Категорія: ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, неодруженого, не працює, раніше судимого:
- 13.11.2006 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.ст.15 ч.3, 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік;
- 30.08.2007 Ківерцівським районним судом Волинської області за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 24.03.2009 на підставі постанови Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.03.2009, позбавлення волі замінено на виправні роботи строком на 1 рік 5 місяців 3 дні з відрахуванням 10 % заробітку;
- 30.07.2009 Ківерцівським районним судом Волинської області за ст.ст.296 ч.1, 71, 72 КК України до 6 місяців арешту;
- 12.02.2010 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.ст.384 ч.1, 385 ч.1, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 6 місяців арешту, 12.03.2010 звільнений за відбуттям строку покарання;
- 29.03.2013 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.185 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки;

- 13.02.2014 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 30.03.2016 звільнений з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання,
засуджено:
-за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
-за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання у виді з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2018 року на майно, а саме спортивну кофту, чорного кольору, із надписом на задній зовнішній частині "Puma", на передній частині якої наявне клітчасте зображення та логотип "Puma", чорний рюкзак із візерунком білого кольору, дві скляні пляшки із-під горілки "Medoff", ємністю 0,7 літра, упаковку із-під печива "Супер Контік" з горіхом, пачку із-під соку "Сандора", вишневий нектар, ємністю 1 літр, скасовано.
В порядку ст.100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що 8 липня 2018 року, близько 18 год. 10 хв. він, повторно, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, умисно, перебуваючи в магазині «Продукти-1134», що на вул. Бенделіані, 1, м. Луцька, шляхом вільного доступу, з полиці торгового прилавку взяв дві пляшки горілки «Medoff Classic 40%», ємністю 0,7 л., вартістю 111,38 грн., кожна, на загальну суму 222,76 грн., одну пачку кави «Чорна Карта», 100 г., вартістю 28,40 грн., одну пачку печива «Супер Контік» з горіхом, 100 г., вартістю 8,20 грн., які помістив до рюкзака чорного кольору, який залишив у торгівельному залі і вийшов з магазину.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 повернувся до магазину, взявши рюкзак і направився до виходу з магазину. Проходячи повз прилавок, викрав з полиці одну пачку соку «Сандора», вишневий нектар, ємністю 0,95 л., вартістю 24,90 грн., та був виявлений охоронцем даного магазину, однак продовжив свої злочинні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, чим спричинив ТОВ «АТБ-маркет» майнової шкоди на загальну суму 284,26 грн.
Крім цього, 19 жовтня 2018 року у період часу з 15 год. 15 хв. до 15 год. 20 хв. він же, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, в магазині «ПАККО», що на вул. Ковельській, 68А, у м. Луцьку, шляхом вільного доступу, з торгівельних прилавків вищевказаного магазину таємно, повторно, викрав чуже майно, а саме: каву мелену «Qualita Oro» 4 шт. вартість 1 шт. 131 грн. 60 коп., загальною вартістю 526 грн. 40 коп., сіль кухонну кам`яну 1 шт. вагою 1 кг., вартістю 3 грн, 87 коп., макаронні вироби «Спіраль» у кількості 1 шт. вартістю 13 грн. 70 коп., чай «Тес» 1 шт., вартістю 22 грн. 75 коп., биток свинячий вагою 0,864 кг., вартістю 99 грн. 21 коп., сардельки вагою 0,868 кг., вартістю 75 грн. 23 коп., ковбасу «Московську» вагою 0, 378 кг., вартістю 97 грн. 37 коп., ковбасу «Московську» вагою 0,34 кг., вартістю 143 грн 91 коп., ковбасу «Салямі Італійську» вагою 0,322 кг., вартістю 106 грн. 76 коп., ковбасу «Дрогобицьку» вагою 0, 542 кг., вартістю 139 грн. 62 коп., чим спричинив ТзОВ «ПАККО» майнову шкоду на загальну суму 1228 грн. 82 коп.
Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор оскаржує вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Не погоджується із призначеним ОСОБА_7 покаранням внаслідок його м`якості. Посилається на те, що до обвинуваченого місцевим судом необґрунтовано застосовано ст.75 КК України. Зазначає, що обвинувачений вчинив злочини, один з яких є тяжким. Посилається на те, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, у тому числі за вчинення аналогічних корисливих злочинів, судимості за які незняті та непогашені у встановленому законом порядку. Вказує на суспільну небезпечність обвинуваченого. Крім того, зауважує, що ОСОБА_7 визнав факт відкритого викрадення чужого майна лише після дослідження місцевим судом усіх доказів. З огляду на наведене просить скасувати вирок суду та ухвалити новий, який визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, яка підтримала апеляцію у повному обсязі та просила скасувати вирок суду та ухвалити новий, обвинуваченого, який апеляцію заперечив та просив рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає таких підстав.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого мана (грабіж), вчинене повторно, є правильною та ґрунтується на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку і перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).
Посилання, наведені в апеляційній скарзі, про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та безпідставне застосування положень ст.75 КК України, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.
Приписами ч.1 ст.75 КК України встановлено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначення покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При призначенні покарання ОСОБА_7 та застосування щодо нього положень ст.ст.75, 76 КК України судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочини, які за ступенем тяжкості належать до категорії середньої тяжкості та тяжких.
До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_7 обставин місцевим судом не встановлено.
Судом також враховано особу винного, який задовільно характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, відбував покарання у місцях позбавлення волі, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Разом з тим, судом першої інстанції взято до уваги молодий вік ОСОБА_7 та думку потерпілої сторони, котра будь-яких претензій до обвинуваченого не має та щодо призначення йому покарання покладається на розсуд суду, і на підставі вищенаведеного судом першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і не є надто м`яким.
Фактично врахувавши тяжкість вчинених злочинів, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, дані про особу ОСОБА_7 , який свою вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, відшкодував завдані збитки, незначну кількість викраденого та те, що предметом крадіжки були продукти харчування, місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість його перевиховання без ізоляції від суспільства та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі статей 75, 76 КК України та покладення на нього обов`язків в межах максимального трьохрічного іспитового строку, що дозволить здійснювати контроль за його поведінкою зі сторони уповноваженого органу з питань пробації.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком є необхідним і достатнім для виправлення першого та попередження вчиненню ним нових злочинів, і таким, що не можна вважати надто м`яким, як про це зазначено в апеляційній скарзі.
Наведені в апеляції прокурора твердження, на думку суду апеляційної інстанції, не є підставою для скасування застосованого до обвинуваченого інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Законних підстав для зміни чи скасування вироку та задоволення апеляційних скарг з наведених у них мотивів, суду апеляційної інстанції не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді