Номер провадження: 11-сс/813/1881/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2019 року, якою було задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003810 від 05.11.2019 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Болградського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, з визначенням застави у розмірі 76840 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2019 року було задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 ,так як слідчий суддя прийшов до висновку, що у клопотанні доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава у розмірі 76840 грн. та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині визначення застави та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначити заставу у розмірі не менше 1000000 грн., посилаючись на те, що визначений розмір застави не забезпечить запобіганню встановленим ризикам та належної процесуальної поведінки підозрюваного. Визначений розмір застави в 14 разів менше ніж завдана шкода.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався вищевикладених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, а саме в тому, що в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці в ОСОБА_8 та невстановленої досудовим розслідуванням особи виник злочинний умисел на знищення автомобілю "AUDI A8" сірого кольору, win-код НОМЕР_1 , 2012 р.в., державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_10 шляхом підпалу.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, придбали невстановлену досудовим розслідуванням легкозаймисту рідину та, будучі обізнаними про перебування ОСОБА_10 05.11.2019 в судовому засіданні Київського районного суду м. Одеси, прибули до приміщення Київського районного суду м. Одеси, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 3-Б, та стали очікувати на приїзд ОСОБА_10 біля кута будинку АДРЕСА_2 .
05.11.2019 приблизно о 14 годин 59 хвилин ОСОБА_10 на автомобілі "AUDI A8" сірого кольору, win-код НОМЕР_1 , 2012 р.в., державний номерний знак НОМЕР_2 прибувши на зазначеному автомобілі, припаркувала його на придомовій території будинку №5/3 по вул. Академіка Філатова в м. Одесі біля паркану кафе "У Друзей", після чого вийшла з нього та відправилась до приміщення Київського районного суду м. Одеси.
Дочекавшись залишення автомобілю ОСОБА_10 , 05.11.2019 приблизно о 15 годині 10 хвилин ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, підбігли до автомобілю "AUDI A8" сірого кольору, win-код НОМЕР_1 , 2012 р.в., державний номерний знак НОМЕР_2 та перебуваючи біля переднього бамперу зазначеного автомобілю, з невстановленої ємкості вилили невстановлену легкозаймисту рідину на капот та лобове скло зазначеного автомобілю, після чого умисно, з метою знищення майна, яке перебувало у користуванні ОСОБА_10 , шляхом підпалу, невстановленим досудовим розслідуванням предметом підпалили легкозаймисту рідину, вилиту та капот та лобове скло зазначеного автомобілю, що призвело до його займання.
Після цього, впевнившись в загорянні зазначеного автомобілю, ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа втекли з місця події в невідомому напрямку, а автомобіль "AUDI A8" сірого кольору, win-код НОМЕР_1 , 2012 р.в., державний номерний знак НОМЕР_2 в наслідок ушкодження відкритим вогнем отримав пошкодження двигуна та передньої частини в цілому, що призвело до його знищення, тобто до доведення до повної непридатності щодо його цільового призначення та як наслідок автомобіль "AUDI A8" сірого кольору, win-код НОМЕР_1 , 2012 р.в., державний номерний знак НОМЕР_2 втратив свою цінність.
В ході проведення досудового розслідування, під час проведення протоколу пред`явлення особи для впізнання зі свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 хлопець, який представився як ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 був впізнаний, як одна із осіб, яка вчинила вище вказане кримінальне правопорушення.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, та в апеляційній скарзі не оскаржується.

Злочин, передбачений ч.2 ст.194 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років. Таким чином, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України, до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Зокрема, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурором доведена наявність ризику того, що, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі доведеності його вини, а також враховуючи, що підозрюваний втік з місця злочину, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, апеляційний суд вважає наявним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі з метою уникнення від кримінальної відповідальності може незаконно впливати на свідків, для зміни останніми показань, а також на особу, яка може бути причетна до вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам, не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 та забезпечити належне виконання ним його процесуальних обов`язків.

Більш того, апеляційний суд враховує, що відповідно до пунктів 34-36 рішення Європейського суду «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Таким чином, слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому в п.2 ч.5 ст.182 КПК України зазначено, що розмір застави, щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Слідчий суддя дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та, з урахуванням обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , особи підозрюваного, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, визначив заставу в межах встановлених п.2 ч.5 ст.182 КПК України в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 76840 грн.

Апеляційний суд вважає, що такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам.

При цьому, апеляційний суд враховує, що з моменту внесення застави за ОСОБА_8 та покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, підозрюваний належним чином виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, самостійно на першу вимогу з`являється в судове засідання апеляційного суду.

Таким чином, доводи прокурора про те, що розмір застави визначений п.2 ч.5 ст.182 КПК України, не знатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, є слушними, так як спростовуються поведінкою підозрюваного після внесення застави.

В судовому засіданні апеляційного суду слідчий та прокурор не зазначили про будь-які обставини, які б свідчили про невиконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Також прокурор не зміг обґрунтувати, чому визначений розмір застави не знатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не зможе запобігти встановленим ризикам.

В апеляційній скарзі прокурор не обґрунтував належним чином з посиланням на конкретні обставини, чому тільки застава у розмірі 1000000 грн. здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

При таких обставинах, відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2019 року, якою було задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003810 від 05.11.2019 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , з визначенням застави у розмірі 76840 грн., залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 25.11.2019 року о 16 годині 00 хвилин в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3