БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №497/1174/19
Провадження №1-кп/497/88/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

на підставі угоди про визнання винуватості

13.08.2019 року року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Болград угоду про визнання винуватості від 29.07.2019 року між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000235 від 25.07.2019 року з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Кубей Болградського району Одеської області, зі слів - за національністю болгарин, українську мову розуміє, має середньо-спеціальну освіту, одружений, має двох повнолітніх дітей, тимчасово не працює, оформлює собі інвалідність та доглядає за батьком похилого віку (82роки), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , особу якого встановлено за паспортом, не судимий,

- який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст.309 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На початку вересня 2018 року на південній околиці с. Кубей Болградського району Одеської області ОСОБА_4 , побачивши кущі дикоростучої коноплі, вирішив зібрати трохи цієї рослини для власного вжитку без мети збуту - через те, що він після травми ніг і хребта відчуває протягом останніх двох років в ногах постійні болі, а від пігулок в нього вже болить шлунок.

Реалізуючи свій намір ОСОБА_4 , в той же день, діючи в порушення Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999, зірвав три дикоростучих кущі коноплі, які переніс до домоволодіння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де залишив сушитися природнім шляхом у господарському приміщенні. В подальшому, на початку березня 2019 року, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному домоволодінні, власноручно зірвав з вищевказаних кущів гілки з листям, частину з яких руками подрібнив та залишив у гаражі вказаного домоволодіння для власного вживання, а решту частину гілок залишив на зберіганні у господарському приміщенні домоволодіння за місцем свого фактичного проживання за вищевказаною адресою, - без мети збуту, які 08.07.2019р. в ході обшуку працівниками поліції були виявлені та вилучені.

Вилучені під час обшуку вищевказані частини висушеної вищезазначеної рослинної речовини, згідно висновку експерта, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою в перерахунку на суху речовину - 424,61 грами, що згідно таблиці «Невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, обіг яких заборонено», затвердженої наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, включений в «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» №770 від№770 від 06.05.2000.д 06.05.2000.

29.07.2019р. між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури юристом І класу ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого, у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості відповідно до положень ст.472 КПК України.

Згідно вказаної угоди прокурор та обвинувачений у присутності його захисника дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.309 ч.1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого щодо беззастережного визнання винуватості, а також покарання, яке має понести обвинувачений - у вигляді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст.473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення за вказаними обставинами, яку визнає в повному обсязі, стверджував, що у скоєному розкаюється, розуміє наслідки укладання угоди про визнання винуватості, яку підписав добровільно без будь-якого тиску з будь-чийого боку на нього, умови угоди йому роз`яснені і він їх розуміє.

Прокурор, надавши суду для долучення до матеріалів судової справи письмові докази, здобуті в ході досудового розслідування кримінального провадження, що були досліджені у судовому засіданні, і що підтверджують наявність вини обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.1ст.309 КК України, просив затвердити угоду про визнання обвинуваченим вини та призначити покарання, до якого дійшли прокурор та обвинувачений угодою у присутності захисника.

Обвинувачений та його захисник просили про затвердження угоди і не заперечували проти призначення судом узгодженого угодою покарання.

Вислухавши у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали, надані суду та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.309 ч.1 КК України, який, згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, проте потерпілий у кримінальному провадженні відсутній, та діями обвинуваченого не спричинено будь-яких збитків будь-кому. При цьому обвинувачений цілком розуміє права, визначені йому ст.474п.1ч.4 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473ч.2 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Вислухавши обвинуваченого, захисника, прокурора, оцінивши надані прокурором докази, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст.309 ч.1 КК України, оскільки обвинувачений дійсно скоїв протиправні дії за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, та враховуючи, що вина обвинуваченого повністю підтверджена в ході судового засідання окрім пояснень самого підсудного, також наданими прокурором матеріалами і доказами, зібраними в ході досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, його суспільну небезпеку, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Визнаючи ОСОБА_4 винним у скоєнні інкримінованого йому злочину, суд дійшов висновку, що узгоджене між обвинуваченим та прокурором в угоді покарання враховує: характер суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, те, що він вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, також враховує відсутність тяжких наслідків від скоєного.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає: визнання обвинуваченим вини, його активне сприяння у розкритті злочину, те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, дуже позитивно характеризується з місця проживання, має родину - дружину та двох дорослих синів, доглядає за батьком похилого віку.
Обставин, що обтяжують покарання - відповідно до вимог ст.67 КК України, - не встановлено.

Беручи до уваги наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, та, надавши оцінку усім обставинам цього кримінального провадження, враховуючи характеристику обвинуваченого за місцем проживання, відсутність тяжких наслідків від злочину, твердження обвинуваченого у суді про те, що він вже не вживає наркотичні засоби, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

В ході судового засідання суд переконався, що укладення угоди між обвинуваченим та прокурором є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, оскільки обвинувачений підтвердив цю обставину та стверджував, що скарги на органи досудового розслідування в нього відсутні. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема, вимогам ст.65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК України та інтересам суспільства, суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до будь-яких видів відповідальності, повністю визнав свою вину у скоєнні злочину, стверджує, що розкаюється, і це підтверджується його активним сприянням у розкритті злочину, та погоджується на призначення йому покарання, визначеного угодою за ст.309 ч.1 КК України між ним і прокурором. Характер взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання, обвинувачений пояснив, що його батько отримує пенсію 3000грн., матеріально йому допомагають сини, які працюють і мають свій дохід, а сам він, обвинувачений, усвідомив скоєне, буде лікуватися, оформить інвалідність, наркотичні речовини вживав з метою самолікування, більше застосовувати їх вже не буде.

Підстав для відмови у затвердженні угоди судом не встановлено. Клопотань про обрання запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 не надходило і в ході досудового розслідування такий захід не обирався.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури з одного боку, та обвинуваченим - з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду й міри покарання.

Витрати на проведення експертизи у відповідності до ст.ст.118,124ч.2 КПК України підлягають стягненню з засудженого.

Доля речових доказів підлягає вирішенню судом відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.309ч.1 КК України, ст.ст.100,122,368-371,373,374,475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 29.07.2019 року, що укладена між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.309ч.1 КК України, і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі 2355 (дві тисячі триста п`ятдесят п`ять) гривень за проведення експертизи в ході досудового розслідування.

На підставі вимог ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні, що були вилучені в ході обшуку у домоволодінні, де проживає ОСОБА_4 три кущі коноплі, які, згідно квитанції, зберігаються в камері зберігання речових доказів у відділенні поліції за адресою: АДРЕСА_4 , та інші речові докази, що були вилучені в ході обшуку, у тому числі канабіс, загальною масою 424,61грами знищити після набрання даним вироком законної сили.

Речовий доказ диск з відеозаписом обшуку зберігати в матеріалах судової справи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а, в разі подання апеляційної скарги - якщо вирок не буде скасовано, він набирає законної сили після ухвалення свого рішення Апеляційним судом Одеської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1