Національній поліції, Державній прикордонній службі та СБУ.
У відповідності до ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.
За санкцією ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі, отже за цим злочином можливо застосувати спеціальну конфіскацію.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що речовими доказами у даному кримінальному провадженні, є нітроцелюлозний (бездимний) порох, та чорний (димний) порох, який є предметом злочину, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнано винним.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.
Таким чином, нітроцелюлозний (бездимний) порох та чорний (димний) порох підлягає спеціальній конфіскації на підставі п.5 ч.9 ст.100 КПК України, ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.
Згідно ст.ст. 122, 124 КПК України - з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати на залучення експерта, для проведення судової хімічної експертизи № 6-242 від 20.06.2019 року, у розмірі 1256,08 грн.
Керуючись вимогами ст.ст. 96-2, 100, 122-124, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 468, 474, 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 листопада 2019 року, укладену в ході судового розгляду кримінального провадження №0000096 від 20.03.2019 року, між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня постановлення вироку.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (балансовий рахунок 8009 "Надходження до загального фонду державного бюджету" код бюджетної класифікації доходу: 24060300 "інші надходження", призначення платежу: "за висновок експерта № 6-242 від 20.06.2019 року документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1256 (одну тисячу двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок.
Речові докази - нітроцелюлозний (бездимний) порох, загальною вагою 188,1797 г, та чорний (димний) порох, загальною вагою 356,5049 г, які знаходяться у сейф пакеті №3065935, та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Олександрівського відділення поліції Краматорського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області за квитанцією від 27.05.2019 року, номер книги обліку речових доказів № 49/1637 конфіскувати в дохід держави.
Відповідно до ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та призначення судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Донецького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1