ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/549/19 Номер провадження 11-кп/814/1033/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК - Т.З.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора законного представника захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000104 за апеляційною скаргою неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 01 липня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, студент 3-го курсу ПТУ №54 смт. Котельва Полтавської області, неодружений, судимий:

16 травня 2017 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ст.75, ст.76, ст.104 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 16 травня 2017 року та остаточно засуджений на 3 роки 7 місяців позбавлення волі.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком суду обвинувачений визнаний винуватим у тому, що він 18 березня 2019 року близько 19 години проник до складського приміщення МТФ №2 СВК «Батьківщина» за адресою АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно, викрав 162 кг зерносуміші ячменю та гороху вартістю 745, 02 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 прохає призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу з огляду на щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики, молодий вік, незначний розмір шкоди, а також з урахуванням думки представника потерпілого та висновку органу пробації про можливість виправлення без позбавлення волі. Водночас порушує питання про самостійне виконання попереднього вироку суду та призначення остаточного покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника та законного представника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.3 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Покарання обвинуваченому призначене у відповідності до вимог статей 50, 65, 102 та 71 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.

Доводи ОСОБА_9 про можливість призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України є непереконливими.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, місцевий суд, з огляду на обставини, які пом`якшують покарання, і про які наголошено в апеляційній скарзі, а також з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який навчається, позитивно характеризується, відшкодування ним збитків, висновків досудової доповіді органу пробації, думки представника служби у справах дітей та представника потерпілого обґрунтовано призначив ОСОБА_9 мінімальне покарання, передбачене як санкцією інкримінованого злочину, так і кримінальним законом з урахуванням ст.71 КК України.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_10 в період іспитового строку вчинив новий умисний тяжкий корисливий злочин, колегія суддів не вбачає підстав для застосуванням приписів ст.69 КК України.

Доводи апеляційної скарги щодо призначення остаточного покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, суперечать вимогам закону.

Так, згідно з ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.26 постанови від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі, коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 01 липня 2019 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

В зв`язку з набранням вироком законної сили взяти ОСОБА_9 під варту в залі суду.

Початок строку відбування покарання рахувати з 16 жовтня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4