Провадження №1-кс/760/6855/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 та детектива НАБ України ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову від 16.04.2019р. старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000453 від 14.05.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга.

Подана скарга обґрунтована тим, що 16.04.2019р. постановою старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження № 0000453 від 14.05.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у діянні колишньої Голови НАЗК ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

На думку заявника ОСОБА_3 , прийняте детективом рішення про закриття кримінального провадження не ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Зокрема, заявник зазначив, що після скасування ухвалою слідчого судді від 26.12.2018р. попередньої постанови від 26.11.2018р. детектива про закриття кримінального провадження № 0000453 від 14.05.2018р., детективом була проведена єдина слідча дія допит ОСОБА_5 , яка повідомила, що рішеннями НАЗК від 25.07.2016р. № 3 та від 02.02.2017р. № 38 члени НАЗК «делегували» їй право на прийняття відповідних наказів про виплату премій таким членам.

Жодних інших дій щодо встановлення фактичних обставин детективом здійснено не було, зокрема, детектив не отримував та не проводив самостійного аналізу вказаних рішень НАЗК, не отримував та не здійснив аналізу документів, створених самою ОСОБА_5 як підстава для виплати грошових коштів членам НАЗК, не здійснив допитів інших членів НАЗК, не встановив фактичного обсягу отриманої грошової винагороди членами НАЗК.

Крім того, заявник зазначив, що згідно інформації в ЄДРСР, за даним кримінальним провадженням не було здійснено жодної слідчої (розшукової) дії, зокрема, не було отримано жодного тимчасово доступу до речей та документів, які перебували у володінні НАЗК та мають значення для даного кримінального провадження.

Разом з тим, детектив обґрунтував своє рішення про закриття кримінального провадження документами, які, на думку заявника, не є доказами, зокрема, посилання детектива на листування з низкою органів державної влади та роз`яснення від таких органів також не є правомірним, оскільки наведені детективом органи не наділені повноваженнями щодо офіційного тлумачення законодавства.

Крім того, на думку заявника, детектив не встановив шляхом зібрання відповідних доказів характеру трудового договору з членами НАЗК, зокрема, початковий склад членів НАЗК був призначений низкою розпоряджень КМУ від 11.12.2015р. Тобто на момент призначення вказані особи склали присягу державного службовця, разом з тим, слідством не було здобуто доказів припинення або зміни таких трудових договорів, укладання нових тощо.

Тому, заявник ОСОБА_3 просив скасувати постанову від 16.04.2019р. старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000453 від 14.05.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та просив скасувати оскаржувану постанову.

Детектив НАБ України ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, оскільки винесена ним постанова від 16.04.2019р. є законною, мотивованою та ґрунтується на вимогам КПК України. Крім того, детектив зазначив, що здобутими в ході досудового розслідування доказами встановлено відсутність у діях колишньої Голови НАЗК ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, зокрема, діяння як частини його об`єктивної сторони.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження № 0000453 від 14.05.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що у провадженні Національного антикорупційного бюро України перебували матеріали кримінального провадження № 0000453 від 14.05.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

16.04.2019р. постановою старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження № 0000453 від 14.05.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у діянні колишньої Голови НАЗК ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Вказана постанова обґрунтована детективом тим, що з наведених у оскаржуваній постанові положень діючого законодавства, яким врегульовано оплату праці Голови та членів НАЗК, інформацію Мінсоцполітики від 30.08.2018р. № 16902/0/2-18/52, листів Національного агентства з питань державної служби від 24.05.2016р. №2818/13-16 та від 15.08.2018р. № 5922/13-18, існує правова колізія між положеннями Закону № 1700 та Закону № 889. У той же час, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду Голови НАЗК, діяла у межах наданих їй законом повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, та усвідомлюючи існування зазначеної суперечності правових норм, звернулася за роз`ясненням до НАДС та після отримання відповіді затвердила Порядок, яким встановлювалися надбавки за вислугу років, за інтенсивність праці, премії, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Згідно з актом Рахункової палати від 27.07.2017р. № 07-10/6 про результати аудиту ефективності використання коштів державного бюджету НАЗК за 2016- 2017 роки, порушень та відхилень не виявлено.

Тому, детектив зазначив, що в ході досудового розслідування не здобуто доказів, що свідчили б про наявність об`єктивної сторони - розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, та про наявність прямого умислу як обов`язкових ознак складу злочину, визначеного статтею 191 КК України.

Таким чином здобуті за результатами розслідування відомості як прямо, так і опосередковано не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні за ч. 5 ст. 191 КК України, тому детектив прийшов до висновку про відсутність у діях колишньої Голови НАЗК ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, зокрема діяння як частини його об`єктивної сторони.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

В ході судового розгляду скарги, з метою з`ясування питання щодо дотримання детективом вимог законодавства про всебічне та повне дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню в даному провадженні, були досліджені матеріали кримінального провадження № 0000453 від 14.05.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, відповідно до яких, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи заявника ОСОБА_3 щодо неповноти проведеного досудового розслідування, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду скарги, а також, що вказана постанова детектива не мотивована належним чином та не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Так, з наданих матеріалів кримінального провадження встановлено, що в ході досудового розслідування було допитано лише в якості свідка колишню Голову Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_5 (а.с. 163-167) та заявника ОСОБА_3 (а.с. 125-127), отримано на запити детектива інформацію, зокрема, з Кабінету Міністрів України (а.с. 141) та Національного агентства з питань запобігання корупції (а.с. 145-159).

За результатами проведення досудового розслідування, 16.04.2019р. детективом прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0000453 від 14.05.2018р., у зв`язку з встановленням відсутності в діянні колишньої Голови НАЗК ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України (а.с. 174-179), обґрунтування якої є майже ідентичними за змістом раніше постановленій у даному кримінальному провадженні постанові від 26.11.2018р. про закриття кримінального провадження (а.с. 128-132), яка ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.12.2018р. була скасована, оскільки в постанові детектива не було зазначено чи витребовувалася інформація про отримання коштів (зазначених у заяві ОСОБА_3 ) членами НАЗК, на підставі яких документів здійснювались такі виплати; не встановлено та не допитано осіб, які виконують функції щодо розпорядження грошовими коштами НАЗК; не встановлено, чи приймалось вищим органом рішення про виплату членам НАЗК грошових коштів (а.с. 139).

Разом з тим, в ході судового розгляду скарги було встановлено, що детективом не було в повному обсязі проведено достатньої кількості слідчих (розшукових) дій в даному кримінальному провадженні, які є необхідними для встановлення істини у ньому. Так, детективом під час досудового розслідування було чітко встановлений регламентований порядок нарахування в Національному агентстві з питань запобігання корупції надбавок за вислуги років, за інтенсивність праці, премії, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, проте не було витребувано самих документів, на підставі яких нараховувалися вказані виплати, що суперечить дієвості проведеного досудового розслідування та призвело до передчасних та необґрунтованих висновків.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена детективом постанова від 16.04.2019р. про закриття кримінального провадження, ґрунтується на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, та не відповідає завданням та засадам кримінального провадження, передбаченим ст.ст. 2, 9 КПК України, а також практиці Європейського суду з прав людини стосовно проведення ефективного розслідування, та призвело у результаті до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

За таких обставин, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова від 16.04.2019р. скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 40, 84, 91, 110, 223, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову від 16.04.2019р. старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000453 від 14.05.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1