Справа № 473/3051/19
Номер провадження 1-в/473/202/2019

УХВАЛА
Іменем України

"07" серпня 2019 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Вознесенська ВК №72» , яка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300 заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ткаченка Красноокнянського району Одеської області, громадянина України, має базову загальну середню освіту, не судимого, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 25 липня 2012 року Красноокнянським районним судом Одеської області за ч.1 ст.115 КК України до 11 років позбавлення волі /справа №1517/90/2012, провадження №1/1517/36/2012/, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72»

про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України

Учасники процесу

прокурор ОСОБА_4 ,

представик ДУ Вознесенська ВК-72 - ОСОБА_5

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

засуджений ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :
Вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 25 липня 2012 року ОСОБА_7 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України до 11 років позбавлення волі /справа №1517/90/2012, провадження №1/1517/36/2012/.

Початок строку: 07 листопада 2011 року. Кінець строку: 05 грудня 2021 року.

Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02 грудня 2011 року. Під час тримання у СІЗО №21 міста Одеса вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 02 листопада 2012 року відбував покарання у Південній ВК №51 у Одеській області. За період відбування покарання мав 4 стягнення та 8 заохочень.
З 05 липня 2019 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відбування покарання характеризується наступним чином: стягнень та заохочень не має.
Загалом за весь період відбування покарання характеризується позитивно має 8 заохочень та 4 стягнення, які погашені у встановленому законному поряду
У відношенні до представників адміністрації завжди ввічливий, тактовний. Поводить себе спокійно, чемний, доброзичливий. Має адекватну самооцінку. Під час проведення індивідуальних бесід - відвертий, розсудливий. На зауваження реагує спокійно, завжди приймає виважені рішення, робить позитивні висновки з проведених з ним бесід.
Залучаться до двох годинних відпрацювань до майстерні установи. Спілкується із засудженими зокрема позитивної спрямованості. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.
Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.
Позову за виконавчими листами та аліментами за особовою справою не має.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. Не прагне до лідерства.
За характером спокійний та врівноважений. Здатний долати життєві труднощі та протистояти чужому негативному впливу. По відношенню до себе самокритичний, вимогливий та дисциплінований.
За вольовими якостями цілеспрямований, самостійний та витриманий. Своєю поведінкою надає позитивний приклад іншим засудженим.
Підтримує зв`язок з рідними шляхом побачень, отримує посилки та передачі.
У скоєному злочині, зі слів, засудженого, розкаюється. Усвідомив тяжкість та суспільну небезпеку скоєного злочину. Повністю визнає себе винним у скоєному злочині. Вирок суду та призначене покарання вважає справедливим. Прагне сумлінним ставленням до праці та поведінкою спокутувати свою провину перед суспільством.
Заслухавши думки учасників процесу, доводи сторін, пояснення прокурора та засудженого, вивчивши матеріали судового провадження та матеріалами особової справи, обговоривши доводи сторін, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально виконавчого законодавства України, свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як слідує з даних довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_7 в період відбування покарання піддавався стягненням за: порушення режиму утримання та зберігання заборонених предметів, що свідчить про схильність останнього до вчинення порушень вимог режиму утримання засуджених.

Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_7 за весь період відбування ним покарання не свідчать про його сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення. Чотири стягнення, які були застосовані до засудженого ОСОБА_7 погашені в установленому законом порядку, однак, висновок про сумлінну поведінку і ставленням до праці суд повинен робити після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого за весь період відбування покарання. Заохочення у зв`язку з цим, самі по собі не доводять виправлення засудженого в сенсі положень частини 2 статті 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

Оскільки дані про особу засудженого ОСОБА_7 не доводять того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, то його клопотання про умовно дострокове звільнення не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого засуджено вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 25 липня 2012 року за ч.1 ст.115 КК України до 11 років позбавлення волі /справа №1517/90/2012, провадження №1/1517/36/2012/, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72» про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України відмовити.

Про прийняте рішення повідомити засудженого ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області учасники процесу у встановленому законом порядку можуть подати до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк, з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду ОСОБА_1