Справа № 215/5821/19
1-кс/215/1594/19
У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2019 року м. Кривий Ріг
Слідчий суддя Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , про арешт майна за матеріалами кримінального провадження №0001543, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
У провадженні СВ Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0001543, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2019, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Під час проведення досудового розслідування було встановлено, що 02.10.2019 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тілесними ушкодженнями, які останньому спричинив його син ОСОБА_6 ..

За вказаним фактом 02.10.2019 слідчим СВ Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, внесені відомості до ЄРДР за № 0001543 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
02.10.2019 року у період часу з 19.30 години до 20.05 години було проведено огляд квартири за адресою: АДРЕСА_1 , під час якої вилучено 5 дошок різного розміру та прямокутної форми, пластикова труба, дерев`яний стілець, один фрагмент дерев`яного стільця зі слідами речовини бурого кольору на них, один фрагмент вспіненого полістеролу зі слідом речовини бурого кольору на ньому (об`єкт №1), запаковано до паперового конверту, один змив речовини бурого кольору з поверхні стіни вилучено на три марлеві тампони та упаковано до паперового конверту (об`єкт № 2), змив речовини бурого кольору з поверхні дерев`яного стільця на три марлеві тампони, запаковано до паперового конверту. Дані предмети та об`єкти вилучені та поміщений на зберігання в камеру зберігання речових доказів Тернівського ВП КВП.

07 жовтня 2019 року слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернулася до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із клопотанням в якому просила накласти арешт на вказане вище майно, тимчасово вилучене на підставі протоколу огляду від 02.10.2019.

Органом досудового розслідування у якості підстав для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження зазначено, що з метою збереження речових доказів, запобігання їх пошкодження або псування, знищення, тобто речі, які були предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій та мають значення речових доказів, з урахуванням того, що із зазначеними речовими доказами в подальшому необхідно буде провести слідчі дії, у тому числі провести ряд експертиз.
Слідчий ОСОБА_4 , яка здійснює досудове розслідування, надала заяву про розгляд клопотання за її відсутності.
Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав.
Слідчий суддя, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов наступних висновків.
Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170 - 173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак зазначені вимоги закону не були дотримані.
Як вбачається з матеріалів провадження, які не містять інформації про власника майна, на яке слідчий просить накласти арешт, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна слідчий ОСОБА_4 зазначила, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, з метою проведення в подальшому слідчих дій, у тому числі проведення ряду експертиз, для встанвлення приналежності речовини бурого кольору на них.
Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.
Аналізуючи наведені вимоги закону, слідчий суддя переконаний, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.
Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.
Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені слідчим у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.
Враховуючи вищевикладене і мотивування клопотання слідчого, вважаю, що в розумінні вимог ст. 132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, тому слідчий суддя, на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 167, 170,-172-173, 309, 395 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна відмовити.
Ухвалу слідчого судді може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 5-ти днів з дня її оголошення.
Ухвала слідчого судді про арешт тимчасово вилученого майна набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: