У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження

11 листопада 2019 року м.Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора Луцької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2019 року про призначення судового розгляду у кримінальному провадженні №0000403 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.345, ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору та призначено судовий розгляд кримінального провадження № за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.345, ч.1 ст.263 КК України.
Одночасно цим же рішенням відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Луцької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_2 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Змінено обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжні заходи з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 2 місці, тобто до 01.12.2019 року.

Не погодившись з останнім рішенням, прокурор Луцької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив вказану ухвалу в частині відмови у задоволенні клопотань прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та зміни їм запобіжних заходів на домашній арешт скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року подання голови Волинського апеляційного суду задоволено та направлено до Рівненського апеляційного суду для розгляду провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2019 року про призначення судового розгляду та продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо оювинувачених ОСОБА_3 ОСОБА_6 .

Перевіривши апеляційну скаргу, вважаю, що вона подана на судове рішення, яке не підлягає окремому апеляційному оскарженню.

Згідно ч.1 ст.392 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, що ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема: вироки, крім випадків, передбачених ст.394 КПК; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Водночас, за вимогами ч.2 ст.392 КПК, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, які вирішують справу по суті (вирок, ухвала про закриття справи), окремому оскарженню не підлягають, а заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК.

Однак, згідно рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року (далі - Рішення), положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Як вбачається з апеляційної скарги прокурора, ним оскаржено процесуальне рішення, прийняте до ухвалення остаточного судового рішення, яким вирішується обвинувачення по суті, а саме ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою вказаних обвинувачених та зміни їм виду запобіжного заходу.

Згідно змісту згаданого Рішення, воно стосується виключно можливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, захисником, тобто стороною захисту. Так, Конституційний Суд України визнав, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.

Надання особі права на апеляційний перегляд судового рішення про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження є проявом гарантії виконання державою міжнародних зобов`язань зі створення умов із забезпечення кожному підозрюваному, обвинуваченому (підсудному) дієвого юридичного засобу захисту його конституційних прав і свобод відповідно до міжнародних стандартів, потрібною гарантією відновлення порушених прав, свобод і інтересів людини, додатковим механізмом усунення помилок, допущених судом першої інстанції під час розгляду кримінальних справ до ухвалення рішення по суті. У Рішенні наголошено на тому, що «можливість апеляційного оскарження та перегляду апеляційним судом рішення про тримання під вартою, ухваленого судом першої інстанції, має на меті, насамперед, уникнення свавільного позбавлення свободи».

У пункті 1 Рішення визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК, суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст.394 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст.392, 399 КПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Луцької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2019 року про призначення судового розгляду у кримінальному провадженні №0000403 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.345, ч.1 ст.263 КК України, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.
Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1