ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2245/19

21 жовтня 2019 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду, м. Костопіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000921 від 15 липня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , та який утримується в державній установі «Городоцький виправний центр № 131», що за адресою вул. Барона Штенгеля, 92, с. Городок, Рівненського району, Рівненської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, засудженого 28 лютого 2017 року Міжгірським районним судом Закарпатської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1, 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, 11.12.2018 ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області змінено на більш м`яке покарання, а саме обмеження волі на строк 02 роки 7 місяців 22 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України,

за участю сторін кримінального провадження - прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи засудженим 28 лютого 2017 року Міжгірським районним судом Закарпатської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст.185 КК України, на підставі ч. 1, 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, 11.12.2018 ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області замінено на більш м`яке покарання, а саме обмеження волі на строк 2 роки 07 місяців 22 дні, на шлях виправлення та перевиховання не став та вчинив умисний злочин проти правосуддя.

Так, ОСОБА_3 , будучи письмово ознайомленим з правилами поведінки та умовами відбування покарання у виді обмеження волі та попереджений про відповідальність за їх порушення та кримінальну відповідальність за самовільне залишення місця обмеження волі, о 11 год. 00 хв., 15 липня 2019 року, діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, самовільно залишив місце обмеження волі, а саме: робоче місце на контрагентному об`єкті ФОП ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою с. Деражне Костопільський район Рівненської області, та втік у невідомому напрямку.

Дані дії ОСОБА_3 , суд кваліфікує як самовільне залишення місця обмеження волі, вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 390 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи.

Суд, з`ясувавши думку прокурора та обвинуваченого щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 зазначеними вище діями вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 390 КК України, а саме самовільне залишення місця обмеження волі, вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 390 Кримінального кодексу України, кваліфікується як злочин середньої тяжкості.

Відповідно до ст.65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.67 КК України, суд враховує, що обставиною, яка обтяжуює покарання ОСОБА_3 , є рецедив злочинів.

Санкція ч.1 ст.390 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до трьох років.

Приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 неможливе без ізоляції від суспільства.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 розміру покарання, суд в якості обставин, які його пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відносить щире каяття у вчиненному та активне сприяння розкриттю злочину.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 28 лютого 2017 року засудженно Міжгірським районним судом Закарпатської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1, 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, та 11.12.2018 ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області змінено на більш м`яке покарання, а саме обмеження волі на строк 02 роки 7 місяців 22 дні.

На цей момент ОСОБА_3 утримується та відбуває покарання в державній установі «Городоцький виправний центр № 131», невідбута частина покарання становить 1 рік 8 місяців.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 1 ст. 72 Кк України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинання одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов відсутній.

Запобіжний захід відсутній.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.374,376,395 КПК України, 75-76 КК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 390 КК України, та призначити йому покарання, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ч.1,4 ст.71, ст.72 КК України, приєднати частково до вказаного вироку не відбуту частину покарання ОСОБА_3 за вироком Міжгірським районним судом Закарпатської області від 28.02.2017 року та ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 грудня 2018 року, і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 3 місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з набрання вироку законної сили.

Вирок суду набирає законний сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1