Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/560/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 263 КК УкраїниДоповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000241 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2017 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, українець, з повною загальною середньою освітою, який не працює, одружений, має на утриманні 2 малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 263 КК України та виправданий у зв`язку з недоведеністю винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Судові витрати за проведення експертиз - віднесено за рахунок держави.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком суду ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 263 КК України та виправдано його у зв`язку з недоведеністю винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Органами досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, за таких обставин.
ОСОБА_8 знаходився в лісовому масиві біля м. Канів, Черкаської область, більш точного місця органами досудового розслідування не було встановлено, побачив на землі 2 паперові картоні коробки, в кожній з яких знаходилось по 20 набоїв, у нього виник злочинний умисел, заправлений на носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а саме він підібрав з землі та поклав у свій одяг, після чого переніс за місцем проживання 2 паперові картоні коробки, в кожній з яких знаходилось по 20 набоїв, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим придбав, носив та почав зберігати бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , у невстановлений час та дату вищевказані 2 паперові картоні коробки, в кожній з яких знаходилось по 20 набоїв, заховав під заднє сидіння свого автомобіля «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , де продовжив зберігати без передбаченого законом дозволу.

24.02.2016 у період часу з 08 год. 10 хв. до 10 години в ході обшуку на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 в автомобілі «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 під заднім сидінням виявлено та вилучено 2 паперові картоні коробки, в кожній з яких знаходилось по 20 набоїв, які згідно висновку судової балістичної експертизи № 1/315 від 26.02.2016 є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 7,62 мм. гвинтівковими набоями до гвинтівок зразка 1891/30 pp. конструкції Мосіна, споряджені кулею зі стальним осердям (7Н1), заводського виробництва Новосибірського заводу низьковольтної апаратури, придатними для стрільби, які ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Крім того, під час проведення вказаного обшуку також в приміщенні за вищевказаною адресою виявлено та вилучено 8 набоїв, які згідно висновку судової балістичної експертизи № 1/313 від 21.03.2016 є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, а саме один патрон - 7,62 мм. гвинтівковий патрон до гвинтівок зразка 1891/30 pp. конструкції Мосіна; один патрон - 7,62 мм. гвинтівковий патрон з легкою кулею (57-Н-223, 57-Н-323), зразка 1908/50 pp.; один патрон - 7,62 мм. мисливський патрон з експансивною кулею типу «SP» (Soft Point); один патрон - 5,45 мм. проміжний патрон зразка 1974 року, споряджений кулею зі стальним сердечником (7Н6, 7Н6М); три патрони - 7,62 мм. пістолетні патрони з кулями зі свінцевим сердечником; один патрон мисливський калібру 22 WMR споряджений кулею експансивної дії. Один 7,62 мм. гвинтівковий патрон до гвинтівок зразка 1891/30 pp. конструкції Мосіна, заводського виробництва ПАТ «Новосибирский завод низковольтной аппаратуры» м. Новосибірськ, Росія; один 7,62 мм. гвинтівковий патрон з легкою кулею «Л» зі свінцевим сердечником (57-Н-223, 57-Н-323), зразка 1908/30 pp. заводського виробництва Тульський патронний завод, Росія; один 7,62 мм. мисливський гвинтівковий патрон з експансивною кулею типу «SP» (Soft Point) заводського виробництва ПАТ «Новосибирский» завод низковольтной аапаратуры» м. Новосибірськ, Росія; один патрон 5,45 мм. проміжний патрон зразка 1974 року, споряджений кулею зі стальним сердечником (7Н6, 7Н6М), заводського виробництва м. Луганськ, Україна; три 7,62 мм. пістолетні патрони споряджені кулями зі свінцевим сердечником, заводського виробництва, Чехія; один патрон - мисливський калібру 22 WMR споряджений кулею експансивної дії, заводського виробництва США.

Крім того, під час проведення вказаного обшуку також в приміщенні за вищевказаною адресою виявлено та вилучено 2 набої, які згідно висновку судової балістичної експертизи № 1/314 від 17.03.2016 є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї. Один патрон - являється мисливським патроном калібру 22 WMR споряджений кулею експансивної дії, кільцевого запалювання, заводського виробництва США. Один патрон - являється 5, 6 мм. цільовим патроном кільцевого запалювання, заводського виробництва СРСР, куля якого змінена саморобним способом, які ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2017 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 263 КК України та виправдано його у зв`язку з недоведеністю винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Зазначене рішення мотивовано тим, що обшук житла проведено з порушеннями ст. 223,233,234, 236 КПК України. Крім того, відповідно до показів свідків-понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були допитані в суді першої інстанції, вони присутні не були і як в автомобілі вилучалися набої вони не бачили. Суду вони показали, що коли вони прибули на подвір`я ОСОБА_8 то двері автомобіля вже були відкриті.
Також, відповідно до показів вище вказаних свідків-понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в будинку вилучалися набої лише до мисливської зброї ОСОБА_8 , на що у ОСОБА_8 є відповідні дозволи. Як упаковувалися ці та вказані вище набої з коробками свідок - пойнята ОСОБА_10 взагалі не бачила, а свідок ОСОБА_11 показав, що лише бачив як всі набої скинули в один пакет.

Крім того, вилучені під час обшуку набої не конкретизовані в протоколі обшуку і в постановах про призначення експертиз. Зокрема не вказано їх розмір, маркування та інші індивідуальні ознаки. Як наслідок, - не зрозуміло, які саме набої вилучалися та які саме направлялися на експертизу та чому більша частина вказаних в протоколі обшуку набоїв взагалі без огляду та проведення балістичних експертиз була повернута ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати вирок районного суду через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити обвинувальний вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Допитати в ході апеляційного провадження обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , дослідити письмові матеріали кримінального провадження, а саме: ухвалу про проведення обшуку від 23.02.2016, протокол обшуку від 24.02.2016, висновок експерта № 1/313 від 21.03.2016, висновок експерта № 1/314 від 17.03.2016, висновок експерта № 1/315 від 26.02.2016, постанову про визнання речовими доказами від 30.03.2016, приймальний акт № 50 від 10.05.2016, інші матеріали провадження.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом в порушення вимог ст. 374 КК України безпідставно не взято до уваги та визнано недопустимим протокол обшуку від 24.02.2016 (а.с. 162-163).
Як убачається з матеріалів провадження, 23.02.2016 слідчим суддею Соснівського районного суду м. Черкаси винесено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 з метою відшукання предметів і документів, за допомогою яких, могли вноситися зміни до конструкції пневматичної зброї.
Відповідно до ч. З ст. 236 КПК України, ОСОБА_14 (дружині обвинуваченого ОСОБА_8 ), а також ОСОБА_8 , вручена ухвала про проведення обшуку, про що свідчить їх підписи.
З протоколу від 24.02.2016 убачається, що обшук за місцем фактичного проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , проведено за участю понятих, які жодних зауважень під час та після проведення обшуку не зазначали.
Крім того, суд упереджено підійшов до показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_10 , які пояснили, що дійсно були присутні під час проведення обшуку та бачили, як з однієї із кімнат в будинку вилучали патрони, а не як зазначено у вироку суду набої до мисливської зброї. Всі вилучені речі запаковувалися не в один пакет, як зазначено у вироку суду, а в різні пакети з підписаними бирками. Зазначили, що бачили як речі пакувалися у чорні «сміттєві» поліетиленові пакети. Про зникнення речей обвинуваченого ОСОБА_8 після проведення обшуку, вони дізналися від дружини останнього.
Вважає, що необхідно критично сприймати показання вказаних свідків під час їх допиту в суді, про те, що деяких конкретних подій під час проведення обшуку вони не бачили чи не пам`ятають, оскільки вони необґрунтовано нервували в суді та путалися у своїх показаннях, постійно поглядаючи на захисника.
Вказує, що необґрунтованими є твердження суду стосовно незаконності участі під час проведення обшуку у ОСОБА_8 , оперативних працівників Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_13 та ОСОБА_15 .
Так, відповідно до ч. 1 ст. 236 КПК України ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором. Для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. Згідно з протоколом обшуку від 24.02.2016, до його проведення, згідно з вимогами чинного законодавства, залучені оперативні працівники Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_13 та ОСОБА_15 на підставі доручення слідчого.
Неможливо погодитися з твердженням суду про те, що вилучені під час обшуку набої не конкретизовані в протоколі обшуку, зокрема не вказано їх розмір, маркування та інші індивідуальні ознаки.
Як убачається з протоколу обшуку, вказані відомості зазначені, а саме: «2 коробки з патронами, загальна кількість патронів калібру 7,62 мм 40 шт.; 2 патрони з маркуваннями «V» «Я» і так далі. Отже, відповідні індивідуальні ознаки патронів слідчим в протоколі обшуку зазначені.
Внаслідок безпідставного визнання недопустимим доказом протокол обшуку від 24.02.2016 суд упереджено підійшов до оцінки висновків судово-балістичних експертиз № 1/313 від 21.03.2016, висновок експерта № 1/314 від 17.03.2016, висновок експерта № 1/315 від 26.02.2016.
Крім того, судом під час розгляду провадження допущенні чисельні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Так, захисником обвинуваченого під час судового розгляду, а саме заявлено письмове клопотання (том 1 ст. 201) про зобов`язання прокурора надати суду для дослідження в порядку ст. 358 КПК України всі матеріали кримінального провадження та в повному обсязі дослідити в судовому засіданні. Вказане клопотання судом відхилено.
В цьому ж судовому засіданні, захисником заявлено письмове клопотання (том І1 ст. 202) стосовно дослідження письмових доказів, які надаються стороною захисту. Суд задовольнив вказане клопотання та розпочав досліджувати надані стороною письмові докази, незважаючи на необхідність виконання вимог ст. 290 КПК України.
Відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них як докази.
Незважаючи на вимоги закону, суд допустив та дослідив надані стороною захисту матеріали. Більше того, суд поклав вказані матеріали в основу виправдувального вироку.
Більше того, в ході ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, які містяться в Канівському міськрайонному суді, встановлено, що кримінальне провадження складається з одного тому, який містить в собі 290 аркушів. Матеріали, які надавалися стороною захисту, у вказаному кримінальному провадженні, відсутні, про що свідчить опис матеріалів справи складений та затверджений підписом секретаря судового засідання ОСОБА_16 а також засвідчений написом вказаної вище особи від 27.03.2017 який міститься у вказаних матеріалах провадження.
Отже, суд безпідставно, всупереч ст. 374 КПК України у своєму вироку посилався на надані стороною захисту матеріали, та поклав їх в основу виправдувального вироку, якщо вони відсутні у матеріалах судового провадження.
Також, необґрунтованим є твердження суду про порушення органом досудового розслідування вимог ч. 2 ст. 218 КПК України щодо визначення прокурором підслідності.
Відповідно до ч. 6 ст. 218 КПК України слідчий, прокурор має право провадити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії на території, яка знаходиться під юрисдикцією іншого органу досудового розслідування, у межах її адміністративно-територіальних меж, а також керуючись правилами предметної та персональної підслідності.
Окрім того, судом при винесенні вироку невірно трактовано ч. 3.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Так, у вказаній нормі положення зазначені строки внесення відомостей до Реєстру. А саме, унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про: передачу матеріалів та відомостей (частина п`ята статті 36, частина сьома статті 214, стаття 216, частина четверта статті 218 КПК України).
Проте, вказана норма не застосовується до вказаного кримінального провадження, оскільки відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань СВ Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області який і здійснював подальше досудове розслідування та вказане кримінальне провадження не передавалося на підставі ст. 218 КПК України до іншого органу досудового розслідування.
Також, судом не взято до уваги та жодним чином про це не зазначено у вироку, що обшук проводився не лише в автомобілі, а й у будинку де мешкає обвинувачений ОСОБА_8 .
Згідно протоколу обшуку в будинку знайдені: «виявлено та вилучено 8 набоїв, які згідно висновку судової балістичної експертизи № 1/313 від 21.03.2016 є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, а саме один патрон - 7,62 мм гвинтівковий патрон до гвинтівок зразка 1891/30 рр конструкції Мосіна; один патрон - 7,62 мм гвинтівковий патрон з легкою кулею (57-Н-223, 57-Н-323), зразка 1908/30; один патрон - 7,62 мм мисливський патрон з експансивною кулею типу «SP» (Soft Point); один патрон 5,45 мм проміжний патрон зразка 1974 року, споряджений кулею зі стальним сердечником (7Н6, 7Н6М); три патрони - 7,62 мм пістолетні патрони з кулями зі свинцевим сердечником; один патрон - мисливський калібру .22 WMR споряджений кулею експансивної дії. Один 7,62 мм гвинтівковий патрон до гвинтівок зразка 1891/30 конструкції Мосіна, заводського виробництва ПАТ «Новосибирский завод низковольтной аппаратури» м. Новосибірськ, Росія; один 7,62 мм гвинтівковий патрон з легкою кулею «Л» зі свинцевим сердечником (57-Н-223, 57-Н-323), зразка 1908/30 рр заводського виробництва Тульський патронний завод, Росія; один 7,62 мм мисливський гвинтівковий патрон з експансивною кулею типу «SP» (Soft Point) заводського виробництва ПАТ «Новосибирский» завод низковольтной аппаратури» м. Новосибірськ, Росія; один патрон 5,45 мм проміжний патрон зразка 1974 року, споряджений кулею зі стальним сердечником (7Н6, 7Н6М), заводського виробництва м. Луганськ, Україна; три 7,62 мм пістолетні патрони споряджені кулями зі свинцевим сердечником, заводського виробництва, Чехія; один патрон мисливський калібру 22 WMR споряджений кулею експансивної дії, заводського виробництва США.
Крім того, під час проведення вказаного обшуку в будинку за вищевказаною адресою виявлено та вилучено 2 набої, які згідно висновку судової балістичної експертизи № 1/314 від 17.03.2016 є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї. Один патрон^- являється мисливським патроном калібру 22 WMR споряджений кулею експансивної дії, кільцевого запалювання, заводського виробництва США. Один патрон являється 5,6 мм цільовим патроном кільцевого запалювання, заводського виробництва СРСР, куля якого змінена саморобним способом, які ОСОБА_8 , придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу».

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора про допит свідків та дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи дотримані вимоги кримінально-процесуального закону, досліджено всі докази повно, всебічно, неупереджено, порушень неповноти при цьому не допущено. Крім того, прокурор ні в апеляційній скарзі, ні в суді апеляційної інстанції не надав належного обґрунтування з приводу необхідності проведення судового слідства та не зазначив достатніх даних, які б свідчили про те, що судом першої інстанції в ході судового слідства були порушені вимоги, щодо повноти та об`єктивності дослідження наданих стороною обвинувачення доказів та матеріалів кримінального провадження.
Разом з цим колегія суддів звертає увагу, що правильний по суті виправдувальний вирок не може бути скасований з формальних підстав або з підстав порушення процесуальних прав виправданого.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З положень ст.370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим рішенням є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У свою чергу положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
Із цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.
При вивченні матеріалів кримінального провадження, судом апеляційної інстанції встановлено, що вказаних вимог закону судом було дотримано.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
Роз`яснення суворого додержання, закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, передбачені також у п. 18 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд наголошує про те, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 р. у справі № 712/13361/15, провадження № 51-1604км18, ЄДРСРУ № 74777387).

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: 2. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. 4. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 заперечив свою причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказавши, що 24.02.2016 у ранковий час до місця його проживання прибули працівники поліції та слідчий з прокурором та на підставі ухвали суду провели обшук . Піч час якого з автомобіля , що знаходився на подвір`ї вилучили дві пачки з патронами в загальній кількості 40 шт.
Дані набої він не зберігав в автомобілі та звідки взялися не знає.
Крім того, в будинку вилучили набої, кількості не може сказати та на які в нього мається дозвіл. Також було вилучене особисте майно, частина якого не вказана в протоколі обшуку.
Вину не визнає, так як ніяких набоїв, в незаконності зберігання яких обвинувачують не зберігав.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження досліджено:
Ухвалу про проведення обшуку від 23.02.20116 року відповідно до якої задоволено клопотання старшого слідчого Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 про проведення обшуку. Надано дозвіл СВ Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , який мешкає за адресою АДРЕСА_2 , з метою відшукання предметів і документів, засобів та речей за допомогою яких, могли вноситись зміни до конструкції пневматичної зброї, в тому числі, яка направлена (збута) ОСОБА_17 . Виконання ухвали доручити старшому слідчому Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області капітану поліції ОСОБА_12 та іншим працівникам за його дорученням (а.с. 37 т. 1).
Протокол обшуку від 24.02.2016 року відповідно до якого, в автомобілі «Fiat Doblo» виявлено та вилучено 2 паперові картоні коробки з патронами 7,62 мм загальною кількістю 40 шт.,2 патрони з маркуванням «V», «R», 13 патронів з натиском «WCC 06», 15 патронів з натиском «C», 3 накладних з «Нова пошта», 4 предмета чорного кольору, 2 металевих предмета циліндричної форми, футляр зеленого кольору з дерев`яним предметом, авто регістратор із зарядним пристроєм, мобільний телефон. Також в домоволодінні вилучено 20 патронів чорного кольору, обойма з 6 патронами, 14 переметів циліндричної форми, 8 предметів схожих на набої різного калібру та розміру, 19 предметрів відповідно до сліа ОСОБА_8 є складові до макету зброї, 135 патронів різного калібру, 5 листів з записами, 7 пакетів, 6 пластикових карт, 2 сім карти, 2 футляри під зброю, 10 набоїв (а.с. 38-44).
Висновок експерта № 1/313 від 21.03.2016 року, відповідно до якого 8 предметів наданих на експертизу, які були вилучені під час обшуку у домоволодінні являються боєзапасами до нарізної вогнепальної зброї, а саме один патрон - 7,62 мм. гвинтівковий патрон до гвинтівок зразка 1891/30 pp. конструкції Мосіна; один патрон - 7,62 мм. гвинтівковий патрон з легкою кулею (57-Н-223, 57-Н-323), зразка 1908/50 pp.; один патрон - 7,62 мм. мисливський патрон з експансивною кулею типу «SP» (Soft Point); один патрон - 5,45 мм. проміжний патрон зразка 1974 року, споряджений кулею зі стальним сердечником (7Н6, 7Н6М); три патрони - 7,62 мм. пістолетні патрони з кулями зі свинцевим сердечником; один патрон мисливський калібру 22 WMR споряджений кулею експансивної дії. Один 7,62 мм. гвинтівковий патрон до гвинтівок зразка 1891/30 pp. конструкції Мосіна, заводського виробництва ПАТ «Новосибирский завод низковольтной аппаратуры» м. Новосибірськ, Росія; один 7,62 мм. гвинтівковий патрон з легкою кулею «Л» зі свінцевим сердечником (57-Н-223, 57-Н-323), зразка 1908/30 pp. заводського виробництва Тульський патронний завод, Росія; один 7,62 мм. мисливський гвинтівковий патрон з експансивною кулею типу «SP» (Soft Point) заводського виробництва ПАТ «Новосибирский» завод низковольтной аппаратуры» м. Новосибірськ, Росія; один патрон 5,45 мм. проміжний патрон зразка 1974 року, споряджений кулею зі стальним сердечником (7Н6, 7Н6М), заводського виробництва м. Луганськ, Україна; три 7,62 мм. пістолетні патрони споряджені кулями зі свінцевим сердечником, заводського виробництва, Чехія; один патрон - мисливський калібру 22 WMR споряджений кулею експансивної дії, заводського виробництва США (а.с. 77- 85 т.1).
Висновок експерта № 1/315 від 26.02.2016 відповідно до якого сорок предметів схожих на набої є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 7,62 мм. гвинтівковими набоями до гвинтівок зразка 1891/30 pp. конструкції Мосіна, споряджені кулею зі стальним осердям (7Н1), заводського виробництва Новосибірського заводу низьковольтної апаратури, придатними для стрільби (а.с. 96- 98 т.1)..
Постанову при визнання речовими доказами від 30.03.2016 відповідно до якої визнано речовими доказами: 40 гвинтівкових набоїв до гвинтівок зразка 1891/30 pp, один патрон - 7,62 мм. гвинтівковий патрон до гвинтівок зразка 1891/30 pp. конструкції Мосіна; один патрон - 7,62 мм. гвинтівковий патрон з легкою кулею (57-Н-223, 57-Н-323), зразка 1908/50 pp.; один патрон - 7,62 мм. мисливський патрон з експансивною кулею типу «SP» (Soft Point); один патрон - 5,45 мм. проміжний патрон зразка 1974 року, споряджений кулею зі стальним сердечником (7Н6, 7Н6М); три патрони - 7,62 мм. пістолетні патрони з кулями зі свинцевим сердечником; один патрон мисливський калібру 22 WMR споряджений кулею експансивної дії. Один 7,62 мм. гвинтівковий патрон до гвинтівок зразка 1891/30 pp. конструкції Мосіна, заводського виробництва ПАТ «Новосибирский завод низковольтной аппаратуры» м. Новосибірськ, Росія; один 7,62 мм. гвинтівковий патрон з легкою кулею «Л» зі свінцевим сердечником (57-Н-223, 57-Н-323), зразка 1908/30 pp. заводського виробництва Тульський патронний завод, Росія; один 7,62 мм. мисливський гвинтівковий патрон з експансивною кулею типу «SP» (Soft Point) заводського виробництва ПАТ «Новосибирский» завод низковольтной аппаратуры» м. Новосибірськ, Росія; один патрон 5,45 мм. проміжний патрон зразка 1974 року, споряджений кулею зі стальним сердечником (7Н6, 7Н6М), заводського виробництва м. Луганськ, Україна; три 7,62 мм. пістолетні патрони споряджені кулями зі свінцевим сердечником, заводського виробництва, Чехія; один патрон - мисливський калібру 22 WMR споряджений кулею експансивної дії, заводського виробництва США; один цільовий патрон 5,6 мм заводського виробництва СРСР (а.с. 160-161 т.1).

Також судом першої інстанції були допитані свідки-поняті ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , відповідно до їх показань вони присутні від час обшуку автомобіля «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 і не бачили як з нього вилучались набої. У будинку вилучалися набої лише до мисливської зброї. Як упаковувалися ці та вказані вище набої з коробками свідок-пойнята ОСОБА_10 взагалі не бачила, а свідок ОСОБА_11 показав, що лише бачив як всі набої скинули в один пакет.

Судом першої інстанції правильно встановлено, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, що обшук автомобіля, під час якого були вилучені інкриміновані ОСОБА_8 2 коробки з 40 набоями проведено з грубим порушенням вимог КПК України, а відтак докази отримані внаслідок таких дій є недопустимими. Із такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з такого.

Статтю 234 КПК України встановлено, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 КПК України, у разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості, у тому числі, про житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, де планується проведення обшуку.

Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи (ст. 233 ч. 2 КПК України).

Згідно з клопотанням про проведення обшуку від 23 лютого 2016 року слідчий просив надати дозвіл на обшук домоволодіння та інших приміщень, прибудов, господарських будівель і споруд за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 лютого 2016 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, ошук автомобіля , під час якого були вилучені інкриміновані ОСОБА_8 2 коробки з 40 набоями проведено без дозволу, оскільки в ухвалі слідчого судді не було надано дозвіль для обшуку транспортного засобу, а тому докази отримані внаслідок таких дій є недопустимими, оскільки вони отримані не в порядку встановленому КПК України.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про порушення ст. 218 КПК України під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження до Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а саме те. що останній намагався збути зброю без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування встановлено місце проживання ОСОБА_8 , а саме АДРЕСА_2 .

За вказаною адресою проведено обшук за наслідками якого вилучено патрони.

Проте, необхідно зазначити, що орган досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення є Канівський МВ національної поліції України в Черкаській області.
А тому, слідчий Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області встановивши, що можливе кримінальне правопорушення вчинене за межами компетенції слідчого органу повинен був звернутися до прокуратури Черкаської області для визначення підслідності.

В матеріалах кримінального провадження відсутня інформації про визначення підслідності, а тому підслідність у даному кримінальному провадженні не визначалася. А докази які отримані слідчим з порушенням правил підслідності є недопустимими, на що обґрунтовано вказав Верховний суд в своїй ухвалі № 51-247км17від 31.05.2018 року 9т. 2 а.п. 175-177), а отже і всі інші докази в основі яких були предмети вилученні в ході обшуку та одержані на підставі незаконного обшуку є також недопустимими.
Вказана обставина, на переконання суду, свідчить, що слідчий Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області не мав повноважень здійснювати досудове розслідування у даному провадженні. Відповідно повідомлення про підозру складено не уповноваженими на те посадовими особами.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, зокрема, ряду рішень Європейського Суду з прав людини справи «Мирилашвілі проти Росії» «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» при визначенні допустимості чи недопустимості доказів діє Правило «отруєного дерева», «плоди отруєного дерева», або «ефект доміно», згідно з якими визнання одного доказу недопустимим тягне невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі. Отруєне дерево дає отруєні плоди. Матеріали/докази, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу/доказу самі є недопустимими як докази. Після визнання матеріалу/доказу недопустимим, спрацьовує «ефект доміно».
Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку про те, що протокол обшуку від 24.02.2016 року, висновки судово-балістичних експертиз експерта (а.с.170-187), постанова про визнання речовими доказами є недопустимими доказами, оскільки слідчий Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області не мав повноважень здійснювати досудове розслідування у даному провадженні.
Більш того аналіз наданих стороною обвинувачення доказів, які містяться у вироку, вказує на те, що кожен із представлених суду доказів про які зазначає прокурор в апеляційній скарзі - отриманий з порушенням вимог ст. 86 КПК України, а тому є недопустимими та не вказує на винуватість ОСОБА_8 ..

Колегія суддів, з урахуванням викладених судом у оскаржуваному вироку висновків, керуючись ст.ст. 85, 94, 99 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідила всі заявлені стороною обвинувачення письмові докази, пояснення свідків, надані ним в суді першої інстанції, оцінивши всі докази з точки зору належності і допустимості та дійшла обґрунтованого висновку, що всі заявлені стороною обвинувачення докази не підтверджують обставини про які зазначено в обвинувальному акті про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
Аналізуючи оскаржуваний вирок суду та матеріали справи з урахуванням доводів апеляції, колегія суддів доходить висновку про те, що судом першої інстанції було створені необхідні умови для здійснення сторонами їх процесуальних прав та виконання їх процесуальних обов`язків та у прокурора у кримінальному провадженні було достатньо часу для надання належних доказів і істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення щодо ОСОБА_8 колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.
Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні всі наявні у справі докази, детально розглянув кожний з них з точки зору допустимості та обґрунтовано визнав такими, що не доводять вину ОСОБА_8 та не прийняв їх до уваги їх з наведенням відповідного докладного мотивування, і з такими висновками колегія суддів погоджується.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 р. у справі № 712/13361/15, провадження № 51-1604км18, ЄДРСРУ № 74777387).
Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445).
Крім того, відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).
Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25). який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).
Тобто, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення
З урахуванням наведеного колегія суддів доходить висновку про те, що оскаржуваний вирок суду є правильним по суті, законним та обґрунтованим, відповідає вимогам закону щодо його форми та змісту та колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування оскаржуваного вироку суду, а також вважає за необхідне зазначити, що доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, в цілому не обґрунтовують наявності обставин, що згідно ч.1 ст.413 КПК України зумовлюють скасування вироку суду, що є предметом апеляційних вимог.
Тому, колегія суддів вважає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, не дають достатніх підстав для спростування законності та обґрунтованості оскаржуваного вироку суду, тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів уважає правильним висновки суду, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено належними, допустимими та достовірними доказами винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, у зв`язку із чим, з урахуванням вимог п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, суд обґрунтовано постановив виправдувальний вирок через недоведеність того, що саме ОСОБА_8 вчинив поставлене йому у провину стороною обвинувачення кримінальне правопорушення.

Вирок суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, постановлено з додержанням вимог ст. 374 КПК України і таке судове рішення відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, як того вимагають положення ст. 370 КПК України.

На підставі наведеного вище, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, а тому Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2017 року стосовно ОСОБА_8 залишає без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2017 року, яким ОСОБА_8 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 263 КК України та виправданий у зв`язку з недоведеністю винуватості у вчиненні кримінального правопорушення залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4