Дата документу 07.10.2019 Справа № 311/1827/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 311/1827/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1304/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянула 7 жовтня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою з прокурора на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 червня 2019 року про відмову у скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання скасування звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрове, Оріхівського району, Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Василівського районного суду Запорізької області від 22 серпня 2018 року за ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

10.06.2019 року Михайлівський районний відділ з питань пробації звернувся до суду з клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання, посилаючись на наступне.
На виконання покладеного судом обов`язку, передбаченого ст. 76 ч. 1 п. 1 КК України, уповноваженим органом з питань пробації була винесена постанова у відношенні ОСОБА_7 , про встановлення йому І та III понеділка місяця днями явки на реєстрацію, з якою засуджений був ознайомлений під розпис.
За час перебування на обліку ОСОБА_7 , систематично не виконує покладені судом обов`язки. Так, 05.11.2018 року та 19.11.2018 року не з`явився на реєстрацію без поважних причин, внаслідок чого йому було винесено застереження у виді письмового попередження.
Опитаний 03.12.2018 року ОСОБА_9 , пояснив, що не прибував до сектору пробації для реєстрації, тому що перебував вдома хворий, у лікарню не звертався. Підтверджуючих документі щодо хвороби не надав.
Продовжуючи ухилятись від обов`язків покладених на судом, ОСОБА_7 не прибув до сектору пробації 20.05.2019 року та 03.06.2019 року, відповідальну особу уповноваженого органу з питань пробації про свою неявку не попередив, телефон вимкнув. Опитана 10.06.2019 року мати засудженого - ОСОБА_10 , з якою він проживає повідомила, щ її син ОСОБА_7 працює неофіційно в ФГ «Таврія-Скіф» різноробочим. Впливу на сина вона не має, постійно нагадує йому про те, що потрібно являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, на що він говорить, що був на реєстрації.
Враховуючи наведене, а також той факт, що ОСОБА_7 неодноразово засуджений, в тому числі до покарань без позбавлення волі, а також те, що ОСОБА_7 під час проголошення вироку був зрозумілий принцип звільнення від відбування з випробуванням, вважав, що ОСОБА_7 свідомо порушує вимоги вироку суду в частині покладених на нього обов`язків.

Суд першої інстанції, встановивши, що факти ухилення останнього від відбування призначеного судом покарання не знайшли своє підтвердження, прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання начальника органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що засудженим ОСОБА_7 було допущено порушення однієї із умов відбування покарання з іспитовим строком, а саме: він чотири рази - 05.11.2018 року, 19.11.2018 року, 20.05.2019 року та 06.06.2019 року не з`явився до органу пробації інспекції без поважних причин, що підтверджено матеріалами провадження та не заперечувалося в судовому засіданні самим засудженим.

Вважає, що обставини порушення покладеного обов`язку щодо явки до органу пробації свідчать, що засуджений ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Зазначає, що неодноразові неявки до органу пробації вказує на систематичне невиконання покладених судом обов`язків з боку засудженого ОСОБА_7 .

Крім того, не погоджується з встановленими судом підставами неявки засудженого на реєстрацію до органу пробації, а саме через захворювання та зайнятість на роботі, оскільки жодних підтверджуючих документів з цього приводу до суду не надано.

Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання начальника Михайлівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, вказавши про ухилення засудженим від виконання покладених на нього обов`язків.
Засуджений у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних вимог прокурора, вказавши про те, що працевлаштований, має на утриманні матір, з`являвся на реєстрацію в орган пробації тільки пізніше.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення були дотримані.

Колегією суддів встановлено, що з 11 жовтня 2018 року в Михайлівському районному сектору філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області перебуває на обліку ОСОБА_7 , засуджений вироком Василівського районного суду Запорізької області від 22 серпня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, та якого на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 3 років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: а саме повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджатиме за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Начальник Михайлівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області органу пробації звернувся до суду з поданням про скасування звільнення з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 до відбування покарання, призначеного за вироком суду, посилаючись на невиконанням засудженим покладених на нього обов`язків.

Свої висновки про відмову у задоволенні подання суд першої інстанції мотивував тим, що матеріалами провадження не доведено факт ухилення засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання та порушення ним умов відбування покарання з випробуванням й невиконання обов`язків, які встановлені вироком.

З наведеними твердженнями погоджується й суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до вимог ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Як вбачається з подання, ОСОБА_7 ставиться в провину неявка на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації 05.11.2018 року, 19.11.2018 року, 20.05.2019 року та 06.06.2019 року.

Проте, за матеріалами провадження вбачається повідомлення засудженим органу пробації причин неявок і подальше виконання покладених на нього обов`язків

Неявку не реєстрацію у певні дні ОСОБА_7 пояснював знаходженням на роботі, де він працював без вихідних та неможливість відлучатися через непорозуміння на роботі і побоюванням втратити місце.
Маючи відомості про причини неявок засудженого на реєстрацію, орган пробації міг їх об`єктивно оцінити.
При цьому, сам факт того, що засуджений не з`являвся на реєстрацію, не є безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, а дійсна працевлаштованість засудженого ініціатором відповідного клопотання не спростовується.
Наведені вище обставини не засвідчують свідомого, цілеспрямованого нехтування засудженим покладеними судом обов`язками та його небажання ставати на шлях виправлення, оскільки неявки на реєстрації відбувалися в силу об`єктивних причин.
Будь-яких адміністративних правопорушень засуджений ОСОБА_7 не допускав.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням того, що засуджений злочинів під час іспитового строку не вчиняв, до адміністративної відповідальності не притягався, має позитивну характеристику за місцем проживання, та з урахуванням відсутності ознак злісного ухилення від відбування покарання, призначеного вироком суду, оскільки ОСОБА_7 пізніше являвся на реєстрацію до органу пробації, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інтонації.

Отже, доводи прокурора про систематичне порушення засудженим обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до органу пробації, судова колегія визнає непереконливими, оскільки встановлені обставини не підтверджують, що ОСОБА_7 мав на меті систематично ухилятися від виконання покладеного на нього обов`язку.
Враховуючи недоведеність небажання засудженого стати на шлях виправлення, як того вимагає п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 23 жовтня 2003 року, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок районного суду про відсутність на теперішній час достатніх та законних підстав для задоволення подання органу пробації та направлення засудженого для відбування покарання.

За таких умов, апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст.409 КПК України для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали районного суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 червня 2019 року про відмову у скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення в місця позбавлення волі ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4