Ухвала

іменем України
23 вересня 2019 року

м. Київ
Справа № 539/3530/18
Провадження № 51-4123 cк 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 грудня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного від 21 травня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:
Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 грудня 2018 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Цивільний позов ПАТ «Укрпошта» до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрпошта» 8607 грн 92 коп. майнової шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 1965 грн майнової шкоди та 1000 грн моральної шкоди, а всього 2965 грн.

Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Ухвалою Полтавського апеляційного від 21 травня 2019 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
Згідно з копіями доданих до касаційної скарги судових рішень, 23 серпня 2018 року близько 14 год ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку по вул. Ярослава Мудрого, 19/2 м. Лубни Полтавської області, помітив потерпілу ОСОБА_6 , яка залишила велосипед «АИСТ» з сумкою, у якій знаходились грошові кошти в сумі 13707 грн 92 коп., грошові кошти в сумі 660 грн та мобільний телефон

«BRAVIS A 506», які ОСОБА_5 вирішив викрасти.
Діючи повторно, умисно, з корисливими метою та мотивом, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 відійшла від велосипеда та зайшла в двір, відкрито викрав велосипед «АИСТ» вартістю, згідно з висновком товарознавчої експертизи № 1438 від 11.09.2018 року, 1408 грн 33 коп., належний ПАТ «Укрпошта» з сумкою, у якій знаходились грошові кошти в сумі 13707 грн 92 коп., належні ПАТ «Укрпошта», та грошові кошти в сумі 660 грн і мобільний телефон «BRAVIS A 506» вартістю, згідно з висновком товарознавчої експертизи № 1438 від 11.09.2018 року, 1305 грн., належні ОСОБА_6 . Не зважаючи на зауваження потерпілої щодо припинення злочинних дій, ОСОБА_5 , діючи відкрито довів свій злочинний умисел до кінця та з вищезазначеним викраденим майном покинув місце вчиненого злочину і розпорядився даним відкрито викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_5 відкрито викрав майно ПАТ «Укрпошта» на загальну суму 15116 грн 25 коп. та майно ОСОБА_6 на загальну суму 1965 грн, спричинивши цим потерпілим майнової шкоди на вказану суму.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить змінити судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 , перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Так, захисник вважає, що обставини, які були встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, свідчать про таємне викрадання ОСОБА_5 майна, що перебувало у потерпілої ОСОБА_6 , тому, на її думку, неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність. З посиланням на судове рішення Верховного Суду від 15 березня 2018 року вказує, що кваліфікація дій особи за ст. 185 КК України або ст. 186 КК України залежить від усвідомлення останньою таємності або відкритості її дій, а ОСОБА_5 повідомляв суду, що при вчиненні дій відносно майна потерпілої усвідомлював їх таємність. Однак судом першої інстанції було залишено поза увагою спрямованість умислу ОСОБА_5 та помилково застосовано ч. 2 ст. 186 КК України, а апеляційним судом також безпідставно залишено поза увагою усі доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваження лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Мотивуючи свою скаргу, захисник ОСОБА_4 оспорює невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту досудового слідства і судового розгляду та оспорює правильність оцінки судами доказів, на підставі яких постановлені судові рішення, що, на її думку, призвело до неправильної кваліфікації дій засудженого. Надаючи власну оцінку доказам, захисник по суті заперечує достовірність окремих із них та правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, тоді як їх перевірка в силу ст. 433 КПК України до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесена.

Разом із тим, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, зроблено з дотриманням вимог ст. 23 КПКУкраїни на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено і перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу та яким надана правильна юридична оцінка.

Зокрема, висновкущодо вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,суд першої інстанції дійшов на підставі аналізу показань самого обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 , протоколів огляду місця події, пред`явлення особи для впізнання, огляду, проведення слідчого експерименту, а також цифрових носіїв інформації СД-Р дисків із камер відеоспостереження Лубенської ОДПІ та магазину «Хвилинка» та на інших письмових доказів, що наведені у вироку суду.

Вказані в судовому рішенні докази в їх сукупності безперечно доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненому злочині й об`єктивних підстав недовіряти їм немає.
Крім того, аналогічні за змістом з касаційною скаргою доводи захисника ОСОБА_4 переглядалися в апеляційному порядку. Суд апеляційної інстанції перевірив доводи апеляційної скарги, надав на кожний з них мотивовану відповідь, навів докладні мотиви прийнятого рішення і в ухвалі зазначив підстави, з яких визнав їх необґрунтованими.
Так, апеляційний суд наголосив, що вказані докази поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні відкритого викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно та кваліфікація його дії за ч. 2 ст. 186 КК України є правильною. Правильно зазначив, що судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування в ході проведення слідчого експерименту, будучи підозрюваним, пояснював, що його протиправні дії спочатку вчинялися непомітно для потерпілої, однак в ході вчинення злочину та до моменту, коли злочин було закінчено, тобто коли обвинувачений отримав реальну можливість розпорядитися викраденим майном, його дії були помічені потерпілою, яка намагалася повернути своє майно, кричала до нього, що він цілком усвідомлював.
Під час судового розгляду обвинувачений надав показання, згідно з якими він не бачив, щоб потерпіла ОСОБА_6 вибігала та щось йому вслід кричала і не бачив, щоб за ним хтось гнався. Позаду чув якісь крики, однак не зрозумів чи то йому кричали, чи ні.
Згідно ж із показами потерпілої ОСОБА_6 судом першої інстанції встановлено, що вона, перебуваючи в під`їзді будинку, почула рух її велосипеда, який поставила біля під`їзду та відразу вибігла і побачила, що особа викрадає її велосипед, тому і почала кричати. При цьому, потерпіла наголошувала на тому, що відстань між ними була близько п`яти метрів, тому обвинувачений її чув та обертався на її крики.
Таким чином, із показів потерпілої чітко вбачається, що викрадення обвинуваченим велосипеда, нею були помічені та вчинялися активні дії для зупинення його протиправних дій, які супроводжувалися криками, на які викрадач обертався. При цьому, крики мали конкретний зміст, зокрема вона вимагала зупинення протиправних дій та наголошувала на тому, що особу «посадять». Вказане свідчить про те, що дії обвинуваченого були помічені та сприймалися потерпілою особою як протиправні, а самим викрадачем як помічені.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначила, що оскільки потерпіла почула рух її велосипеда та відразу вибігла, то відстань між нею і обвинуваченим справді була невелика, що об`єктивно вказує на реальну можливість ОСОБА_5 чути крики потерпілої та сприймати його протиправні дії поміченими. Апеляційний суд також вважає покази, надані ОСОБА_5 під час слідчого експерименту такими, що у повній мірі узгоджується з показаннями потерпілої та іншими доказами в їх сукупності, а зміну його показів під час судового розгляду спробою зменшення обсягу відповідальності за вчинене.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що вирок місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції достатньо повно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам і правильно кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України, з чим погоджується й колегія суддів касаційного суду.
Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано послалися на роз`яснення, що містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», відповідно до яких крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, котра у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
Вказане підтверджується, як вже зазначалося, обставинами справи та наявними доказами показаннями потерпілої та протоколом слідчого експерименту.
На переконання колегії суддів касаційного суду, розглядаючи матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_5 апеляційний суд дотримався вимог ст. 419 КПК України.

Підстав для сумніву у правильності висновків суду апеляційної інстанції немає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі захисника не наведено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 грудня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного від 21 травня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3