У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/2126/19
Номер провадження 1-в/184/118/19

22 жовтня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Державної установи "Покровський виправний центр (№79)" про умовно-дострокове звільнення засудженої:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ржищів, Когарлицького р-ну, Київської обл., громадянки України, не заміжньої, до засудження не працюючу, до засудження мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої:
- 27.03.2015 року Обухівським районним судом Київської області за ст. 191 ч. 3, 358 ч. 3, 70, 72, 75, 76 КК України до 04 років обмеження волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із розпорядженням товарно-матеріальними цінностями на 02 роки з встановленням іспитового строку на 02 роки. Вироком Апеляційного суду Київської області від 15.06.2015 року вирок Обухівського районного суду Київської області від 27.03.2015 року скасовано в частині звільнення з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, вважати засудженою до 04 років обмеження волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із розпорядженням товарно-матеріальних цінностей на 02 роки,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

представника ПВЦ-79 ОСОБА_5 ,

засудженої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Орджонікідзевського міського суду надійшло подання начальника Державної установи «Покровський виправний центр (№79)», погоджене головою спостережної комісії виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_3 на підставі ст.81 КК України. В обґрунтування подання начальник установи посилається на те, що засуджена за час відбування покарання довела своє виправлення, оскільки характеризується позитивно, дотримується правил внутрішнього розпорядку, виконує всі законні вимоги адміністрації, має два заохочення, стягнень не має, норми виробітку виконує на високому рівні, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, згідно ст. 81 КК України.

В судовому засіданні представник ПВЦ-79 подання підтримала та просила задовольнити з викладених в клопотанні підстав.

Засуджена підтримала подання у повному обсязі та просила його задовольнити, оскільки поведінка у неї зразкова, жодних зауважень від адміністрації установи до неї немає, до праці ставиться сумлінно та виконує усі вимоги персоналу установи. Крім того зазначила, що у вчиненому злочині вона щиро розкаялася, усвідомила протиправність своєї поведінки та наслідки вчиненого злочину та вказала, що у подальшому жодних порушень закону вона не допустить.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання ПВЦ-79 заперечував, посилаючись на те, що засуджена ОСОБА_3 , своєю поведінкою не довела виправлення, крім того зазначив, що адміністрація ПВЦ-79 вже зверталась до суду з поданням відносно засудженої ОСОБА_3 про заміну їй не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт, однак ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетрвоської області від 25.03.2019 року про заміну ОСОБА_3 не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт було скасовано ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.06.2019 року. З того часу пройшло лише три місяці, чого недостатньо для розгляду питання про умовно дострокове звільнення засудженої, оскільки суттєвих змін в поведінці, особистих моральних якостях засудженої ОСОБА_3 , які б свідчили про її виправлення не встановлено, таким чином мета покарання на даний час не досягнута.

Розглянувши подання Державної установи «Покровський виправний центр (№79), заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 27.03.2015 року Обухівським районним судом Київської області за ст. 191 ч. 3, 358 ч. 3, 70, 72, 75, 76 КК України до 04 років обмеження волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із розпорядженням товарно-матеріальними цінностями на 02 роки з встановленням іспитового строку на 02 роки. Вироком Апеляційного суду Київської області від 15.06.2015 року вирок Обухівського районного суду Київської області від 27.03.2015 року скасовано в частині звільнення з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, вважати засудженою до 04 років обмеження волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із розпорядженням товарно-матеріальних цінностей на 02 роки.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.06.2019 року скасовано ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25.03.2019 року про заміну засудженій ОСОБА_3 не відбутої частини покарання більш м`яким.

Також у судовому засіданні встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи характеристики, засуджена ОСОБА_3 відбуває покарання з 19.03.2017 року. До Державної установи «ПВЦ (№79)»прибула 14.05.2017 року з Київського слідчого ізолятора. По прибуттю до установи була працевлаштована до бригади №19 контрагентського об`єкту ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» робочою. На даний час працевлаштована до бригади №10 господарського обслуговування робітником по догляду за тваринами. За період відбуття покарання в установі ПВЦ-79 характеризується позитивно, має три заохочення, стягнень не має; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням; виконує передбачені законом вимоги персоналу установи; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою; бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення»; бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.

У відповідності до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

При цьому, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як вбачається із матеріалів справи, не відбутий строк покарання засудженою ОСОБА_3 станом на 22.10.2019р. становить 1 рік 3 місяці.

Разом з тим, суд зауважує, що однією із найосновніших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є наявність даних, які свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Так, відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Разом з тим, Пленум ВСУ у п.17 Постанови від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженої ст.81 КК України, оскільки наявність лише трьох заохочень за весь час відбування засудженою призначеного покарання не може беззаперечно свідчити про виправлення засудженої, яка вчинила умисний тяжкий злочин, внаслідок якого завдано матеріальної шкоди, яка засудженої не відшкодована.

При цьому, враховуючи тяжкі та невідворотні наслідки вчиненого засудженою злочину та час фактичного відбування засудженою покарання, мета покарання, передбачена ст.50 КК України, на думку суду не досягнута.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення, суд враховує, що Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст.81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Крім того у відповідності до п.7 ст.154 Кримінально виконавчого кодексу України у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
Так, з моменту постановлення ухвали Дніпровського апеляційного суду від 26.06.2019 року, до моменту звернення адміністрації «Покровського виправного центру (№79)» до суду 02.10.2019 року з даним поданням, пройшло менш ніж 6 місяців.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, її поведінка не може свідчити про її виправлення, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст.81 КК України, а відтак неможливість умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання начальника Державної установи «Покровський виправний центр (№79)», погоджене головою спостережної комісії виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1