пр. № 1-кс/759/6039/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2019 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання Слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про накладення арешту у досудовому розслідуванні, внесені 28.09.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007821 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

19.09.2019 року Слідчий СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що у провадженні слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП

у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007821 від 28.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що невстановлена особа використовуючи підроблені документи, шляхом обману заволоділа кв. АДРЕСА_1 , яка в рівних частинах належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , завдавши останнім майнову шкоду в особливо великих розмірах.

Так 05.01.2019 року допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що в його володінні являється частка квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому за спадком ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомила що в її володінні являється частка квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй за спадком ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того як повідомили потерпілі заповіту не складалося, спадок їм дістався по закону. Також вони повідомили, що спадкодавці в Автономній Республіці Крим ніколи не були та ніяких заповітів не складали. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не знають та ніколи про них не чули.

23.01.2019 року слідчим була винесена постанова про визнання приміщення квартири АДРЕСА_1 , речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевказані обставини кримінального провадження, у зв`язку з якими потрібно здійснити накладення арешту на нерухоме майно, а саме: приміщення квартири АДРЕСА_1 .

Орган досудового розслідування вважає, що незастосування цього заходу зумовить труднощі та неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову, чи перешкоджатиме встановленню істини по провадженню внаслідок того, що таке майно може бути незаконно відчужене іншими особам.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав щодо накладення арешту на нерухоме майно, а саме: приміщення квартири АДРЕСА_1 із забороною особам, які володіють та користуються ним використовувати майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном, з метою швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, з метою забезпечення можливого заявленого цивільного позову в рамках кримінального провадження та до набрання судовим рішенням законної сили, виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, та накладення майнових стягнень

А тому, досудове слідство клопоче перед слідчим суддею розглянути дане клопотання про арешту на майно, без повідомлення володільців майна з метою забезпечення арешту майна.

В судовому засіданні прокурор Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на обставини викладені в матеріалах клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст.170 КПК України, арештом є тимчасове позбавлення права підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, у зв`язку з вищевикладеним слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту даного майна, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики приховування, відчуження цього майна.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання Слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про накладення арешту у досудовому розслідуванні, внесені 28.09.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007821 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , шляхом накладення заборони на її відчуження, використання та розпорядження на час досудового розслідування та заборони внесення змін в технічний план приміщення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1