У Х В А Л А
Іменем України
01 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

представника заявника ОСОБА_3

розглянувши клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2017 р. у справі №761/13672/17, в межах кримінального провадження № 0003689 від 28.03.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Заявник обґрунтовує клопотання тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/13672/17 від 21 квітня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві майора поліції ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003689 від 28.03.2017 року. Згадане кримінальне провадження розпочато за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, за фактом незаконного відчуження заставленого майна, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 136,2 кв. м., жилою площею 36,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка була в іпотеці в банку AT "Родовід Банк".

Заявник зазначає що на даний час відпала необхідність в існуванні арешту квартири АДРЕСА_2 , а відтак просить слідчого суддю його скасувати.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання попереджався належним чином, що не перешкоджає розгляду.

Заслухавши думку заявника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Отже, клопотання подано до належного суду.
З клопотання та долучених до нього документів вбачається, що арешт на квартиру було накладено з метою збереження речового доказу.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Накладення арешту на майно можливе лише за умови наявності підстав вважати, що воно є доказом злочину, що повинно бути встановлено в судовому порядку на підставі достатніх й допустимих доказів, наданих слідчим.

Як визначено у ст.ст. 7, 16 КПК Украі?ни, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здіи?снюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно практики Європеи?ського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння маи?ном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греціі?» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенціі? вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франціі?», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгаріі?», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння маи?ном повинно забезпечити «справедливии? баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретноі? особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальнии? та надмірнии? тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеціі?», пп. 69 і 73, Series A N 52). Має існувати обґрунтоване пропорціи?не співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеи?мс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

05.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінактив" та ОСОБА_4 було укладено договір № 9-1 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за кредитним договором між AT "Родовід Банк" та ОСОБА_6 (боржник, колишній власник нерухомого майна) від 27.06.2006 року. Одночасно з укладанням договору про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги між ТОВ "Фінансова компанія "Фінактив" та ОСОБА_4 також укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором між AT "Родовід Банк" та ОСОБА_6 від 27.06.2006 року, що посвідчений ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстрований в реєстрі за № 460 ( договір, зі змінами, внесеними згідно договору між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінактив" та ОСОБА_4 про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 05.12.2018, який посвідчено ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 838).

ОСОБА_4 повідомлено ОСОБА_6 про заміну кредитора та іпотекодержателя рекомендованими листами.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

На підставі вищезгаданих договорів, майнові права на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , перейшли від AT «Родовід Банк» до ОСОБА_4 , яка також набула всі права первісного кредитора та іпотекодержателя.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час в існуванні арешту майна відпала необхідність, а тому клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 376, 532 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2017 р. у справі № 761/13672/17, в межах кримінального провадження № 0003689 від 28.03.2017 року задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду від 21.04.2017 р. у справі № 761/13672/17, в межах кримінального провадження № 0003689 від 28.03.2017 року, на квартиру АДРЕСА_2 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1