ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2441/19 Справа № 205/4836/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
його захисника -адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 та запереченнями на вказану апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2019 року, -
В с т а н о в и л а:
цією ухвалою задоволено подання начальника Дніпровська ВК №89 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Крамоторського місцевого суду Донецької області від 01.11.2016 року за ч.3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

Приймаючи таке рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 має три заохочення, всі завдання виконує належним чином, та сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі та запереченнях на неї:
- прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Вважає, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 піддавався дисциплінарним стягненням, що не може характеризувати його поведінку як сумлінну. Відповідно до наданої адміністрацією установи виконання покарань характеристики за час відбування покарання засуджений режим відбування покарання порушував, до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 раз (02.03.2017 року) правами начальника установи. Також засуджений не працевлаштований, що, на думку прокурора, унеможливлює застосування до нього положень ст. 81 КК України.
На думку прокурора, судом не враховано, що до засудженого застосовувалось умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання (19.12.2006 року) , однак він знову вчиняв умисні злочини проти власності.

- захисник в запереченнях просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду залишити без зміни.
Вказує, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 04.01.2017 року. Під час утримання в Бахмутському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, режим утримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.
З 06.02.2017року відбував покарання в ДУ Дніпровська виправна колонія № 89, не працевлаштований у зв`язку з хворобою, проходить курс лікування від туберкульозу в лікувальному закладі при колонії, проте на добровільних засадах перебуває на посаді помічника старшого санітара. До лікування ставиться добре, вимоги лікарів виконує.
За сумлінну поведінку та активну участь в роботі самодіяльної організації засуджених санітарно-побутова секція, надання допомоги в нагляді за хворими має 3 (три) заохочення.
У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний, виконує їх вимоги. Приймає участь у виховних заходах, реагує на них позитивно. Проявляє соціально- корисну активність.
В індивідуальних бесідах висловлює позитивні наміри на подальше життя після звільнення.
Вказує, що засуджений має дружину, яка на даний час вагітна та потребує допомоги, що підтверджується наданою довідкою. При звільненні його має можливість працевлаштуватись на одну з вакантних посад до Насінницького фермерського господарства «Колос», що підтверджується наданою довідкою.

Заслухавши суддюдоповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, просила їх задовольнити, думки засудженого та його захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду, - без зміни, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції дослідивши всі обставини справи в повному обсязі, прийшов до законного та обґрунтованого висновку.
ОСОБА_7 засуджений вироком Краматорського міського суду Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Кінець строку: 04.07.2020 року.
Згідно наданих матеріалів, на час звернення до суду засуджений ОСОБА_7 під час утриманні а Бахмутському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, режим утриманні не порушував, до дисциплінарної відповідальності на притягувався.
З 06.02.2017 року відбував покарання в ДУ Дніпровська ВК (№89), не працевлаштований у зв`язку із хворобою, проходить курс лікування від туберкульозу в лікувальному закладі при колонії, проте на добровільних засадах перебуває на посаді помічника старшого санітара. За сумлінну поведінку та активну участь в роботі самодіяльної організації засуджених, надання допомоги в нагляді за хворими має 3 заохочення.
У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний, виконує їх вимоги. Проявляє соціально-корисну активність.
За висновком адміністративної комісії установи та спостережної комісії, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що засуджений не довів свого виправлення, оскільки він раніше був судимий, мав 1 стягнення у 2017 році, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки ОСОБА_7 за час відбування покарання об`єктивно довів виправлення своєю поведінкою та ставленням до праці, про що вірно зазначено в судовому рішенні.
Колегія суддів зазначає, що позитивна поведінка засудженого ОСОБА_7 має місце на протязі всього періоду відбування покарання, що підтверджується наявністю трьох заохочень у вигляді подяк від начальника установи. Наявність одного стягнення у 2017 року за завішене спальне місце, на думку колегії суддів, не можу слугувати підставою для відмови в задоволення подання адміністрації колонії для застосування до засудженого вимог ст. 81 КК України.
Істотних порушень, кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора задоволенню не підлягають, а судове рішення є вірним.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 , - без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 , - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4