Номер провадження: 11-кп/813/520/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та їх захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2018 року в об`єднаних кримінальних провадженнях №0002839 від 03.11.2017 року та №0003118 від 29.11.2017 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари, Одеської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, в строк відбуття покарання зараховано строк перебування його під вартою з моменту затримання 06.11.2017 року, та

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Фрумуаси, Каларашського району Республіки Молдови, молдованина, громадянина України, маючого середню освіту, непрацюючого, неодруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, в строк відбуття покарання зараховано строк перебування його під вартою з моменту затримання 26.01.2018 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.
встановив:

Оскаржуваним вироком ОСОБА_9 і ОСОБА_10 визнанні винними та засуджені за те, що 03.11.2017 року перебуваючи в приміщенні невстановленого бару, вступили у попередню злочинну змову між собою, направлену на відкрите викрадення чужого майна у будь-якій особи, з метою відновлення витрачених в барах коштів. Реалізуючи задумане, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , приблизно о 00.30 годині, знаходячись за адресою: м.Одеса, вул. Ак.Корольова, побачили випадкового перехожого ОСОБА_11 , який направився в бік перетину вулиць Академіка Корольова і Академіка Вільямса м. Одесі, якого вибрали об`єктом злочинного посягання. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 направилися слідом за ОСОБА_11 та наздогнали його на території, яка прилягає до будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_11 ззаду та наніс останньому удар кулаком руки в область потилиці, а ОСОБА_10 допоміг йому кинути потерпілого на землю, після чого вони обидва нанесли декілька ударів руками і ногами по обличчю та різним частинам тіла потерпілого, який лежав на землі, чим застосували до ОСОБА_11 насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження. В той час, коли ОСОБА_10 утримував потерпілого за руки, ОСОБА_9 відкрито викрав з рук потерпілого ОСОБА_11 сумку «Уанполлар» вартістю 200 грн., в якій знаходились мобільний телефон «Samsung С-7» золотистого кольору вартістю 8100 грн., мобільний телефон «Lenovo С-898» чорного кольору без сім-карт вартістю 2700 грн., планшет ASUS» вартістю 3000 грн. і посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , спричинивши йому матеріальну шкоду за загальну суму 14000 грн. Однак ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не змогли довести злочин до кінця, з причин, що не залежали від їх воді, оскільки були помічені випадковим перехожим ОСОБА_12 , який вступився за потерпілого, та за допомогою якого під час намагання зникнути з місця вчинення злочину був затриманий працівниками поліції ОСОБА_9 , а ОСОБА_10 зник з місця злочину і встиг втекти.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_9 дію ст. 75 КК України та призначити покарання з випробуванням. Зазначає, що судом не враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вважає вказаний вирок занадто суворим, оскільки суд не взяв до уваги висновок сектору пробації, відповідно до якого ризик скоєння кримінального правопорушення та його особиста небезпека для суспільства оцінюється як середня, крім того, суд відмовив в клопотанні про відкладення розгляду справи в зв`язку з бажанням обвинуваченого відшкодувати збитки потерпілому, а ця обставина могла вплинути на думку потерпілого щодо міри покарання. Крім того, судом не враховано що ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується. Просить вирок суду змінити та призначити покарання з випробувальним терміном.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 вказав, що щиро кається у вчиненому та визнає свою вину, просить взяти до уваги висновок сектору пробації, відповідно до якого виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. А також врахувати той факт, що в справі відсутній цивільний позов, а обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності. Просить вирок суду змінити та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вказує, що визнає свою вину та кається у вчиненому, з моменту затримання давав правдиві свідчення та сприяв розкриттю злочину, просить взяти до уваги висновок сектору пробації відповідно до якого виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. А також врахувати той факт, що в справі відсутній цивільний позов, а обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності. Просить вирок суду змінити та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили вирок суду змінити, застосувавши до обвинувачених звільнення від відбування покарання з випробуванням, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників та обвинувачених; провівши судові дебати; надавши останнє слово обвинуваченим, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Згідно ст. 404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість в частині призначеного покарання.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та їх захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначенні покарання, з підстав його суворості, апеляційний суд зазначає про таке.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченим ОСОБА_10 і ОСОБА_9 та чи повинні вони його відбувати, суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинувачених, а саме визнання своєї вини та притягнення до кримінальної відповідальності вперше, що стосується ОСОБА_10 та визнання своєї вини, притягнення до кримінальної відповідальності вперше і активне сприяння розкриттю злочину у ОСОБА_9 , а також районним судом враховано відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинувачених. Крім того, судом враховано і те, що обвинувачені раніше не судимі. Також судом було взято до уваги і позицію потерпілого та його представника, які наполягали на суворому покаранні обвинувачених.

В той же час при постановленні вироку судом першої інстанції прийнято до уваги ті обставини, що обвинуваченими вчинено умисний тяжкий злочин та обвинувачені не вибачились перед потерпілим за вчинений злочин.

Окрім цього, районним судом мотивовано причини не врахування висновку пробації про можливість виправлення обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_9 без його ізоляції від суспільства, оскільки, на думку суду, таке покарання не достатнє для виправлення обвинувачених у майбутньому.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги особу обвинуваченого, суд першої інстанції призначив ОСОБА_10 та ОСОБА_9 покарання за вчинений злочин, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, яке в свою чергу дорівнює мінімальному строку покарання, передбаченого санкцією статті, яка інкримінувалась обвинуваченим, не може свідчити про суворість призначеного покарання.

Апеляційним судом при розгляді апеляційних скарг захисників ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 та обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не встановлено обставин, за існування яких можна пом`якшити призначене покарання, із застосуванням ст. 75 КК України.

З огляду на зазначене, доводи захисників в інтересах обвинувачених та обвинувачених, на які вони посилаються в апеляційних скаргах, судом першої інстанції були враховані в повній мірі.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що, правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та попередження вчинення ними нових злочинів не можливе без їх ізоляції від суспільства.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг і зміни вироку.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та їх захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2018 року за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які утримується під вартою у той же строк із дня вручення копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4