Провадження № 1-кп/679/9/2019
Справа № 679/1557/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

номер кримінального провадження 0000343, внесеного 02 липня 2015 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комарівка Славутського району Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, українця, в силу ст. 89 раніше несудимого,

у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 389-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішин зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2015 року о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_8 , вирішив незаконно заволодіти майном останньої, а саме її банківською карткою ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , скориставшись неуважністю ОСОБА_8 , маючи на меті незаконно заволодіти офіційним документом, з корисливих мотивів, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, із гаманця, що знаходився у належній їй жіночій сумці, викрав банківську платіжну картку банку ПАТ КБ «ПриватБанк», яка є засобом доступу до банківських рахунків та являється різновидом офіційних документів.

Надалі, викраденою в ОСОБА_8 банківською карткою ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме використав її для викрадання грошових коштів, належних останній.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у викраденні офіційних документів, вчиненому з корисливих мотивів, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того, 18 травня 2015 року о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_8 , маючи на меті незаконно заволодіти чужим майном, з корисливих мотивів, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, із гаманця, що знаходився у сумці останньої, викрав належні їй грошові кошти в сумі 500 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , скориставшись викраденою раніше у неї банківською платіжною карткою банку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , розпорядився нею на власний розсуд, а саме: 18 травня 2015 року в банкоматі ПАТ КБ «ПриватБанк», який розташований у відділенні банку, що на просп. Курчатова, 8а в м. Нетішин, зняв готівкою гроші в сумі 500 гривень, 200 гривень зняв в банкоматі ПАТ КБ «ПриватБанк», який розташований на автобусній зупинці, що на просп. Незалежності, 9 в м. Нетішин, в магазині «Либідь», що на вул. Михайлова, 22 в м. Нетішин, здійснив покупку продовольчих товарів на загальну суму 126 гривень 72 копійки.

Вподальшому, 19 травня 2015 року ОСОБА_4 за допомогою тієї ж картки, в магазині «Хліб», що на вул. Шевченка, 4 в м. Нетішин, здійснив покупку продовольчих товарів на суму 42 гривні, в банкоматі ПАТ КБ «ПриватБанк», який розташований на автобусній зупинці, що на просп. Незалежності, 9 в м. Нетішин, зняв готівкою гроші в сумі 200 гривень.

20 травня 2015 року в банкоматі ПАТ КБ «ПриватБанк», який розташований у відділенні банку, що на просп. Курчатова, 8а в м. Нетішин, ОСОБА_4 зняв готівкою гроші в сумі 80 грн. та в банкоматі, що розташований за адресою: м. Нетішин, просп. Незалежності, 25, зняв готівкою гроші в сумі 500 гривень, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 2148 гривень 72 копійки

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи засудженим 16 вересня 2015 року вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України на підставі угоди про примирення від 17 липня 2015 року, укладеної із потерпілою ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000343, згідно якої ОСОБА_4 зобов`язався протягом трьох місяців з моменту укладення угоди відшкодувати потерпілій ОСОБА_8 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 1748 гривень 72 копійки, проте у визначений строк не вніс вказаних коштів, чим умисно не виконав умови угоди про примирення.

Таким чином, своїми діями, що виразились в умисному невиконанні засудженим угоди про примирення, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 389-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав частково. Зокрема, погодився з тим, що викрав готівкові кошти у потерпілої за вказаних вище обставин, проте не в сумі 1000 гривень, а викрав 500 гривень. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 також визнав частково у сумі матеріальної шкоди в розмірі 1248 гривень 72 копійок, моральну шкоду в сумі 1000 гривень. Пояснив, що умови угоди в частині повернення грошових коштів потерпілій не виконував, оскільки ніде не працює.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, його винуватість стверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка суду ствердила, що дійсно ОСОБА_4 викрав у неї усі готівкові гроші, які знаходились у гаманці у сумі 1000 гривень та усі кошти, які знаходились на картковому рахунку в сумі приблизно 1702 гривні, шляхом зняття таких у банкоматі з використанням банківської картки, яку також викрав з належного їй гаманця. Вказала, що ОСОБА_4 відшкодував їй лише 700 гривень, останнього вона не пробачила, оскільки після викрадення грошових коштів залишилася без засобів існування, а єдиним джерелом її доходу є лише пенсія. До обвинуваченого просить застосувати суворе покарання.

Протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02 липня 2015 року, яким зафіксована заява ОСОБА_8 про таємне викрадення в травні 2015 року в квартирі АДРЕСА_3 особою на прізвисько « ОСОБА_10 » банківської картки ПАТ КБ «Приват Банк», з якої останній вподальшому зняв грошові кошти на суму 1500 гривень (арк. спр. 5).

Довідкою ПАТ КБ «Приват Банк» від 10 липня 2015 року, дані якою стверджують належність ОСОБА_8 станом на 10 липня 2015 року в ПАТ КБ «Приваь Банк» карткового рахунку № НОМЕР_1 (арк. спр. 25).

Випискою по картці ОСОБА_8 № НОМЕР_1 , згідно даних якої 18 травня 2015 року в банкоматі ПАТ КБ «ПриватБанк», який розташований у відділенні банку, знято готівкою гроші в сумі 500 гривень, в банкоматі ПАТ КБ «ПриватБанк», який розташований на автобусній зупинці, що на просп. Незалежності, 9 в м. Нетішин, знято грошові кошти в сумі 200 гривень, в магазині «Либідь», що на вул. Михайлова, 22 в м. Нетішин, проведено розрахунок за покупку продовольчих товарів на загальну суму 126 гривень 72 копійки; 19 травня 2015 року в магазині «Хліб», що на вул. Шевченка, 4 в м. Нетішин, проведено розрахунок за покупку продовольчих товарів на суму 42 гривні, в банкоматі ПАТ КБ «ПриватБанк», який розташований на автобусній зупинці, що на просп. Незалежності, 9 в м. Нетішин, знято готівкою гроші в сумі 200 гривень; 20 травня 2015 року в банкоматі ПАТ КБ «ПриватБанк», який розташований у відділенні банку, що на просп. Курчатова, 8а в м. Нетішин, знято готівкою гроші в сумі 80 гривень та в банкоматі, що розташований на просп. Незалежності, 25 в м. Нетішин, знято готівкою гроші в сумі 500 гривень (арк .спр. 22, 23).

Протоколом огляду від 08 липня 2015 року та фототаблицями до нього, дані яких свідчать про те, що 18 травня 2015 року у проміжок часу з 16:05:00 по 16:10:59 ОСОБА_4 , перебуваючи поруч із відділенням банку, знімає гроші в сумі 500 гривень з картки ОСОБА_8 , після чого тримаючи їх у руках, іде у невідомому напрямку (арк. спр. 30-33).

Вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 вересня 2015 року, яким затверджено угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 від 17 липня 2015 року у кримінальному провадженні №0000343, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень (арк. спр. 80, 81). Згідно підпункту «а» пункту 2 угоди ОСОБА_4 зобов`язався протягом трьох місяців з моменту укладення угоди відшкодувати потерпілій ОСОБА_8 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 1748 гривень 72 копійки (арк. спр. 99-102 ).

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 липня 2016 року, відповідно до якої несплачений засудженим вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 вересня 2015 року за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України ОСОБА_4 штраф в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, замінено на покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин (арк. спр. 83).

Повідомлень фахівця Нетішинського МС кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Хмельницькій області та заступника начальника Славутського МРВ з питань пробації від 30 листопада 2017 року за №2079, з яких судом встановлено, що ОСОБА_4 знятий з обліку кримінально-виконавчої інспекції Нетішинського МС 19 жовтня 2016 року у зв`язку з відбуттям призначеного судом покарання у виді 100 годин громадських робіт, станом на 30 листопада 2017 року на обліку Славутського МРВ з питань пробації не перебуває (арк. спр. 95).

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 листопада 2017 року, якою скасовано вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 вересня 2015 року в кримінальному провадженні №0000343 з підстав невиконання ОСОБА_4 умов угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 від 17 липня 2015 року щодо відшкодування потерпілій заподіяно матеріальної шкоди в розмірі 1748 гривень 72 копійки (арк. спр. 68).

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є такими, що доповнюють одне одного, належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчиненому з корисливих мотивів; за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за ч. 1 ст. 389-1 КК України, як умисне невиконання засудженим угоди про примирення.

Крім того, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у викраденні із гаманця потерпілої ОСОБА_8 , що знаходився у сумці останньої, належних їй грошових коштів в сумі 1000 гривень.

Проте, в судовому засіданні ОСОБА_4 визнав викрадення ним не 1000 гривень, а 500 гривень. При цьому, в матеріалах кримінального провадження не міститься будь-яких доказів, які б доводили обставини викрадення ОСОБА_4 ще 500 гривень із гаманця потерпілої.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 ствердила, що на момент викрадення обвинуваченим із її гаманця грошових коштів, сума таких складала саме 1000 гривень. Проте, будь-яких доказів походження та наявності таких у потерпілої матеріали кримінального провадження не містять.

Частина 3 ст. 62 Конституції України встановлює, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Стороною обвинувачення не надано, а судом не здобуто належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 викрав з гаманця ОСОБА_8 , окрім 500 гривень, викрадення яких ним не заперечується, ще 500 гривень.

При цьому суд відхиляє доводи прокурора в обґрунтованості звинувачення ОСОБА_4 у викраденні саме 1000 гривень, а не лише 500 гривень, з посиланням на те, що відсутні підстави недовіряти потерпілій, оскільки такі твердження ґрунтуються лише на припущеннях, що є недопустимим.

А тому суд виключає з обвинувачення ОСОБА_4 викрадення останнім із гаманця ОСОБА_8 грошових коштів у сумі 500 гривень, що не впливає на кваліфікацію його дій.

У відповідності до п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), які у відповідності до вимог ст. 12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості, особу винного, зокрема його незадовільний стан здоров`я, що підтверджується даними медичних документів, те, що несудимий в силу ст. 89 КК України, не працює, неодружений, не перебуває на Д-обліку у лікаря-нарколога та перебуває на К-обліку у лікаря-психіатра, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що таке покарання обтяжують, а також думку потерпілої.

Згідно даних досудової доповіді обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, підтримує добрі стосунки в родині та з сусідами, ризики вчинення ним повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства є середніми, тому з висновку вбачається що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі.

За вказаних обставин суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, йому слід призначити покарання у виді громадських робіт.

На переконання суду призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. При цьому суд враховує те, що покарання у виді штрафу, призначене вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 вересня 2015 року, та замінено громадськими роботами на строк 100 годин ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 липня 2016 року ОСОБА_4 відбув повністю, а невиконання угоди про примирення останнім було лише в частині несплати ним потерпілій матеріальної шкоди.

При цьому, на переконання суду, в строк відбування покарання ОСОБА_4 слід зарахувати відбуте ним покарання у виді громадських робіт строком 100 годин згідно ухвали

Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 липня 2016 року.

Підстав для застосування судом ст.ст. 69 та 75 КК України судом не встановлено.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357 та ч. 1 ст. 389-1 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що після вчинення даних кримінальних правопорушень обвинувачений ОСОБА_4 ухилявся від слідства або суду, або вчинив новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, ОСОБА_4 вчинив 18 травня 2015, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 389-1 КК України, - 17 жовтня 2015 року, тобто строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності на час розгляду провадження в суді сплинув.

Згідно ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього кодексу.

Встановивши у судовому засіданні наявність підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд вважає за необхідне на підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного вироком покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 1 ст. 389-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, до початку судового розгляду, в рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_8 подано цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином та моральної шкоди.

Ухвалою суду від 21 лютого 2018 року даний цивільний позов прийнято до розгляду в кримінальному провадженні, ОСОБА_8 визнано цивільним позивачем, а обвинуваченого - цивільним відповідачем.

В обґрунтування позову зазначено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 1748 гривень 72 копійки. Вказана матеріальна шкода обвинуваченим добровільно не відшкодована, чим останній не виконав умови угоди про примирення. Вказаними діями обвинувачений позбавив потерпілу засобів для існування, чим принизив її людську гідність. Заподіяну моральну шкоду потерпіла оцінює в 5000 гривень.

В судовому засіданні цивільний позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити повністю.

Цивільний відповідач ОСОБА_4 позов визнав частково - матеріальну шкоду в розмірі 1248 гривень 72 копійок, моральну шкоду в сумі 1000 гривень.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч. 2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій завдана майнова шкода в розмірі 2148 гривень 72 копійок, розмір якої визначається судом в межах доведеної вартості викраденого коштів. При цьому суд враховує часткове відшкодування потерпілій обвинуваченим шкоди в розмірі 700 гривень, що підтвердила в судовому засіданні і сама потерпіла.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень, то суд вважає, що така підлягає до задоволення частково зважаючи на таке.

Згідно приписів п. 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку суд, враховуючи, те що потерпілою ОСОБА_8 перенесено переживання за свої втрачені грошові кошти - пенсію, які є єдиним джерелом її доходу, та керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, враховує майновий стан обвинуваченого та вважає за можливе стягнути з останнього, на користь потерпілої 1 500 гривень моральної шкоди.

Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і, за даних конкретних обставин, не може вважатися явно заниженою від тієї суми, яку просила потерпіла.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України, процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався та підстав обрання такого, зважаючи на призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 389-1 КК України та призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, від якого звільнити на підставі ч.5 ст.74 КК України у зв`язку з закінченням строку давності відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України;

-за ч. 1 ст. 389-1 КК України у виді арешту на строк 2 (два) місяці, від якого звільнити на підставі ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку з закінченням строку давності відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання відбуте ним покарання у виді громадських робіт строком 100 (сто) годин згідно ухвали Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 липня 2016 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 1148 гривень 72 копійок та моральну шкоду в розмірі 1500 гривень, а всього 2648 (дві тисячі шістсот сорок вісім) гривень 72 копійки.

Речовий доказ диск «ARITA», «700 mb 80 min», «CD-R» залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1