ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника ТОВ ФК ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2019 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно,
за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,
представника ТОВ ФК ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА - адвоката ОСОБА_8 ,
представника ТОВ Т.Е.К. - адвоката ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2019 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на у кримінальному провадженні № 0002283, а саме на майнові права за кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013 року, шляхом заборони будь-яким юридичним чи фізичним особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з розпорядженням та відчуженням зазначеного майна, у тому числі за правом вимоги за кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що дані, наявні у матеріалах провадження дають підстави вважати вказані майнові права за кредитним договором речовими доказами по справі, з метою забезпечення кримінального провадження, виконання завдань та вимог кримінального провадження, попередження подальших злочинних дій невстановлених осіб, у тому числі вчиненню нових злочинів, пов`язаних з оформленням, переоформленням права власності на вищевказане майно або його умисне знищення чи пошкодження, слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно.
Представник ТОВ ФК ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА - адвокат ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Вказує на те, що ухвала слідчого судді постановлена без виклику ТОВ ФК ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА , про наявність рішення суду стало відомо 22.10.2019 року, отже строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущено не було.
Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на те, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» та делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК КАМБІО» - ОСОБА_10
27.09.2018 року ліквідатором надіслано ТОВ «Т.Е.К.» повідомлення про нікчемність правочину та застосування наслідків нікчемності за № 22/1830, яким боржника було повідомлено про нікчемність операції про зарахування коштів на погашення заборгованості по кредиту та про застосування наслідків нікчемності шляхом здійснення зворотних транзакцій по рахунку.
Аналогічні повідомлення про нікчемність правочину та застосування наслідків нікчемності були надісланні іпотекодавцям з одночасною вимогою про усунення порушень невиконання зобов`язання за кредитним договором.
Апелянт зазначає, що вказані дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в судового порядку не оскаржувались, рішення суду про їх скасування відсутнє. Отже, на його думку, посилання в ухвалі на той факти, що вказані вимоги від 27.09.2018 року оскаржені, є недостатні доказом їх незаконності, оскільки відсутні рішення суду з цього приводу.
09.08.2019 року було проведено відкриті електронні торги з продажу активу - права вимоги за кредитним договором № 129/08-13 від 28.08.2013 по зобов`язанням TOB «Т.Е.К.», та визначено переможця аукціону - ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА».
На його думку, ухвалюючи оскаржуване рішення, слідчий суддя керувався ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.08.2019 у справі № 910/11226/19, якою також було встановлено заборону на укладення договору за наслідками аукціону. Однак постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 року у справі № 910/11226/19 було задоволено апеляційні скарги ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та скасовано ухвалу Господарського суду м. Києва від 21.08.2019 року у справі № 910/11226/192.
Вважає, що задовольняючи клопотання слідчого, суд вийшов за межі своїх повноважень та ухвалив безпідставний захід, яким обмежується можливість неплатоспроможного банку по розпорядженню своїм правом вимоги за кредитним договором, де предметами забезпечення виконання зобов`язання є арештовані земельні ділянки.
Під час апеляційного розгляду представник ТОВ ФК ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА - адвокат ОСОБА_8 підтримав вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 та просив їх задовольнити.
Прокурор ОСОБА_7 та представник ТОВ Т.Е.К. - адвокат ОСОБА_9 заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги та вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники судового розгляду підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді відповідно до ст. 395 КПК подається протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії відповідного судового рішення.
Колегією встановлено, що розгляд клопотання слідчого судом першої інстанції проведений без виклику апелянта, якому не було відомо про дату, час та місце слухання справи. Тому колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді апелянтом пропущено не було.
Апеляційним переглядом встановлено, що 16 вересня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002283 внесено відомості про вчинення злочину за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. В межах вказаного кримінального провадження старший слідчий СВ Соборного ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 про накладення арешту на майнові права за кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013 року, шляхом заборони будь-яким юридичним чи фізичним особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з розпорядженням та відчуженням зазначеного майна, у тому числі за правом вимоги за кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013 року.
Ухвалою слідчого судді клопотання задоволено та накладено арешт на вказане майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Арешт майна, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК, допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Колегія суддів зазначає, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону, зокрема повинну бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий, який вніс клопотання та слідчий суддя, який розглядав його, вказаних вимог закону дотрималися в повному обсязі.
В обґрунтування свого клопотання слідчий послався на те, що 28 серпня 2013 року між TOB «Т.Е.К.» та ПАТ «Банк Камбіо» був укладений кредитний договір № 129/08-13. Зобов`язання TOB «T.E.K.» за кредитним договором були забезпечені іпотекою нерухомого майна, а саме земельних ділянок та заставою майнових прав по Договору банківського вкладу №23/08-13 від 30.08.2013 р. на суму 30 000 000.00 гривень.
11.09.2014 р. заборгованість TOB «T.E.K.» за кредитним договором була погашена у повному обсязі та в порядку визначеному умовами договорів, які були укладені між TOB «Т.Е.К.» та ПАТ «Банк Камбіо».
04.12.2014 року постановою Правління Національного банку України №782 від прийняте рішення №140 від 04.12.2014 року про початок з 05.12.2014 року виведення ПАТ «Банк Камбіо», з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 05.12.2014 р. по 04.03.2015 р.
Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» направив TOB «Т.Е.К.» повідомлення про нікчемність правочину та вимогами у тридцятиденний строк виконати порушені зобов`язання за кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013 року на загальну суму 51 481 643,84 грн., а також сплатити неустойку, яка буде розрахована банком, у разі не виконання - ПАТ «Банк Камбіо» зверне стягнення на предмет іпотеки за Іпотечними договорами.
З наведеного слідує, що співробітниками відділення «Дніпропетровська дирекція ПАТ «Банк Камбіо», ще у 2014 році були розпочаті дії спрямовані на заволодіння майном TOB «Т.Е.К.».
09.08.2019 на електронному майданчику ТОВ «Держзакупівлі.Онлайн», на замовлення ПАТ «Банк Камбіо», відбувся електронний аукціон з продажу права вимоги за кредитним договором №129/08-13 від 28.03.2013 року, що має забезпечення з забезпечення в якості восьми земельних ділянок з кадастровиим номерами: :01:074:0116, :01:0740094, :01:074:0118, :01:074:0092, :01:074:0117, :01:074:0119, :01:074:0090, :01:074:0093.
Переможцем даного аукціону визнано ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА».
Враховуючи, що у результаті зазначених дій ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» право вимоги за кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013 р. може бути неодноразово відчужене, слідчий просив для повного та об`єктивного розслідування обставин кримінального провадження, а також з метою забезпечення збереження речового доказу по даному кримінальному провадженню, який виступає предметом вчинення кримінального правопорушення, накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження. Отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.
Що стосується апеляційних доводів про те, що дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в судовому порядку не оскаржувались, оскільки відсутні рішення суду з цього приводу, а отже не можуть бути визнані незаконними, та про те, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та ухвалив безпідставний захід, яким обмежується можливість неплатоспроможного банку по розпорядженню своїм правом вимоги за кредитним договором, на думку колегії суддів, - є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах Закону.
Ухвала слідчого судді є належним чином обґрунтованою, вмотивованою та законною.
Процесуальних порушень під час апеляційного перегляду справи виявлено не було.
З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
Отже, апеляційну скаргу представника ТОВ ФК ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА - адвоката ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, - без зміни.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу представника ТОВ ФК ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого суддів Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2019 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, а саме на майнові права за кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013 року, шляхом заборони будь-яким юридичним чи фізичним особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з розпорядженням та відчуженням зазначеного майна, у тому числі за правом вимоги за кредитним договором №129/08-13 від 28.08.2013 року - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4