1305/474/2012
1-в/465/255/19
У Х В А Л А
судового засідання

16.09.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
представника закладу ОСОБА_5
особи стосовно якої ставиться питання про застосування примусових заходів
ОСОБА_6 ,
розглянувши в судовому засіданні заяву в. о. заступника генерального директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виглядів госпіталізації в психічну лікарню зі звичайним наглядом хворому:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння передбачене ч. 1 ст. 115 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
В. о. заступника генерального директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_5 звернувся в суд із письмовою заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психічну лікарню зі звичайним наглядом хворому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заяви посилається на те, що у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 05.05.2017 до ОСОБА_6 застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на підставі Ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.03.2017 про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах посиленого нагляду на примусове лікування у відділенні із звичайним наглядом за місцем проживання, що виконується на базі 23-го відділення до даного часу, та були продовжені Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 06.10.2017, 31.05.2018, 11.02.2019 та 10.04.2019.
01.01.2012 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно вбив ОСОБА_8 , заподіявши йому відкриту черепно-мозкову травму, яка виразилась вдавленим переломом правої тім`яної кістки, крововиливами в тканину та м`які оболонки головного мозку, що привело до набрякання та здавлення речовин головного мозку і було небезпечним в момент заподіяння та призвело до настання смерті.
У зв`язку з відкритою кримінальною справою проходив стаціонарну комплексну судово-психіатричну експертизу на базі 5-го судово-психіатричного відділення (Висновок судово-психіатричного експерта № 38 від 15.02.2012), згідно висновку якої, «в період інкримінованих дій ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, виявляв ознаки органічного розладу особи і поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного генезу (черепно-мозкова травма, хронічна алкогольна інтоксикація) з наростаючим психоорганічним синдромом. Наявні у нього психічні розлади мали значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття рішень, передбачення наслідків своїх діянь, здатність регулювати свою поведінку, тому він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але не в повній мірі».
Також було проведено додаткову судово-психіатричну експертизу (Висновок судово-психіатричного експерта № 210 від 05.09.2012), в результаті якої комісія прийшла до висновку, що: « ОСОБА_6 страждав тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності у формі органічного розладу особи та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного генезу з наростаючим психоорганічним синдромом, стан декомпенсації з психотичними розладами. Потребував застосування примусових заходів медичного характеру - примусового лікування з суворим наглядом до виходу з хворобливого стану».
Згідно Постанови Городоцького районного суду Львівської області про застосування до гр. ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, ОСОБА_6 до виходу з хворобливого стану був скерований на примусове лікування до ДЗ "Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом" МОЗ України, де перебував з 2012 до 2014.
В акті комісії лікарів-психіатрів № 1613 ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» від 23.10.2014 (відомості з Висновку судово- психіатричного експерта № 19 від 04.02.2015), «у ОСОБА_6 встановлено відсутність поведінкових та емоційно-вольових розладів, тактильних галюцинацій, параноїдної симптоматики, розладів сну, наявні порушення органічного ґенезу з формальними розладами мислення, когнітивним дефіцитом, зниження прогностичних функцій, некритичністю. Заявлені ОСОБА_6 омани сприйняття не визначають його поведінку, а відтак комісія дійшла до висновку, що хворий ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом - не потребує».
18.11.2014 Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом було припинено.
Для проведення повторної стаціонарної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 15.01.2015 поступив у 5-те судово-експертне відділення КЗ ЛОКПЛ, згідно висновку якої (Висновок судово-психіатричного експерта № 19 від 04.02.2015): « ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у виді органічного шизофреноподібного розладу. За психічним станом в даний час він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом».
З 18.05.2015 до 05.05.2017 пацієнт перебував у Волинській обласній психіатричній лікарні № 2 смт. Олика.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.03.2017 ОСОБА_6 було змінено вид примусових заходів медичного характеру з примусового лікування у відділенні із посиленим наглядом на продовження примусового лікування у відділенні із звичайним наглядом в психіатричній лікарні за місцем проживання.
05.05.2017 на виконання вищезгаданої Ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.03.2017 ОСОБА_6 був переведений у ввірений заклад та госпіталізований до 23-го відділення.
З 05.05.2017 до теперішнього часу примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо хворого ОСОБА_6 , 1960 р. н., застосовуються в умовах 23-го відділення Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».
На виконання ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» ОСОБА_6 , 1960 р.н., був неодноразово (12.09.2017, 09.03.2018, 07.09.2018, 06.03.2019) оглянутий комісією лікарів-психіатрів, що приходили до висновку про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 06.10.2017, 31.05.2018, 11.02.2019 та 10.04.2019 було продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
У процесі проведеного комплексного лікування нейролептиками (Ерідон, Азапін, Аміназин, Трифтазин), стабілізаторами настрою/антиконвульсантами (Ламотрин), загальнозміцнюючими та вітамінними засобами, симптоматичної терапії та реабілітаційних заходів (прогулянки з медперсоналом, перегляд телепередач та читання літератури, реабілітаційні заходи в межах відділення) психічний стан хворого дещо покращився та стабілізувався: поведінка впорядкована, покращився нічний сон та апетит, настрій рівний, переважно благодухий, активніше спілкується з іншими пацієнтами. У відділенні режиму не порушує, дотримується рекомендацій та вказівок медперсоналу, призначеного курсу лікування без заперечень.
Однак, незважаючи на різні схеми лікування, утримуються органічні зміни мислення: воно залишається сповільненим за темпом, інертним, з обмеженою здатністю аналітико-синтетичного апарату та здатністю до абстрагувань, також мислення є розірваним, з елементами різноплановості та зісковзуваннями, тугорухоме. Порушений інтелектуально-вольовий контроль над афективною сферою. Емоційно збіднений. Коло інтересів вкрай звужене, обмежене лише задоволенням простих фізіологічних потреб. Пам`ять знижена по органічному типу. У відділенні час проводить бездіяльно, ініціативи ні в чому не проявляє. Більшість часу знаходиться в межах палати, долучається до прогулянок у внутрішньому дворику та, за спонуканням мед. персоналу, до реабілітаційних заходів. Про скоєне розповідає неохоче. Критика до свого стану суттєво знижена.
На момент огляду в психічному стані пацієнта виявляються ознаки, характерні для хронічного психічного захворювання - органічного шизофреноподібного розладу внаслідок ураження головного мозку змішаного ґенезу (ЧМТ, алкогольна інтоксикація) з наростаючим психоорганічним синдромом.
Таким чином, внаслідок проведеного до даного часу комплексного лікування досягти виходу з хворобливого стану та значного послаблення хворобливого процесу не вдалося. Залишаються хронічні порушення мислення та інтелектуально-вольової сфери, некритичність до свого стану.
На виконання ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» 05.09.2019 ОСОБА_6 , 1960 р.н., був оглянутий комісією лікарів-психіатрів (Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 53 від 05.09.2019), що прийшла до висновку: « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає психічним захворюванням у вигляді органічного шизофреноподібного розладу внаслідок ураження головного мозку змішаного ґенезу (ЧМТ, алкогольна інтоксикація) з наростаючим психоорганічним синдромом. Враховуючи те, що незважаючи на проведене комплексне лікування та реабілітаційні заходи, у хворого на даний час наявні порушення мислення та інтелектуально-вольового контролю над афективною сферою, а також через некритичність пацієнта до свого стану та скоєного, короткий термін редукції психопродуктивної симптоматики, рекомендовано продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом».
Представник заявника в судовому засіданні- лікуючий лікар заяву підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у заяві. Просить продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, мотивуючи тим, що у хворого відсутня критика до свого психічного стану та вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.
Хворий в судовому засіданніщодо продовження лікування не заперечував.
Допит ОСОБА_6 з огляду на те, що останній майже нічого не чує, однак розуміє суть поставлених йому запитань,здійснювався шляхом письмового формулювання запитань.
В своїх поясненнях хворий повідомив суду, що нікого не вбивав, а потерпілий справді був у нього вдома, вони розпивали спритні напої, однак останній помер внаслідок падіння. Його , хворого, сусід викликав поліцію та швидку допомогу, після приїзду останніх його забрали у райвідділ та звинуватили у вбивстві.
Захисник ОСОБА_4 щодо продовження застосування заходів медичного характеру хворому не заперечила.
Прокурор в судовому засіданні з доводами заявника погодилася, просила суд задовольнити заяву.
Заслухавши доводи заявників думку інших учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити.
Судом встановлено, що 05.09.2019 ОСОБА_6 , 1960 р.н., був оглянутий комісією лікарів-психіатрів (Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 53 від 05.09.2019), яка прийшла до висновку: « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає психічним захворюванням у вигляді органічного шизофреноподібного розладу внаслідок ураження головного мозку змішаного ґенезу (ЧМТ, алкогольна інтоксикація) з наростаючим психоорганічним синдромом. Враховуючи те, що незважаючи на проведене комплексне лікування та реабілітаційні заходи, у хворого на даний час наявні порушення мислення та інтелектуально-вольового контролю над афективною сферою, а також через некритичність пацієнта до свого стану та скоєного, короткий термін редукції психопродуктивної симптоматики, рекомендовано продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом».
Приймаючи рішення, суд враховує, думку хворого та захисника, обґрунтування представника заявника та лікуючого лікаря, про необхідність лікування в стаціонарних умовах та висновок прокурора.
Виходячи із змісту ст. 95 КК України та ст. ст.17, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 (шість) місяців, здійснюється судом на підставі заяви психіатричної установи про продовження такої госпіталізації.
Дослідивши надані суду письмову заяву з додатками, з`ясувавши питання, передбачені ст. 512 -514 КПК України, заслухавши пояснення представника комунального закладу, лікуючого лікаря, пояснення хворого , думку адвоката та висновок прокурора, суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись статями 512 514 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву в. о. заступника генерального директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виглядів госпіталізації в психіатрчний заклад зі звичайним наглядом хворому ОСОБА_6 , задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, а саме до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_9