УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/7971/19

Провадження № 1-кс/638/4713/19

08.11.2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова
у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
з участю представника заявника ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 від 02.10.2019 року про закриття кримінального провадження №0001660 від 25.04.2019 року, -
встановив:
У провадження слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 від 02.10.2019 року про закриття кримінального провадження №0001660 від 25.04.2019 року. Вважає, що рішення слідчий прийняв передчасно, а його висновки, викладені в постанові, не відповідають обставинам справи. Слідчий не провів усіх слідчих (процесуальних) дій, зокрема не проведено допит ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також запит щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_3 зроблено за період з 01.01.2015 року і по теперішній час, а для встановлення істини по кримінальному провадженню та об`єктивних обставин справи необхідно витребувати інформацію за період з 01.01.2014 року. Просить суд скаргу задовольнити та скасувати оскаржувану постанову.
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав у повному обсязі, просив суд скаргу задовольнити, а постанову слідчого ОСОБА_5 від 02.10.2019 року про закриття кримінального провадження №0001660 від 25.04.2019 року скасувати.
Слідчий Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 , а також прокурор Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 в судове засідання не зявились, повідомлялись завчасно та належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги по суті.
Суд, вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши доводи, викладені у скарзі, матеріали кримінального провадження дійшов наступних висновків.
Відповідно до статті 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у статті 284 КПК України.
Згідно вимог пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (стаття 110 КПК України).
Разом тим, відповідно до частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Вказані вимоги закону слідчим належним чином не виконані з огляду на наступне.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження №0001660 від 25.04.2019 року, слідчий Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 10.05.2019 року надав доручення співробітникам оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 надати відомості про перетинання державного кордону України стосовно громадянина України ОСОБА_3 за період з 01.01.2015 року по теперішній час.
Однак, у розписці, наявній в матеріалах кримінального провадження, вказано, що 10.07.2014 року ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_8 грошові кошти. А ОСОБА_3 в свою чергу вказує, що дана інформація не відповідає дійсності з огляду на те, що на момент складання даної розписки він перебував за кордоном. А тому, витребувана слідчим інформація не підтверджує та не спростовує ту обставину, чи перебував ОСОБА_3 10.07.2014 року за кордоном чи ні.
Окрім того, представник потерпілого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_9 звертався до слідчого із рядом клопотань, зокрема про виклик в якості свідка та допиту ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та щодо повторного надання доручення Державній прикордонній службі України.
Наведене свідчить про неповноту слідства, адже для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів справи та встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов`язком досягнення результату, але обов`язком вжиття заходів. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання усіх наявних доказів, які мають стосунок до події, зокрема показів очевидців та експертних висновків тощо (рішення у справі «Кулік проти України»).
Виходячи з приписів частини 5 статті 40 КПК України, слідчий суддя позбавлений змоги надати вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту, а не ґрунтувались на припущеннях.
Слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 від 02.10.2019 року про закриття кримінального провадження №0001660 від 25.04.2019 року підлягає задоволенню. Слідчому необхідно ґрунтовно проаналізувати всі доводи, викладені в заяві ОСОБА_3 та перевірити слідчим шляхом його показання і підтвердити або належним чином спростувати їх.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 283, 284, 303-307 КПК України,-
постановив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 від 02.10.2019 року про закриття кримінального провадження №0001660 від 25.04.2019 року - задовольнити.
Постанову слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 від 02.10.2019 року про закриття кримінального провадження №0001660 від 25.04.2019 року у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 3 статті 190 Кримінального кодексу України - скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст рішення виготовлено 11.11.2019 року.
Слідчий суддя: