Провадження № 1-кп/243/598/2019
Справа № 243/5303/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2019 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського,2, м. Слов`янськ Донецької області ) кримінальне провадження згідно ЄДРДР № 0000151 від 16 травня 2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом на посаді старшого оператора зенітно ракетного комплексу «ОСА» військової частини НОМЕР_2 , з військовим званням «молодший сержант», з професійно технічною освітою за професією маляр-штукатур, розлученого, має малолітню дитину, не інваліда,
раніше судимого:
07 травня 2015 року вироком Володимир Волинського міськрайонного суду Волинської області, зміненим 23 листопада 2015 року, до покарання у виді 50-ти годин громадських робіт за ч.1 ст. 190 КК України, покарання відбув 06 січня 2016 року.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 призначений наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 27 серпня 2015 року № 207 на посаду номера обслуги радіотелефоніста 1 реактивного артилерійського взводу 1 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи.
18 березня 2014 року в Україні відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» та абзацу 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Виконувача обов`язків Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року настав особливий період.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у 2014 році ще двічі оголошувалась часткова мобілізація, а саме Указами Президента України «Про часткову мобілізацію» від 06 травня 2014 року №454/2014 та від 21 липня 2014 року № 607/2014 (затверджені Законами України №1240-УІІ від 06 травня 2014 року та № 1595-УП від 22 липня 2014 року, відповідно).
Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року №15/2015 (затверджений Законом України №113-УІІІ від 15 січня 2015 року) визначено Кабінету Міністрів України: перевести національну економіку України на функціонування в умовах особливого періоду в обсягах, що гарантують безперебійне забезпечення потреб Збройних Сил України та інших військових формувань України під час виконання покладених на них завдань.
Рішення щодо звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період були прийняті:
Указом Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» визначено провести у березні-травні 2015 року звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303;
Указом Президента України № 254/2015 від 06 травня 2015 року «Про звільнення в запас військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 6 травня 2014 року № 454 «Про часткову мобілізацію»;
Указом Президента України № 115/2016 від 25 березня 2016 року «Про звільнення взапас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607 та під час першої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15».
У подальшому, Указом Президента України № 411/2016 від 26 вересня 2016 року «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15» визначено провести у вересні-жовтні 2016 року звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період.
Станом на сьогоднішній день Указами Президента України чи Законами України не приймались рішення про порядок і терміни проведення заходів, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу.
Відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовець зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків.
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення військової частини дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Разом з тим, ОСОБА_3 , 07 жовтня 2015 року самовільно без поважної причини не повернувся до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_3 із основної щорічної відпустки терміном 15 діб з 22 вересня 2015 року по 06 жовтня 2015 року та направився до місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби, не вживаючи жодних заходів для з`явлення до вказаної військової частини, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління не подавав, поки 12 грудня 2017 року молодший сержант ОСОБА_3 , усвідомивши протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до місця дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 .
Такі дії обвинуваченого підпадають під ознаки кримінального правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.407, тобто нез`явлення вчасно до місця служби без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Судом були досліджені наступні докази на підтвердження встановлених судом обставин.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у вчиненому визнав повністю, розкаявся та показав, що дійсно він поїхав у відпустку до дому та не повернувся до військової частини, особливих причин неповернення у нього не було, не хотів залишати домівку, у вчиненому розкаюється, просить його суворо не карати.
Судом також досліджені такі письмові докази:
Згідно із витягом з ЄДРДР за № 0000151, внесено відомості про вчинення злочину за кваліфікацією ч.4 ст. 407 КК України 19 листопада 2017 року;
Відповідно до повідомлення про вчинення злочину, повідомляється, що за наслідками службового розслідування солдат ОСОБА_3 не повернувся з відпустки, отже в його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення.
Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 207 від 27 серпня 2015 року, ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно із витягом із наказу від 01 серпня 2015 року вважати таким, що прибув до сектору «С» та приймають участь у АТО, з 24 серпня 2015 року ОСОБА_3 .
Із Акту службового розслідування заступника командира реактивного артилерійського дивізіону по роботі с особовим складом від 16 жовтня 2015 року вбачається, що молодший сержант ОСОБА_3 13 березня 2018 року, згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 №229 від 22 вересня 2015року, ОСОБА_3 перебував у щорічній черговій відпустці терміном 15 діб з 22 вересня 2015 року по 06 жовтня 2015 року, який вибув в відпустку з місця розташування базового табору реактивного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_3 , що базується в АДРЕСА_3 та проводив її за адресою: АДРЕСА_2 кв. Після закінчення відпустки ОСОБА_3 повинен був з`явитися до розташування базового табору, та 07 жовтня 2015 року, під час ранкового шикування, командиром бойової машини 1 взводу, старшим сержантом ОСОБА_5 було виявлено відсутність ОСОБА_3 , про що було повідомлено командиру 1 реактивної артилерійської батареї капітану ОСОБА_6 . Таким чином встановлено, що ОСОБА_3 , який не прибув з щорічної чергової відпустки в розташування реактивного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_3 в АДРЕСА_3 , не одержавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин незаконно перебуває за межами військової частини та ухиляється від обов`язків військової служби.
Супутніми документами до акту розслідування стверджено неповерненням до місця служби обвинуваченого ОСОБА_3 , його анкетні дані та посередня характеристика, за якою видно що ОСОБА_3 не ставиться до служби із старанністю та відповідальністю.
Із Рапорту ТВО начальника відділення персоналу штабу мол. лейтенанта ОСОБА_7 , вбачається, що 12 грудня 2017 року до розташування військової частини, АДРЕСА_2 , повернувся молодший сержант ОСОБА_3 , який не прибув з відпустки.
Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 1608 від 12 грудня 2017 року, було призначено службове розслідування по факту тривалої відсутності на військовій службі молодшого сержанта ОСОБА_3 .
Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 151 від 12 грудня 2017 року, ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно із витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 101 від 11 січня 2018 року, за підсумками службового розслідування за фактом вчасного нез`явлення з відпустки до місця служби молодшого сержанта ОСОБА_3 було обліковано ОСОБА_3 , як незаконно-відсутнього на службі в період з 07 жовтня 2015 року по 12 грудня 2017 року.
Відповідно до розписки ОСОБА_3 ознайомлено із матеріалами службового розслідування.
Витягом з наказу командира НОМЕР_5 зенітного ракетного полку № НОМЕР_6 від 12 грудня 2018 року, з ОСОБА_3 укладено контракт строком на 3(три) рок з 12 грудня 2018 року по 11 грудня 2021 року, яким прийнято останнього на військову службу за контрактом осіб сержантського складу і призначено водієм електриком відділення технічного обслуговування зенітної ракетної батареї зенітного ракетного дивізіону 39 зенітного ракетного полку оперативного командування «захід» сухопутних військ збройних сил України, ВОС 837058А.
Суд приймає до уваги показання обвинуваченого, оскільки вони не містять внутрішніх протиріч, узгоджуються із зібраними вище переліченими по справі доказами.
Суд приймає до уваги дослідженні в судовому засіданні документи, оскільки вони узгоджені між собою та не містять внутрішніх протиріч.
Суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, показань свідків стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Даючи оцінку всім доказам, які були досліджені в процесі судового розгляду, суд приходить до переконання що обставини, викладені у обвинувальному акті щодо доведеності винності ОСОБА_3 по вказаному кримінальному правопорушенню знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, його дії кваліфіковані вірно, а тому вважає, що ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем ( крім строкової служби), не з`явився вчасно на місце служби без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Судом були досліджені відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_3 :
Відповідно до службової характеристики командира 1-ї реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону від 2015 року, ОСОБА_3 зарекомендував себе з посередньої сторони.
Згідно із службовою характеристикою складеного ТВО командира військової частини НОМЕР_2 від 25 лютого 2019 року, ОСОБА_3 зарекомендував себе з позитивної сторони.
Згідно із довідкою позаштатної постійно діючої військово- лікарської комісії № 817 від 06 грудня 2018 року, ОСОБА_3 придатний до військової служби за контрактом.
Згідно із медичною характеристикою надано. ТВО начальника медичної служби начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_3 придатний до військової служби за контрактом.
Згідно із довідкою № 447//10-2.18 від 25 лютого 2019 року, наданої Володимир - Волинсьим територіальним медичним об`єднанням, ОСОБА_3 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває. В період з 07 жовтня 2015 року по даний час ОСОБА_3 на амбулаторному або стаціонарному лікуванні не перебував.
Відповідно до вимоги № 342 від 28 січня 2019 за автоматизованими обліками МВС, ОСОБА_3 , раніше судимий:
07 травня 2015 року вироком Володимир Волинського міськрайонного суду Волинської області, зміненим 23 листопада 2015 року, до покарання у виді 50-ти годин громадських робіт за ч.1 ст. 190 КК України, покарання відбув 06 січня 2016 року.
Відповідно до довідки № 759 від 29 травня 2019 року, ОСОБА_3 в період з 28 серпня 2015 по 22 вересня 2015 року безпосередньо брав участь у АТО.
Відповідно до досудової доповіді, Слов`янським МРВ філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, зроблено висновок про те що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середнього рівня, ризик небезпеки для суспільства оцінений як середній, проблемними питаннями є наявність судимості та вчинення злочину у молодому віці. За таких підстав, Слов`янський МРФ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, та не становить високої небезпеки для суспільства(у тому числі окремих осіб)
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_3 щиросердно розкаявся, приймав участь у АТО.

Вирішуючи питання про встановлення обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд зазначає, що приписами ст. 92 ч.1 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора та, у встановленому КПК України випадках, - на потерпілого. Відповідно до ст. 337 ч.1 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею. Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше судимий за корисливий злочин, і з врахуванням 89 КК України судимість не знята та не погашена, проте, як вбачається з обвинувального акту, органом досудового розслідування обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено, тому суд не враховує наявність рецидиву злочину, як обставину, яка обтяжує покарання.

Згідно із ст. 65 КК України, при призначенні покарання, суд приймає до уваги наступні обставини:

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_3 є осудним, відповідно до ч.1 ст. 89 КК України визнаний таким, що не має судимості, кримінальне правопорушення у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення та розкаявся у вчиненому, на теперішній час проходить військову службу на посаді водія електрика відділення технічного обслуговування 5 зенітної ракетної батареї 2 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_2 , у військовому звані молодшого сержанта. Судом також враховано, позицію обвинувачення, яка наполягала на мінімальному покаранні, в межах санкції, інкримінованого обвинуваченому злочину, висновки органу пробації, де ґрунтовно доведено, що з врахуванням особистості обвинуваченого, його соціальні зв`язки, таке покарання як позбавлення волі не буде мати превентивної ролі щодо запобіганню вчиненню злочинів в подальшому. За таких обставин, з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів, суд визнає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі в межах передбаченої санкції ч. 4 ст. 407 КК України. Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень.
При цьому, суд всебічно оцінив викладені обставини, та прийшов до переконання про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без реального виконання покарання и вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком згідно із положеннями ст. 75 КК України та покладенням на нього основних та додаткових обов`язків відповідно ст. 76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальних витрат немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст. 407 КК України у виді 3(трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1(один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 додатковий обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися та не обиралися.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок складений у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1