КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000293 від 08.02.2018 року за апеляційними скаргами прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 960 500,00 гривень щодо

ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Обухів Київської області, українцю, громадянину України, працюючому охоронцем ТОВ «Спрут», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.
В С Т А Н О В И Л А :

Органами досудового розслідування, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він 01.07.2014 року, у невстановлений слідством час, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , отримав вхідний дзвінок від ОСОБА_9 , який повідомив про те, що має до нього розмову.
02.07.2014 року, біля 08:00 години, ОСОБА_6 працюючи охоронцем у ТОВ «Спрут», прибувши на своє робоче місце для здійснення охорони будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , де також проживає його дружина ОСОБА_11 , зустрівшись із ОСОБА_9 , який працює домоправителем у вказаному домоволодінні, останній маючи злочинний умисел на таємне викрадення майна належного ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вступив у попередню змову із ОСОБА_6 з проханням відчинити будинок та не перешкоджати йому у реалізації свого злочинного наміру. ОСОБА_6 надав свою добровільну згоду, відчинив приміщення вказаного будинку та відійшов до свого робочого місця спостерігати щоб ніхто не побачив їх злочинні дії.
ОСОБА_6 та ОСОБА_9 реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на викрадення майна належного ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , користуючись відсутністю їх контролю за своїм майном, розподіливши між собою ролі, ОСОБА_9 знаходячись в кімнаті відпочинку, зробивши отвір у стелі, де зберігалися грошові кошти, умисно, таємно, з корисливих мотивів, здійснили крадіжку грошових коштів у сумі 900 000 доларів США належних ОСОБА_10 та 1 100 000 доларів США належних ОСОБА_11 , що складає 23 660 000 гривень, відповідно до курсу НБУ, що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_9 викрадені грошові кошти розподілили між собою та витрачали на власний розсуд.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.185 КК України, з ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненого в особливо великих розмірах.

04 лютого 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

08 лютого 2018 року матеріали досудового розслідування по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000293.

04 квітня 2019 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000293 продовжено до 5-ти місяців.

21 червня 2019 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000293 продовжено до 04.12.2019 року.

24 квітня 2019 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління НП України ОСОБА_12 за погодження з прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , мотивуючи клопотання тим, що є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК, а ніж тримання під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6

29 травня 2019 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва слідчому відмовлено у задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави, розміром 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 960 500,00 гривень. Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя послався на врахування обставин вчинення кримінального правопорушення, його корисливий мотив, матеріальне становище підозрюваного, а тому саме запобіжний захід у вигляді застави у визначеному розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та бути належним засобом процесуального стримування.

На вказану ухвалу слідчого судді прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, невідповідністю обраного запобіжного заходу тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі підозрюваного внаслідок його м`якості. Слідчим суддею не були враховані обставини інкримінованого підозрюваному злочину, а саме продуманість та активні дії направлені на викрадення і контроль за ситуацією шляхом подальшого перебування на роботі у потерпілих, також не в повній мірі досліджена і сама особистість підозрюваного. Тому просить, ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у сумі 55 500 000 гривень та покласти обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 ОСОБА_7 вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог КПК України. В ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, прокурором не було доведено наявності жодного ризику, а лише містилося посилання на припущення та положення КПК України, однак слідчий суддя залишив це поза увагою, при цьому, визначаючи розмір застави, не в достатній мірі врахував матеріальне становище підозрюваного та визначив розмір застави, який не є помірним для нього. Окрім цього, апелянт стверджує, що немає жодного доказу, який би підтверджував причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, а сама підозра є необґрунтованою, а тому, і жодним чином не підтверджена сума нібито викрадених грошових коштів, що в свою чергу не може бути обставиною, яка враховується при вирішенні питання щодо застосування запобіжних заходів. Тому, просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Заслухавши:
доповідача суддю апеляційного суду;
прокурора, який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційну скаргу захисника підозрюваного просив залишити без задоволення;
підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили задовольнити її у повному обсязі, апеляційну скаргу прокурора, просили залишити без задоволення;
ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст.178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За змістом положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визначення особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною і достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотання слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунуте звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року та Фокс, Кемпбелл і Гратлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990 року.

Як вбачається з матеріалів клопотання, причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України підтверджується зібраними доказами, зокрема заявою потерпілого та протоколами допиту обох потерпілих, а також протоколами допиту свідків, протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 та постановою про вилучення у нього коштів, що свідчить про наявність обґрунтованої підозри.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.
А отже, при оцінці ризику переховування від правосуддя, поряд з іншими обставинами, може братися до уваги і загроза відносно суворого покарання, як це відображено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25.04.2000 року.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» від 04.05.2006 року, Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання
Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповненні конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Як встановлено колегією суддів, прокурором у судовому засіданні, всупереч твердженням апеляційної скарги сторони захисту, доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави для застосування щодо ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, зокрема можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, оскільки він усвідомлюючи передбачене законом покарання за вчинений злочин, постійно змінював покази, в тому числі і пояснення, які він надав в судовому засіданні апеляційного суду, мають розбіжності з попередніми, а саме підозрюваний зазначив, що не має нерухомості за кордоном, що суперечить наявним матеріалам провадження.
Окрім цього, існує ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілих та свідків, оскільки після вчинення кримінального правопорушення, він не припинив спілкування з ними, також наявний ризик можливого знищення або спотворення будь-яких речей чи документів та вчинення ОСОБА_6 нового кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення у якому він підозрюється, шляхом легалізації викрадених грошових коштів у потерпілих.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає слушними та достатньо обґрунтованими.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 чи 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь яким чином перешкоджати становленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, колегія суддів вважає, що визначаючи підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 960 500,00 гривень, слідчий суддя, залишив поза увагою положення ч.5 ст.182 КПК України, в повній мірі не врахувавши, що на даний час наявна обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України та є ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Окрім цього, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави у розмірі 55 500 000 гривень, оскільки вважає, що запропонований прокурором розмір застави не достатньо аргументований та може бути не помірним для підозрюваного.

При цьому, для гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваного, з урахуванням його особи, матеріального стану та інших обставин кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне, визначити заставу, яка буде достатньою у розмірі 2 000 000,00 гривень.

Доводи захисника підозрюваного щодо необґрунтованості ухвали слідчого суддіє безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також дані, які характеризують особу підозрюваного, його вік, сімейний, майновий стан та стан здоров`я.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення, а тому ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року необхідно скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 2 000 000,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.183, 194, 205, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_6 , скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління НП України ОСОБА_12 погоджене з прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 14.09.2019 року, включно, взявши його під варту в залі суду.

Одночасно визначити заставу для забезпечення виконання ОСОБА_6 , обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 2 000 000 (два мільйони) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 422586117, банк надавача послуг ГУДКСУ у м. Києві, МФО банку 820172, реєстраційний рахунок 2186).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який час внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:
прибувати на виклики до слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування кримінального провадження, до суду, до прокурора;
не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити до 14.09.2019 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3