Ухвала
11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 263/10503/16-к
провадження № 51-6348ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 19 вересня 2019 року щодо виправданого ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2017 року ОСОБА_5 виправдано на підставі п.1 ч.1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (даліКПК) через недоведеність вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 19 вересня 2019 рокувирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2017 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з вироком місцевого суду від 8 листопада 2017 року та ухвалою апеляційного суду від 19 вересня 2019 року і вказує на те, що судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні рішення допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що у свою чергу потягло безпідставне виправдання ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак всупереч наведеним положенням кримінального процесуального закону з касаційної скарги прокурора неможливо зрозуміти, яких порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень та чому їх слід відносити з огляду на положення статей 370, 412-414 КПК до безумовних підстав для скасування судових рішень касаційним судом відповідно до ст. 438 КПК України.

Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Водночас прокурор в касаційній скарзі аналізує фактичні обставини кримінального правопорушення, однак не вказує конкретних порушень закону, допущених судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні рішень за результатами розгляду кримінального провадження та його апеляційної скарги, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.

Таким чином, прокурору необхідно належним чином обґрунтувати свою позицію щодо істотності порушень кримінального процесуального закону, а також мотивувати, яку норму закону судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано, що є підставою для скасування судового рішення згідно пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК.

Крім цього, прокурор посилається на висновки, зроблені в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у вказаній справі, якою скасовано попередню ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 квітня 2018 року щодо ОСОБА_5 , при цьому не конкретизує, які вказівки Верховного Суду апеляційним судом не виконано.

Також до касаційної скарги не додано належним чином завіреної копії судового рішення, яке оскаржується, що є безумовною вимогою відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК. Вказана обставина позбавляє суд можливості перевірити дотримання вимог статей 425, 427 КПК.

Оскільки касаційна скарга прокурора не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргупрокурора ОСОБА_4 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 19 вересня 2019 року щодо виправданого ОСОБА_5 залишити без руху та надати прокурору для усунення виявлених недоліків десять днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3