Справа №463/825/17
Провадження №1-кп/463/60/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали об`єднаного кримінального провадження за № 0000285 від 3 лютого 2017 року та за № 0002255 від 4 вересня 2018 року про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, не працюючого, розлученого, зі слів має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого 11 липня 2014 року Личаківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_5 3 лютого 2017 року приблизно о 13 годині 30 хвилин прибув до будівельно-господарського гіпермаркету «Епіцентр К», який знаходиться за адресою м. Львів, вул. Б.Хмельницького, 188а. В торговому залі взяв чоловічу куртку «Adidas», вартістю 2 510,73 гривень, з якою зайшов в кімнату для примірювання, та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, вдягнув її під свою куртку. В подальшому зазначений товар виніс за межі касових боксів, не розрахувавшись за нього, проте зазначений умисел на таємне викрадення чого майна, вчинене повторно, не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки при ході з гіпермаркету, був затриманий працівниками охорони гіпермаркету «Епіцентр К» з викраденим майном.
Крім того, ОСОБА_5 , органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що 4 вересня 2018 року приблизно о 15:00 годині, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , таємно, шляхом підбору ключа проник у приміщення квартири АДРЕСА_3 , з якої викрав плазмовий телевізор марки «Panasonic» вартістю 3 000 гривень, пульт сірого кольору до вказаного телевізора, вартістю 200 гривень, сувенірний ніж, який складається з леза та дерев`яного руків`я з елементами різьблення, вартістю 300 гривень та шкіряну чоловічу сумку, вартістю 900 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_6 . В подальшому обвинувачений з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, вийшов на вулицю, підійшов до автомобіля марки «Deawoo» моделі «Nubira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у його користуванні, та заховав в автомобіль вищевказаний телевізор, пульт, сувенірний ніж та шкіряну чоловічу сумку та після цього був викритий та затриманий працівниками поліції. Орган досудового розслідування обвинувачує ОСОБА_5 у заподіянні потрепілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 4 400 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що 3 лютого 2017 року в обідній час зайшов в гіпермаркет «Епіцентр К». в одному з торгових залів побачив чоловічу спортивну куртку «Adidas», яку хотів придбати, однак достатньої кількості грошей не мав. Підійшов до консультанта та попросив знижку на неї, однак отримав відмову. Після цього зайшов в примірочну кімнату та одягнув вказану куртку під свою та попрямував до виходу. Пройшовши касові бокси, був затриманий працівниками охорони при виході з гіпермаркету.
Вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не визнав і пояснив, що підпрацьовує наданням послуг таксі. 4 вересня 2018 року отримав виклик від клієнта, якого пару разів підвозив впродовж останнього місяця. Прибувши в обідню пору за адресою м. Львів, вул. Пасічна, 49, передзвонив на номер клієнта та повідомив, що вже чекає. Клієнт попросив його про допомогу з виносом речей, у зв`язку з чим він зайшов в під`їзд будинку № 49 та побачив на сходовій клітці між першим і другим поверхами візуально знайомого йому чоловіка, який йому телефонував. Вказаний чоловік попросив занести телевізор в машину, а він піде візьме інші речі та прийде, на що обвинувачений погодився та взяв обгорнутий в коц телевізор і поклав його в автомобіль яким приїхав марки «Deawoo» моделі «Nubira», реєстраційний номер НОМЕР_1 та сів в салон і після цього був затриманий працівниками поліції, яким повідомив, що це не його речі, а йому передав клієнт, віддав поліцейським свій мобільний телефон і вказав в ньому є номер з якого його виклав клієнт. Після цього поліцейські пішли в під`їзд, повернувшись вказали, що нікого не виявили. Крім того, зазначив, що його автомобіль був оглянутий на місці події та в ньому проведено обшук через вісім днів після його затримання біля відділу поліції, однак він автомобіль туди не доставляв і дозволу на його перевезення також не дав. Вказав, що будь-яких речей не викрадав.
Окрім визнання вини обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України така стверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.
Показами представника потерпілого ОСОБА_7 про те, що про викрадення обвинуваченим 3 лютого 2017 року куртки довідався з показів працівників охорони, які йому повідомили, що виявили факт виносу через касові бокси спортивної чоловічої куртки «Adidas» без здійснення оплати за таку та особа, яка це зробила була затримана при виході з гіпермаркету працівниками охорони.
Протоколом огляду місця події від 3 лютого 2017 року відповідно до якого у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено чоловічу балонову куртку чорного кольору, розміром «L» на правому рукаві якої надпис «Adidas».
Оглянутими в судовому засіданні записами з камер відеоспостереження в гіпермаркеті «Епіцентр К», на яких видно як ОСОБА_5 заходить з трьома куртками в кімнату для примірювання, виходить тримаючи дві в руках, які ставить на стійку, потім виходить з торгового залу, минаючи касові бокси. В подальшому видно як він з працівниками охорони прямує до входу до службового приміщення, в якому він знімає куртку в яку був одягненим, а під нею виявлено викрадену куртку.
Оцінюючи та перевіряючи зібрані у справі докази, пояснення обвинуваченого, покази представника потерпілого, протокол огляду місця події, відеозаписи з камер спостереження, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковано вірно.
За епізодом обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України його слід виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення з наступних підстав.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
З протоколу огляду місця події від 4 вересня 2018 року вбачається, що об`єктом огляду є квартира АДРЕСА_4 , в якій порушено звичну обстановку та під час огляду місця події виявлено та вилучено врізний замок і один ключ, дерев`яний предмет схожий на чохол до ножа, викрутку з металевим предметом, чотири ПЛС зі слідами пальців.
У відповідності до висновку експерта № 4/1351 від 25 вересня 2018 року один слід пальця руки та один слід долоні, відкопійовані на відрізках прозорої клейкої стрічки № 1, № 4, вилучені 4 вересня 2018 року під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_5 , залишені не ОСОБА_6 та не ОСОБА_5 , а іншою особою (особами).
З протоколу огляду місця події від 4 вересня 2018 року вбачається, що об`єктом огляду є ділянка розміром 5х5 м за адресою м. Львів. вул. Пасічна, 49. На даній ділянці знаходиться особа, яка назвалась ОСОБА_5 та який добровільно надав посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , предмет схожий на ніж, технічний паспорт на автомобіль марки «Deawoo» моделі «Nubira», один ключ до автомобіля з логотипом марки «Deawoo» з брелком, мобільний телефон марки Nokia. Біля ОСОБА_5 знаходиться автомобіль марки «Deawoo» моделі «Nubira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору. Під час огляду місця події виявлено та вилучено автомобіль марки «Deawoo» моделі «Nubira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , посвідчення водія № НОМЕР_2 , предмет схожий на ніж, технічний паспорт на вказаний вище автомобіль, ключ з брелком, телефон марки Nokia. З фототаблиці до вказаного протоколу вбачається, що в автомобілі відсутнє скло на передніх дверях зліва (двері водія). Ні протокол, ні фото таблиця до нього не містить інформації про вжиті заходи щодо збереження недоторканості та схоронності автомобіля, зокрема його опечатування. Стороною обвинувачення таких доказів в судовому засіданні не надано.
З протоколу затримання від 4 вересня 2018 року вбачається, що ОСОБА_5 було затримано 4 вересня 2018 року.
З протоколу обшуку від 12 вересня 2018 року вбачається, що об`єктом обшуку є автомобіль марки «Deawoo» моделі «Nubira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходить на вул. Романчука, 18 в м. Львові. В ході обшуку виявлено та вилучено телевізор марки «Panasonic», пульт до телевізора, викрутку, чорну чоловічу сумку. З відеозапису проведення обшуку вбачається, що автомобіль вже є опечатаним і передня ліва дверка на якій відсутнє скло, заклеєна в цьому місці плівкою. При цьому, відсутні відомості яким чином вказаний автомобіль потрапив з АДРЕСА_6 , хто, коли і де здійснив його опечатування, хто, коли і де здійснив заклеювання плівкою відсутнього вікна. Стороною обвинувачення належних і допустимих доказів цим обставинам не надано.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що їй подзвонили на телефон та повідомили, що в її квартиру хтось проник. Приїхавши на АДРЕСА_2 , побачила двох поліцейських, які зробили затримання невідомої особи та в автомобілі «Deawoo» побачила її телевізор. Прийшовши в квартиру АДРЕСА_4 побачила, що двері в квартиру відкриті однак не пошкодженні, а в ній відсутній телевізор, ніж і сумка. Вказала, що викрадені речі їй повернуто та претензій матеріального характеру вона не має.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що працює оперативним працівником органів поліції. 4 вересня 2018 року, знаючи, що ОСОБА_5 є оголошеним в розшук, перебуваючи в автомобілі з ОСОБА_10 , за адресою АДРЕСА_2 , побачили як з вказаного багатоквартирного будинку вийшов обвинувачений та ніс в руках телевізор. Підійшли до нього, представились. ОСОБА_5 повідомив їм, що працює таксистом. Після цього обстежили під`їзд, виявили відкриту квартиру і встановили, що телевізор може бути викраденим. Повідомили власника квартири.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що є працівником поліції та на початку вересня 2018 року разом з ОСОБА_9 перебували на вул. Пасічній в м. Львові. Поблизу помітили ОСОБА_5 .. Вказав, що знав його візуально, оскільки бачив в Личаківському ВП ГУ НП у Львівській області. Побачили як він зайшов в один з під`їздів будинку АДРЕСА_2 . Пішли за ним. Пройшовши поверхи та піднявшись на останній поверх, ОСОБА_5 не виявили, а тому подумали, що він проник в якесь з приміщень. Вказав, що сам він вийшов на двір, а ОСОБА_9 залишився в будинку на верхніх поверхах. Через 20-30 хвилин побачив як обвинувачений вийшов з під`їзду, тримаючи в руках телевізор, підійшов до автомобіля та поклав телевізор в багажник. Пояснив, що затримали ОСОБА_5 коли він встиг сісти за кермо автомобіля. Після цього пройшовшись по під`їзді, виявили відкриту одну з квартир.
Таким чином, покази вказаних свідків різняться між собою щодо обставин виявлення ОСОБА_5 , зокрема часу коли вони вперше його побачили, що свідки робили після його виявлення.
Стаття 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).
Згідно з змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст. 94 цього Кодексу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінивши надані стороною обвинувачення докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що прокурором не доведено поза розумним сумнівом, що надані докази підтверджують факт вчинення ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки відсутні будь-які свідки вчинення кримінального правопорушення. Суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , які є працівниками поліції, наданих в судовому засіданні, оскільки такі різняться між собою щодо обставин виявлення ОСОБА_5 , часу огляду під`їзду будинку звідки вийшов обвинувачений та вчиненні ними дій на місці події. При обвинуваченому, а також на місці вчинення злочину не виявлено будь-яких засобів, якими він міг відчинити квартиру потерпілої, хоча слідів злому не виявлено. В квартирі потерпілої не виявлено жодного відбитка пальців обвинуваченого. Також суд не може не поставити виявлені під час обшуку автомобіля марки «Deawoo» моделі «Nubira», реєстраційний номер НОМЕР_1 докази як такі, що здобуті поза розумним сумнівом і можуть вважатись допустимими, оскільки, як встановлено в судовому засіданні вказаний автомобіль було виявлено на місці вчинення злочину 4 вересня 2019 року. Цього ж числа фактично після виявлення обвинуваченого у вказаному автомобілі його було затримано. Обшук у вказаному автомобілі проведено лише 12 вересня 2019 року, при цьому стороною обвинувачення не надано жодного належного та допустимого доказу, що при огляді місця події вказаний автомобіль було опечатано та забезпечено його недоторканість і схоронність. Крім того, стороною обвинувачення не надано належних і допустимих доказів, яким чином, коли та ким зазначений автомобіль було доставлено з АДРЕСА_6 , де проводився його обшук і що при такому транспортуванні виключається доступ третіх осіб до нього.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєного злочину, дані про його особу, зокрема те, що обвинувачений раніше судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, стан його здоров`я та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе в умовах ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, обмежившись відбутим строком покарання.
Речові докази диски з записами з камер відеоспостереження зберігати при матеріалах справи; чоловічу куртку «Adidas», яка повернута потерпілому ТОВ «Епіцентр К» - залишити у власності останнього; автомобіль марки «DEAWOO», моделі «NUBIRA», 1999 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору; один ключ від автомобіля марки «DEAWOO», моделі «NUBIRA», 1999 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, з брелком; мобільний телефон марки «Nokia», модель 105, чорного кольору, із сім картою мобільного оператора Київстар; предмет схожий на ніж; зарядний пристрій синього кольору марки «Trust»; запальничка чорного кольору марки «BIG»; ряска ключів у кількості 4 шт.; браслет чорного кольору; наручний годинник; зарядний кабель; сумка чоловіча чорного кольору; фотокартка розміром 3*4 повернути ОСОБА_5 ; посвідчення водія № НОМЕР_2 на прізвище ОСОБА_8 повернути власнику; телевізор марки «Panasonic», пульт від вказаного телевізора, чоловічу сумку, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити у її власності.
Оскільки з матеріалів справи вбачається, що судові витрати понесено лише по епізоду за ч. 3 ст. 185 КК України, а суд прийшов до переконання, що обвинуваченого по цьому епізоду слід виправдати, а тому такі до відшкодування не підлягають.
Запобіжний захід скасувати.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.
ОСОБА_5 визнати невинуватим і виправдати у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України вчинене ним.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 за вказаним вироком рахувати з дати затримання 4 вересня 2018 року.
У зв`язку з відбуттям покарання ОСОБА_5 звільнити його з-під варти в залі суду, скасувавши запобіжний захід тримання під вартою.
Речові докази диски з записами з камер відеоспостереження зберігати при матеріалах справи; чоловічу куртку «Adidas», яка повернута потерпілому ТОВ «Епіцентр К» - залишити у власності останнього; автомобіль марки «DEAWOO», моделі «NUBIRA», 1999 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору; один ключ від автомобіля марки «DEAWOO», моделі «NUBIRA», 1999 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, з брелком; мобільний телефон марки «Nokia», модель 105, чорного кольору, із сім картою мобільного оператора Київстар; предмет схожий на ніж; зарядний пристрій синього кольору марки «Trust»; запальничка чорного кольору марки «BIG»; ряска ключів у кількості 4 шт.; браслет чорного кольору; наручний годинник; зарядний кабель; сумка чоловіча чорного кольору; фотокартка розміром 3*4 повернути ОСОБА_5 ; посвідчення водія № НОМЕР_2 на прізвище ОСОБА_8 повернути власнику; телевізор марки «Panasonic», пульт від вказаного телевізора, чоловічу сумку, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити у її власності.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1