Справа № 314/3637/19
Провадження № 1-кс/314/1745/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.09.2019 року м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю підозрюваного ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ клопотання слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГНУП України в Запорізькій області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000735, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2019 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Приморськ, Запорізька область, громадянина України, який має неповну середню освіту, перебуває в ДУ «Вільнянська УВП (№ 11)»,
раніше судимого:
1)29.11.2004 року Приморським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Постановою Приморського районного суду Запорізької області від 24.10.2005 року іспитовий строк скасовано та направлено для відбування покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Звільнений 14.06.2017 року за постановою Запорізького районного суду Запорізької області за ст.82 КК України з заміною на виправні роботи, не відбутий строк, що складає 1 рік 5 місяців 4 дні, з утриманням 10% в дохід держави.

2)11.09.2008 року Приморським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч. 1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до покарання у вигляді 1 року 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 10.04.2009 року по відбуттю строку покарання.
3)28.05.2010 року Приморським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 4 місяців арешту. Звільнений 27.10.2010 року по відбуттю строку покарання.
4)07.09.2011 року Приморським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст.185, ч.1 ст.304, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Звільнений 27.12.2013 року умовно-достроково, не відбутий строк, що складає 1 рік 1 місяць 19 днів.
5)21.08.2014 року Приморським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.307 КК України до покарання у вигляді 6 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 12.02.2019 року умовно-достроково, не відбутий строк, що складає 1 рік 2 місяці 21 день.
6)07.08.2019 року Приморським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.307, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді 6 років 8 місяців позбавлення волі. Початок строку 18.04.2019 року,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
встановив:

з наданих суду матеріалів вбачається, що в провадженні Вільнянського ВП Пологівського ВП ГНУП України в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000735 від 13 серпня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.08.2019 року в ранковий час доби, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України, знаходячись в прогулянковому дворику ІТТ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, який розташований за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, вулиця Рози Люксембург, 3, незаконно придбав, шляхом присвоєння знайденого, полімерну колбу з медичного шприца з градуюванням до 20 мл заповнену подрібненою речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження, яка згідно з висновком експерта №7-1615 від 23.08.2019 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено «канабісом», маса якого в перерахунку на суху речовину склала 10,040 г, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що придбана ним полімерна колба заповнена особливо небезпечним наркотичним засобом, діючи незаконно, помістив її до шкарпетки правої ноги, після чого на конвойному автомобілі, в якому він етапувався до місця попереднього ув`язнення, незаконно перевіз його до ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)», яка розташована за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, селище Кам`яне, вулиця Зелена, 34, та незаконно зберігав знайдене при собі, без мети збуту, з метою особистого вживання, до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції при проведенні огляду місця події в кімнаті обшуку при ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)», який мав місце 12.08.2019 року о 16 годині 00 хвилини.

Таким чином, ОСОБА_3 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: «незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України».
20.09.2019 ОСОБА_3 повідомлено про підозру по кримінальному провадженню № 0000735 від 13 серпня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Посилаючись на те, що ОСОБА_3 будучи особою, засудженою до позбавлення волі, відбуваючи покарання у вигляді позбавлення волі, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, знову скоїв кримінальне правопорушення середньої тяжкості, за яке, санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, крім того органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування і суду, так, як ОСОБА_3 розуміє тяжкість вчиненого ним діяння та невідворотність покарання, може вчинити інше кримінальне правопорушення, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки останній не має стійких соціальних зв`язків, раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, в даний час відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, що свідчить про його асоціальну поведінку та ведення аморального способу життя, яке не є загальноприйнятим у суспільних нормах поведінки особи, його схильність до вчинення інших кримінальних правопорушень, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити на підставах, які викладені в клопотанні.
Підозрюваний у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.
Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши учасників процесу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Вільнянського ВП Пологівського ВП ГНУП України в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000735 від 13 серпня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_3 інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_3 , дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в ДУ «Вільнянськаустанова виконання покарань (№ 11)» за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, знову вчинив аналогічний злочин, кваліфікуючими ознаками якого є: «незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України», слідчий суддя враховує вказані обставини, вік підозрюваного, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також той факт, що по вказаному кримінальному провадженні необхідно провести ще ряд слідчих дій.
Виходячи з того, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, зазначених у клопотанні слідчого та наведених прокурором у судовому засіданні.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
Виходячи з інкримінованого ОСОБА_3 злочину, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним.
У ході розгляду клопотання підозрюваним не надано слідчому судді доказів про відсутність у підозрюваного наміру вчинити дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування, а також не доведено відсутності у підозрюваного наміру вчинити інший злочин, та враховуючи, що матеріали клопотання не містять даних про міцність соціальних зв`язків підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, підтверджує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено.
Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «Вільнянська УВП (№ 11)» за вироком Приморського районного суду Запорізької області від 07.08.2019 року за ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК України, у вигляді 6 років 8 місяців позбавлення волі, що також унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту.
Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_3 слід обчислювати з 24.09.2019 року.
У відповідності до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою на досудовому розслідуванні може бути продовжений лише в межах строку досудового розслідування.
Згідно до абз. 3 частини 1статті 219 КПК Українидосудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особи про підозру у вчиненні злочину.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України 20.09.2019 року (а.с. 2).
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.11.2019 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:

клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обчислювати з 24.09.2019 року.
Встановити строк дії даної ухвали до 20.11.2019 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

24.09.2019