Справа № 591/6525/18
Провадження № 1-кп/591/290/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представника цивільного позивача ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_15 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0001906 за обвинуваченням
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого,
в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342 КК України,

В С Т А Н О В И В :
10 червня 2018 року близько 03 год. ОСОБА_15 прибув до нічного розважального клубу «Луна», розташованого за адресою: м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, 21, у якому перебував приблизно до 05 год., де у нього з невстановленою особою виник конфлікт, внаслідок чого він залишив нічний клуб.

Після цього він, з метою позбавлення його подальшої ідентифікації, перевдягнув верхній одяг, надівши чорну куртку замість білої, та вдягнув на голову заздалегідь заготовлену маску (балаклаву) чорного кольору, яка закривала обличчя, крім очей.

Крім зазначених засобів маскування, ОСОБА_15 взяв із собою предмети, заздалегідь приготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме: ніж, який не є холодною зброєю та наступальну осколкову гранату РГД-5, яку він, не маючи передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року, придбав за невстановлених обставин та зберігав у невстановленому місці, яка відноситься до боєприпасів військового призначення і призначена для знищення живої сили противника.

Після цього він вирушив до нічного клубу «Луна», розташованого за адресою м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, б.21. Підійшовши до вказаного розважального закладу близько 05 год. 48 хв. 10.06.2018 ОСОБА_15 , тримаючи у правій руці наявний у нього ніж та, маючи на меті зрив масового заходу та припинення нормальної діяльності клубу, діючи умисно, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, зайшов до центрального входу нічного клубу «Луна», за адресою м. Суми, вул. Інтернаціанолістів, б.21, належного ТОВ «Фірма «Руна-С», та пройшов на другий поверх.

Охоронець розважального клубу ОСОБА_10 , який перебував на другому поверсі, побачивши особу з ножем в руках та маскою (балаклавою) на голові, виконуючи свої обов`язки з охорони громадського порядку в розважальному закладі, з метою попередження можливого вчинення правопорушень з боку ОСОБА_15 , заблокував прохід через металевий турнікет.

Розуміючи, що блокування його проходу охоронцем унеможливлює йому пройти безпосередньо до приміщення нічного клубу, де саме й відпочивала значна кількість відвідувачів, та зірвати масовий захід та відпочинок присутніх, ОСОБА_15 не відмовився від реалізації свого злочинного умислу, а, навпаки, вирішив досягти своєї злочинної мети загально небезпечним способом, із застосуванням наявної у нього гранати РГД-5.

З цією метою він, побачивши, що біля входу до нічного клубу перебувають інші відвідувачі, діючи умисно та з особливою зухвалістю, протиставляючи себе загальновизнаним нормам поведінки у суспільстві, тобто з хуліганських спонукань, обравши вчинення злочину спосіб небезпечний для життя багатьох осіб, розуміючи, що від вибуху можливе не лише припинення нормальної діяльності розважального закладу, а й настання смерті декількох осіб, правою рукою дістав з кишені кофти заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень наступальну осколкову гранату РГД-5, а лівою рукою дістав запобіжне кільце, привівши її в бойову готовність, і відразу після цього, близько 05 год. 48 хв., кинув гранату безпосередньо в бік входу до приміщення нічного клубу «Луна», де на той час перебували відвідувачі та працівники закладу.

В результаті вибуху, що трапився, внаслідок кинутої ОСОБА_15 гранати РГД-5, тілесні ушкодження отримали:

1. ОСОБА_6 у вигляді: скалкових поранень м`яких тканин обох нижніх кінцівок, скалкові поранення м`яких тканин обох верхніх кінцівок, обличчя, рвана рана внутрішнього кута правого ока, садно кон`юктиви правого ока, які кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та пошкодженням лівої передньої великогомілкової артерії, кваліфіковано як тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя.

2. ОСОБА_7 у вигляді: уламкових уражень нижніх кінцівок, тулуба, шиї, забійно-рваної рани мочки лівої ушної раковини, які кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та відкритого уламкового перелому проксимальної фаланги 3го пальця правої кісті зі зміщенням, який спричинив тривалий розлад здоров`я та відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

3. ОСОБА_9 у вигляді: проникаючого поранення рогівки правого ока, непроникаючого поранення склери лівого ока зі стороннім тілом, гіфема та гемофтальм обох очей; множинних скалкових поранень м`яких тканин тулубу та нижніх кінцівок, які кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

4. ОСОБА_8 у вигляді: осколкових поранень м`яких тканин ступній та гомілок обох нижніх кінцівок, м`яких тканин обох верхніх кінцівок, передньої черевної порожнини, які кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

5. ОСОБА_10 у вигляді: садна скроневої ділянки зліва, уламкового поранення середньої третини обох передпліч, грудної клітини, правої кісті, які кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

6. ОСОБА_16 у вигляді: множинних ран шиї, живота та нижніх кінцівок, які кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

7. ОСОБА_17 у вигляді: множинних ран шиї, тулубу та кінцівок, які кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та внутрішньо суглобового перелому основної фаланги 4го пальця лівої кісті, який спричинив тривалий розлад здоров`я та відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень;

8. ОСОБА_18 у вигляді: мінно-вибухової травми, множинних вибухових скалкових ран обличчя, передньої черевної стінки, тулуба, лівих верхньої та нижньої кінцівок, підшкірної гематоми повіки правого ока, які кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та відкритого уламкового перелому 4ї плюснової кістки лівої ступні та відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Після кидка гранати ОСОБА_15 , розуміючи, що виконав всі необхідні дії для досягнення свого злочинного умислу, та не бажаючи бути затриманим, намагаючись безперешкодно залишити місце злочину, почав тікати з місця пригоди. Однак біля вихідних дверей на першому поверсі його наздогнав охоронець закладу ОСОБА_10 , який, побачивши протиправні дії ОСОБА_15 , з метою затримання особи, яка вчинила злочин, побіг за ним.

ОСОБА_10 спробував зупинити ОСОБА_15 , проте останній з метою перешкоджання правомірним діям охоронця, почав розмахувати перед ним наявним у нього ножем та спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді порізу правої кисті між великим та вказівним пальцем, які кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після цього ОСОБА_15 вибіг з приміщення нічного клубу «Луна», а ОСОБА_10 , незважаючи на отримане поранення, продовжував його переслідувати та почав голосно кликати про допомогу в затриманні особи, яка вчинила злочин.

На дані заклики про допомогу відгукнулися інспектор УПП в Сумській області ОСОБА_12 та заступник командира батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_11 , які у той час відповідно до «Графіку проведення гласного та негласного контролю за несенням служби (виконанням службових обов`язків) працівниками рот керівництвом батальйону» від 31.05.2018, затвердженого начальником управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_19 знаходились поблизу входу до закладу у цивільному одязі.

Діючи відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та в межах посадових обов`язків, з метою затримання особи, яка вчинила тяжкий злочин та замах на особливо тяжкий злочин, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 почали наздоганяти ОСОБА_15 . При цьому, правоохоронці декілька разів гучно повідомили останнього про те, що вони є поліцейськими, та висловили законну вимогу зупинитись.

ОСОБА_15 , розуміючи, що внаслідок вчиненого злочину він переслідується представниками правоохоронного органу та намагаючись уникнути затримання, на законні вимоги не відреагував. У зв`язку з цим ОСОБА_12 вимушений був застосувати до ОСОБА_15 засіб, споряджений речовиною сльозогінної та дратівливої дії (газовий балончик), який йому передав охоронець ОСОБА_10 , розуміючи, що перед ним працівник правоохоронного органу.

У свою чергу, ОСОБА_15 , не бажаючи бути затриманим, почав чинити активний опір працівникам правоохоронного органу, розуміючи, що вони виконують свої службові обов`язки та усвідомлюючи при цьому протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді перешкоджання власному затриманню. Для цього він почав хаотичного розмахувати наявним у нього ножем перед поліцейськими, не підпускаючи останніх до себе.

У відповідь на такі дії правопорушника поліцейські ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , розуміючи, що вжиття інших поліцейських заходів не забезпечить виконання покладених на них законом повноважень, зваливши ОСОБА_15 з ніг на землю, застосували до нього фізичну силу та затримали його.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_15 провину визнав частково, зазначивши, що дійсно за наведених обставин в наведеному закладі у нього виник конфлікт, внаслідок чого він залишив клуб та пішов додому, де переодягнувся (змінивши спортивну кофту з білої на чорну), щоб вийти прогулятись. Коли йшов по вулиці, то зустрів двох незнайомих йому чоловіків в камуфляжному одязі, які спитали у нього чому він засмучений. На це ОСОБА_15 розповів їм про обставини перебування в нічному клубі. Ті двоє чоловіків дали йому круглий предмет, сказавши, що це димова шашка і за її допомогою він зможе налякати працівників та відвідувачів клубу. Ніж він зазначив, що мабуть залишився в його кофті, яку він одягнув, виходячи з дому. Після цього він попрямував до клубу, з метою реалізації свого плану стосовно залякування людей, а коли розвернув тряпку, в якій була «димова шашка», то виявилось, що це маска. Не заперечив також тих обставин, що це дійсно він кидав той предмет в нічному клубі, але кидав його не в сторону від людей (як на його думку видно на відео), думаючи, що від цього буде лише дим, а маску вдягнув щоб не бути впізнаним. Зазначив також, що як саме кидав та заходив до клубу не пам`ятає, а пам`ятає лише як був вже затриманий на землі в кайданках.

Потерпілий ОСОБА_8 показав суду, що за наведених обставин відпочивав в нічному клубі «Луна», близько 06.00 год. стояв на другому поверсі біля роздягальні, коли почув звук удару металу о метал, на який обернувся та побачив на підлозі гранату та одразу пролунав вибух, що було далі не пам`ятає, був доставлений до лікарні з пораненнями.

Потерпілий ОСОБА_9 показав суду, що в наведеному закладі стажувався на посаду охоронця та в зазначений час залишився в закладі, щоб вивчити роботу. В той день дійсно між обвинуваченим був конфлікт з кимось із відвідувачів. Ближче до ранку прийшла людина в масці з ножем та намагалась пройти всередину, а охоронець ОСОБА_10 її не пускав, тримаючи турнікет. Після чого ця людина кинула гранату, яка вдарилась о вхідні двері до зали та впала в коридорі і вибухнула. Потерпілий внаслідок цього ненадовго втратив зір.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що в наведений час відпочивала в нічному клубі, під ранок збиралась додому та перебувала біля роздягальні в клубі, де, почувши крики, повернулась та побачила як людина в масці кидає гранату (яка при цьому тримала ще й ніж в руці). Після цього почула вибух, намагалась відкрити очі, побачила багато крові, перебувала в шоковому стані. Що було потім не знає. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень проходила тривале лікування в різних закладах, їй було оформлено групу інвалідності внаслідок отриманих від вибуху поранень. Заявлений цивільний про відшкодування майнових збитків не підтримала в зв`язку з їх відшкодуванням, а стосовно моральної шкоди підтримала.

В своїх показах ОСОБА_7 також показав, що за наведених обставин перебував в приміщенні нічного клубу «Луна» в районі роздягальні, коли побачив, як невідомий чоловік тікає вниз по сходах, побачив під ногами гранату та пролунав вибух, від якого він отримав поранення.

Потерпілий ОСОБА_10 показав суду, що за наведених обставин перебував на робочому місці як охоронець в клубі «Луна». В той час дійсно між обвинуваченим та кимось з відвідувачів стався конфлікт в клубі, після чого він пішов. Близько 05.45 на другий поверх клубу піднялась людина в темному одязі та масці, яка в одній руці тримала ніж, а другою рукою з карману дістала гранату, витягнувши чеку, та кинула її в бік входу до залу. ОСОБА_10 в цей час крикнувши «граната!», почав переслідувати того хлопця в масці. При переслідуванні той відмахувався ножем, при цьому поранивши потерпілого. На вулиці ОСОБА_10 голосно кричав привертаючи увагу та кликаючи на допомогу, на що зреагували двоє чоловіків (як виявилось потім працівники поліції) в цивільному, які і затримали обвинуваченого. При цьому і від них обвинувачений відмахувався ножем, хоча вони голосно кричали йому, що вони поліцейські.

Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , підтвердивши покази ОСОБА_10 , щодо обставини затримання обвинуваченого, показали, що є працівниками патрульної поліції та в наведений час в цивільному одязі перебували в районі нічного клубу «Луна» по роботі, коли почули вибух та побачили, як з приміщення нічного клубу вибігла людина в темному одязі в масці, а за нею охоронець, який кричав, що та особа кинула гранату і його треба затримати. Намагаючись затримати цю особу, потерпілі повідомляли йому, що вони є працівниками поліції, але обвинувачений на це не реагував, відмахувався хаотично ножем, не підпускаючи до себе, тому застосувавши газовий балончик (який передав їм охоронець), та вибивши у обвинуваченого ніж, вони затримали його та почали чекати інших працівників поліції, яким і передали затриманого.

Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 показали суду, що є працівниками нічного клубу «Луна» та в той час перебували на роботі в різних місцях закладу, де відпочивали відвідувачі, коли зранку почули вибух в клубі, надавали допомогу пораненими та здійснювали евакуацію відвідувачів закладу.

Свідок ОСОБА_24 показала суду, що в той час була в клубі, бачила людину в балаклаві та з ножем, що прямувала до приміщення, після чого почула вибух, побачила як ця людина в масці вибігає, а за нею біг охоронець.

В своїх показах свідок ОСОБА_25 пояснив, що також бачив, як людина в темному одязі та масці з ножем прямувала до приміщення закладу, з якого він пішов. Заходячи на другий поверх клубу, він побачив, як ця людина в масці кидає гранату, а після вибуху впав.

Крім цього, в судовому засіданні досліджені наступні докази:

-протокол огляду місця події від 10 червня 2018 року, з фототаблицею, схемами та відео, дозвіл на проведення якого в подальшому надано слідчим суддею в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, та яким оглянуто приміщення клубу «Луна», зафіксована слідова картина вибуху, вилучені речові докази, зокрема, рештки гранати, сліди вибуху, одежа, сліди крові, ніж, які в подальшому були використані при проведенні експертних досліджень) (т. 2, а.с. 138, т. 3 а.с. 4);

-висновок вибухово-технічної експертизи, згідно якого в наданих на дослідження уламках з приміщення нічного клубу виявлені сліди тротилу вибухової речовини бризантної дії, а надані уламки та частини пристрою є уламками наступальної осколкової ручної гранати РГД-5, що відноситься до категорії боєприпасів військового призначення та призначена для знищення живої сили противника (т. 3 а.с. 6);

-висновок судової експертизи холодної зброї, відповідно до якого ніж, вилучений на місці події не є холодною зброєю (т. 3 а.с. 27);

-протокол огляду місця події від 10 червня 2018 року, дозвіл на проведення якого в подальшому надано слідчим суддею в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, яким вилучений жорсткий диск з відеозаписами з камер спостереження клубу «Луна», який суд не може вважати належним доказом (як і сам жорсткий диск), оскільки з технічних причин, що не залежать від суду, в судовому засіданні не було продемонстровано записів на ньому (т. 3 а.с. 32); з цих же причин суд не може вважати належним доказом протокол його огляду (т. 3 а.с. 37), з огляду на вказані причини та необхідність безпосереднього дослідження судом доказів;

-висновки судово-імунологічних експертиз № 606, № 607 та № 609, згідно яких на одежі та взутті обвинуваченого ОСОБА_15 виявлені сліди крові, походження яких від потерпілого ОСОБА_10 не виключено (т. 3 а.с. 48, 50, 54);

-висновок судово-медичної експертизи № 478 підтверджує наявність у ОСОБА_10 наведених в обвинуваченні тілесних ушкоджень, визначено їх характер, ступінь тяжкості та локалізацію, а також те, що вони утворились від гострого предмету з ріжучими властивостями та могли бути нанесені при ударі ножем (т. 3 а.с. 57);

-протокол слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_10 , під час якого були перевірені його покази та механізм завдання тілесних ушкоджень (т. 3 а.с. 76), на підставі якого судово-медичним експертом встановлено, що наведені вище тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок вибуху гранати, а рана кисті від удару ножем (т. 3 а.с. 81);

-висновки судово-медичних експертів №№ 96, 97, 98, 473, 475, 477, 503 підтверджують завдання наведених в обвинуваченні тілесних ушкоджень, їх характер, ступінь тяжкості та локалізацію ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , а також те, що вони могли утворитись внаслідок вибуху гранати при обставинах, наведених в обвинуваченні (т. 3 а.с. 82, 96);

-копії графіку контролю та посадової інструкції поліцейського патрульної поліції підтверджують в сукупності з наведеними допитами свідків та потерпілих факт перебування ОСОБА_12 та ОСОБА_11 при виконанні службових обов`язків, під час яких і було ними здійснено затримання обвинуваченого ОСОБА_15 безпосередньо після вчинення наведених в обвинуваченні дій, при цьому останній чинив їм активний спротив (т. 3 а.с. 163-170);

-протокол затримання підтверджує вилучення при особистому обшуку обвинуваченого його одежі, взуття та телефону, при цьому як одежа так і взуття містять наведені вище сліди крові, що можуть походити від потерпілого ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 171);

-висновок судово-психіатричного експерта визначає, що в момент вчинення інкримінованих в провину діянь, ОСОБА_15 психічними захворюваннями не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру; при цьому в своєму висновку експерт зазначив про те, що не відтворення своїх дій з причини амнезії при відсутності якої-небудь психотичної симптомати, не вкладається у клінічно очерчений симптом чи синдром мнеститичних порушень та свідчить про наявність установчої поведінки;

-протоколами огляду зафіксоване вилучення в медичних закладах одежі та взуття ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , що містять пошкодження та сліди крові наведених осіб (т. 3 а.с. 194, 203);

-крім цього, два протоколи огляду місця події від 10 червня 2018 року містять інформацію про вилучення під час проведення цих слідчих дій одежі ОСОБА_26 та металевих частин (т. 4 а.с. 1, 8);

-також слідчим було оглянуто мобільний телефон, вилучений під час затримання та особистого обшуку ОСОБА_15 , доказової інформації якого суду не наведено (т. 3 а.с. 215);

-відповідно до дослідженого в судовому засіданні відеозапису з камер спостереження клубу «Луна», отриманого на запит слідчого (т. 4 а.с. 98-104) встановлено, що на записах зафіксовано прибуття до закладу ОСОБА_15 в темному одязі, в масці та з ножем в руці, приведення ним в бойову готовність гранати, прицільне кидання гранати в напрямку неповністю відкритих дверей до зали клубу; при цьому на записі також зафіксовані дії охоронця ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 по затриманню обвинуваченого, активний спротив обвинуваченого при цьому та розмахування ножем, що підтверджує покази свідків, потерпілих (т. 4 а.с. 98-104).

Крім зазначеного, в судовому засіданні були продемонстровані та досліджені речові докази, вилучені при проведенні наведених вище слідчих дій, якими підтверджуються обставини, зазначені у відповідних протоколах та обставини, зазначені в обвинуваченні ОСОБА_15 .

Позиція сторони захисту стосовно визнання доказів недопустимими, зокрема, протоколу огляду місця вибуху, з підстав невірного оформлення додатків та інших неточностей, суд вважає безпідставною, з огляду на те, що вказані недоліки не є суттєвими, врахувавши об`ємність та час впродовж якого проводилась слідча дія. Загалом протокол оформлений у відповідності до вимог КПК України, а сама слідча дія також проведена з дотриманням вимог закону, в тому числі з отриманням в подальшому дозволу слідчого судді в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України (з приводу чого стороною захисту скарги не подавались).

З аналогічних міркувань суд вважає допустимими докази копії графіку чергувань та посадової інструкції, отримані слідчим в порядку ч. 2 ст. 93 КПК України на запит, з подальшим їх відкриттям протилежній стороні, застереження про що міститься як в наданому описі матеріалів, відкритих стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, так і в реєстрі долученому до обвинувального акту.

Вирішуючи питання стосовно винуватості особи у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, суд виходить з наступних міркувань.

Фактично позиція обвинуваченого в провадженні зводиться до того, що він не знав про властивості отриманого ним предмета як вибухового пристрою, вважаючи його димовою шашкою, а також, що він застосовував цей предмет, не бажаючи заподіювати загибель людей, оскільки вважав, що від цього предмета буде лише дим.

Проте, на переконання суду такі покази обвинуваченого слід розцінювати як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами у справі, а сам характер, послідовність дій та ретельність готування до вчинення діяння свідчить про наступне.

Так, жодним доказом в справі не підтверджені покази обвинуваченого щодо передачі йому гранати сторонніми особами, як він зазначав в своїх показах, які і переконали його в тому, що це була просто димова шашка.

На ці міркування суд наштовхує те, що під час досудового розслідування обвинувачений «не пригадував» саме цих подій, а повідомив про це в суді на завершальній стадії розгляду, при цьому зі сторони захисту не було жодних пропозицій чи клопотань стосовно підтвердження такої інформації.

Крім цього, сумнівність цих показань викликає нелогічність та непослідовність дій обвинуваченого, який, будучи осудною, дорослою та освіченою людиною, довіряє першим зустрічним незнайомим особам, приймає від них предмет з незрозумілими уражаючими властивостями.

На недовіру показанням обвинуваченого в цій частині говорить і вибірковість його пам`яті щодо зазначених вище подій, коли він пригадує лише те, що може свідчити на його користь, при цьому не пам`ятаючи основних подій, пов`язаних з безпосередніми діями, спрямованими на спричинення вибуху.

На користь цих посилань говорить і досліджений висновок експерта психіатра, наведений вище, згідно якого, вибіркова амнезія обвинуваченого є установочною поведінкою, тобто небажанням з власної волі розповідати про події, а не внаслідок причин, що не залежать від його волі.

Необізнаність обвинуваченого в бойових та уражаючих властивостях предмету, в яких його нібито переконали незнайомі особи, також є надуманою, оскільки обвинувачений, як зазначалось вище, є осудною, дорослою, освіченою людиною чоловічої статі, при навчанні в школі у нього була навчальна дисципліна, пов`язана з військовою підготовкою (чого він сам не заперечив), а в сучасному суспільстві є майже неймовірним, щоб дорослий чоловік не знав зовнішнього вигляду бойової гранати, чи принаймні не засумнівався в переконаннях, що на вигляд граната є схожою на димовий пристрій.

Отже, на думку суду обвинувачений знав та усвідомлював, що предмет, який у нього був, і який він збирався застосувати в клубі є бойовою гранатою, а також знав про її властивості та спосіб приведення у бойову готовність (що видно з дослідженого відеозапису).

Таких висновків суд дійшов в тому числі оцінивши досліджений відеозапис, на якому чітко видно, як ОСОБА_15 в масці, з ножем в руці, спокійним шагом заходить на другий поверх, не з першої спроби вириває з гранати чеку, кидає її (гранату) і одразу починає швидко тікати, тобто діє в такий спосіб нібито знає про швидкий вибух (а не про поступовий вихід диму) та побоюючись і власного поранення від нього.

Стосовно відсутності спрямованості наміру ОСОБА_15 на заподіяння смерті декількох осіб, суд також вважає неправдивими свідчення обвинуваченого в цій частині і навпаки доведеними стороною обвинувачення тих обставин, що він діяв в цьому сенсі саме з прямим умислом, що підтверджено наведеними вище доказами у справі, оцінюючи які, суд приходить наступних висновків.

Встановлено та підтверджено, що ОСОБА_15 у наведений в обвинуваченні час дійсно перебував в нічному клубі «Луна», будучи одягненим в кофту світлого кольору, вийшовши з клубу, змінив її на темну, одягнув маску, тобто ретельно, усвідомлено та заплановано вжив заходи для унеможливлення своєї ідентифікації.

При цьому, обвинувачений взяв з собою два предмети гранату та ніж, які мають значні вражаючи (травмуючі) властивості, здатні заподіяти смерть, а застосована граната наведеного вище виду призначена саме для знищення живої сили противника та як зазначено вище, суд переконаний в обізнаності ОСОБА_15 в характері вибухового пристрою, який він мав при собі, та його властивостях.

В подальшому, як видно з відеозапису, він спокійним шагом піднявся на другий поверх клубу, де біля роздягальні стояла група людей, яких неможливо було не помітити, а в залі продовжували відпочивати люди. З декількох спроб ОСОБА_15 привів гранату в бойову готовність та намагався прицільно кинути її в дещо відкриті двері до приміщення зали, навіть нахилившись через турнікет для полегшення здійснення мети, але граната відскочила від дверей і впала біля людей, що перебували в районі роздягальні.

Наведене свідчить про те, що він усвідомлено, будучи обізнаним про травмуючі властивості гранати, застосував її, кинувши в натовп людей, тобто діяв з бажанням саме на заподіяння їм смерті з супутньою метою зашкодити діяльності закладу.

Помилковим щодо цього є твердження сторони захисту про те, що він не вчинив всіх дій для заподіяння смерті людей, оскільки вчиненням всіх дій в цій ситуації і є вкидання гранати, яка могла спричинити загибель людей, чого не сталось лише за випадковим збігом обставин з причин, що не залежали від волі ОСОБА_15 , але що спричинило заподіяння різного ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наведеним в обвинуваченні особам.

Необґрунтованою є і позиція захисту стосовно відсутності в діях ОСОБА_15 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, оскільки перебування при виконанні службових обов`язків потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підтверджено наведеними доказами у вигляді графіку чергування, посадовою інструкцією, їх показами, а також тим, що на переконання суду, працівник поліції, який переслідує підозрюваного та намагається його затримати, при цьому повідомляє про приналежність та свій статус, доводить факт усвідомлення ОСОБА_15 здійснення активного опору цим особам саме як працівникам поліції, оскільки в розумінні як посадової інструкції так і Закону України «Про Національну поліцію» вчинення безпосередніх дій по затриманню підозрюваного необхідно відносити до виконання службових обов`язків.

Можливість заподіяння ОСОБА_15 тілесних ушкоджень зі сторони правоохоронців, на яку посилається сторона захисту, не спростовує зазначених висновків суду, як і не зменшує провину обвинуваченого, оскільки докази, які надавались суду для дослідження були зібрані незалежно від можливих неправомірних дій зі сторони органу досудового розслідування по відношенню до обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає зазначені обставини вчинених діянь встановленими, а факт скоєння ОСОБА_15 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 263 КК України доведеним, оскільки він:
-своїми умисними протиправними діями, які виразилися у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті двом та більше особам, що потягло спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_27 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , вчиненому з хуліганських мотивів у приміщенні нічного клубу «Луна», за адресою м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, б.21, шляхом підриву наступальної осколкової гранати РГД-5, тобто способом, небезпечним для життя багатьох осіб, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто закінчений замах на умисне вбивство декулькох осіб, кваліфікуючими ознаками якого є: закінчений замах на умисне вбивство «двох або більше осіб», закінчений замах на умисне вбивство «вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб», закінчений замах на умисне вбивство «з хуліганських мотивів»;

-своїми умисними протиправними діями, які виразилися у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_15 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, кваліфікуючою ознакою якого є «умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я»;

-своїми умисними протиправними діями, які виразилися у придбанні, носінні та зберіганні бойового припасу - наступальної осколкової гранати РГД-5, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_15 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне поводження з бойовими припасами;

-своїми умисними протиправними діями, які виразилися у опорі працівникам поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_11 під час виконання ними службових обов`язків шляхом вчинення активних дій, що загрожували життю та здоров`ю потерпілих, ОСОБА_15 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 342 КК України, тобто «опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків».

Крім цього, органами досудового розслідування ОСОБА_15 обвинувачений ще і в тому, що за наведених вище обставин, він своїми умисними протиправними діями, які виразилися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, яка виразилась у зриві масового заходу та тимчасовому припиненні нормальної діяльності НК «Луна», шляхом застосування предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень - наступальної осколкової гранати РГД-5, вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України, тобто хуліганство, кваліфікуючою ознакою якого є «дії, вчинені із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень».

Проте, на думку суду обвинувачення за цим складом злочину в діях ОСОБА_15 стороною обвинувачення не обґрунтовано, не доведено та є зайвим, з огляду на те, що фактично ті самі дії, які охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, та вчинення яких доведено суду, а вчинення інших хуліганських дій в провину обвинуваченому не інкримінується, тому ці обставини виключають наявність в діях особи складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, отже, згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України в цій частині він підлягає виправданню.

Така позиція суду цілком узгоджується з абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» № 2 від 07 лютого 2003 року.

Пом`якшуючою покарання обставиною ОСОБА_15 суд вважає відшкодування майнової шкоди потерпілій.
Обтяжуючих покарання обставин ОСОБА_15 суд не вбачає, як і не вважає такою наведену в обвинувальному акті обставину вчинення злочину загально небезпечним способом, оскільки фактично ця обставина дублює кваліфікуючу ознаку дій обвинуваченого за п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.
Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є не судимою особою, не працює, характеризується позитивно (що вбачається в тому числі з показань допитаних зі сторони захисту свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_29 ), не одружений, дітей не має.
При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, пом`якшуючу покарання обставину, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних ним злочинів.

Враховуючи викладене та дані щодо особи обвинуваченого, його вік, характер вчинених діянь, що становили велику суспільну небезпеку для життя та здоров`я значного кола осіб, думку потерпілих, пом`якшуючу покарання обставину, а також вчинення злочину не судимою особою, суд вважає, що виправлення ОСОБА_15 можливе лише за умови його ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі.
Позитивні характеристики в цій ситуації не зменшують тяжкості вчинених діянь, оскільки належна поведінка в побуті не виключає та не применшує відповідальності за вчинені діяння.
Цивільний позов прокурора, пов`язаний з відшкодуванням витрат на лікування постраждалих, підтверджений відповідними довідками та не спростований і визнаний протилежною стороною, належить задовольнити.
Провадження в частині цивільного позову ОСОБА_26 про відшкодування майнової шкоди належить закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та ч. 5 ст. 128 КПК України.
Що стосується відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_26 в сумі 1000000 гривень, то вирішуючи це питання, суд виходить з наступних міркувань.
Завдання моральної шкоди в цій частині в повній мірі обґрунтовано позивачем та зумовлюється стражданнями, завданими внаслідок ушкодження здоров`я та спричинення тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, їх характером та тривалістю лікування з подальшим встановленням групи інвалідності, що безумовно викликають болісні відчуття та страждання. Потерпіла впродовж тривалого часу після події проходила лікування та потребує відновлення здоров`я.
Тому, виходячи з глибини та характеру страждань, враховуючи принцип, розумності, виваженості, співмірності та справедливості, на думку суду належною до стягнення на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, є сума коштів в 200000 гривень, тому позов належить задовольнити частково.
Питання щодо долі речових доказів слід вирішити згідно вимог закону.
Процесуальні витрати, підтверджені прокурором, пов`язані з проведенням експертних досліджень, а також процесуальні витрати потерпілої на отримання правової допомоги, також підтверджені відповідними документами, які відповідають характеру, обсягу та складності наданої їй правової допомоги, підлягають стягненню з обвинуваченого.
До вступу вироку в законну силу, враховуючи дані про особу обвинуваченого, його репутацію та наявність ризику ухилення, застосований до обвинуваченого запобіжний захід належить залишити без змін.
На підставі ст. 70, ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342 КК України, ст.ст. 1166-1168, 1206 ЦК України, керуючись ст.ст. 126-129, 368, 370, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_15 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 296 КК України та виправдати його.
ОСОБА_15 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років;
-за ч. 2 ст. 125 КК України у виді арешту на строк 5 місяців;
-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
-за ч. 2 ст. 342 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.
Згідно вимог ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_15 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Строк відбування покарання обраховувати з 10 червня 2018 року.
Закрити провадження в справі в частині цивільного позову ОСОБА_6 в частині відшкодування майнової шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково та стягнути на її користь з ОСОБА_15 на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 200000 гривень.

Цивільний позов прокурора задовольнити та стягнути з ОСОБА_15 на користь держави в особі Департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради на відшкодування витрат на лікування потерпілих кошти в сумі 8902,07 гривні, а також стягнути з ОСОБА_15 на користь держави в особі Головного управління державного казначейства в Сумській області на відшкодування витрат на лікування потерпілих кошти в сумі 34029,56 гривень.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-2 фрагменти тканин, футболку, кросівок зі шкарпеткою, відрізок тканини (квитанція № 01561) повернути володільцю ОСОБА_18 , зі скасуванням накладеного на них арешту як на речовий доказ;

-футболку та джинси (квитанція № 01531) повернути володільцю ОСОБА_17 , зі скасуванням накладеного на них арешту як на речовий доказ;

-жорсткий диск повернути володільцю НК «Луна», зі скасуванням накладеного на нього арешту як на речовий доказ;

-мобільний телефон, дві сім картки, куртку спортивну, джинси, пару кросівок, труси, пару шкарпеток (квитанції №№ 01532, 01533) - повернути володільцю ОСОБА_15 , зі скасуванням накладеного на них арешту як на речовий доказ;

-волосся, нігті, змиви з рук (квитанція № 01560), змиви та контрольні змиви, 2 бинти (квитанція № 01559), уламки бетону, важіль, частини металевих предметів, частину запалу, чеку, 5 металевих фрагментів (квитанція № 01505), а також ніж (квитанція № 01491) та балаклаву знищити;

-речі, що передані володільцям залишити в їх користуванні;

-2 футболки з пошкодженнями, шкарпетку та кросівок (квитанція № 01530), два фрагменти тканини (квитанція № 01562) залишити на зберіганні у Сумському ВП.

Стягнути з ОСОБА_15 на користь держави процесуальні витрати в сумі 6721 гривня.

Стягнути з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_6 процесуальні витрати в сумі 2000 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_15 залишити у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж до 19 січня 2019 року включно.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення; особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді