Справа № 174/203/19
Номер провадження1-кп/173/120/2019
В И Р О К
іменем України

30 вересня 2019 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження №0000007 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірська, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, тимчасово непрацюючого, одруженого, на утримані маючого неповнолітню дитину, перебуваючого на військовому обліку, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 04.01.2019 року близько 13:00 годин, більш точний час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, знаходився у приміщенні домоволодіння АДРЕСА_3 , де вживав алкогольні напої (горілку) разом із раніше йому знайомою ОСОБА_5 , під час чого в останніх виник словесний конфлікт.

В той же день, тобто 04.01.2019 року близько 13:05 годин, точний час під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, у зв`язку з виниклим конфліктом, у ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 , виник злочинний умисел направлений на умисне нанесення останній середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне нанесення ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, 04.01.2019 року близько 13:10 годин, точний час під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , продовжуючи знаходитись в приміщенні кімнати домоволодіння АДРЕСА_3 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, стоячи навпроти ОСОБА_5 , яка сиділа в кріслі, наніс їй правою ногою один удар по ребрам з лівої сторони, після чого почав вибігати з кімнати вказаного домоволодіння та з місця вчинення злочину зник.

В наслідок умисних, протиправних, злочинних дій, ОСОБА_4 , спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді переломів 8-го та 9-го ребер зліва по лівій передньопідпаховій лінії, які згідно п.п.2.2.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я на більш ніж 21 добу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю та суду пояснив, що отримав заробітну плату на роботі, купив пляшку горілки та зайшов в гості до свого знайомого, де знаходилась потерпіла, ОСОБА_5 . В ході розпиття спиртних напоїв між ним та потерпілою виник словесний конфлікт, в ході якого вона його словесно образила, внаслідок чого він не стримався та наніс удар ногою потерпілій в область грудної клітини. Більше ударів не наносив та відразу пішов геть. У скоєному щиро кається.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснила, що дійсно, в ході розпиття спиртних напоїв в них з обвинуваченим виник словесний конфлікт, в ході якого обвинувачений наніс їй один удар ногою в область грудної клітини.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного в мотивувальній частині вироку злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст.349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 , раніше не судимий, характеризується посередньо, скоєний ним злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, вважає необхідним призначити покарання у виді обмеження волі, в той же час, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, яке, на думку суду, буде справедливим та достатнім для досягнення мети покарання.

Що стосується питання обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, суд виходить з того, що сторона обвинувачення, клопотання про застосування запобіжного заходу не заявляла, обвинувачений постійно з`являвся в судові засідання, призначене покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, а тому обрання запобіжного заходу вважає недоцільним.

Питання про відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілій судом не обговорювалось, оскільки потерпіла ніяких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не заявила, цивільний позов до суду не надала.

Витрати на проведення судових експертиз в даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2, ч.1 ст. 76 КК України, суд зобов`язує ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирається.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1