Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3306/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.199 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд в складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.07.2019 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 місяців щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.07.2019 року про продовження дії запобіжного заходу та ухвалити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про продовження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.308 КК України, запобіжного захід у вигляді тримання під вартою до 2 місяців з дня постановлення ухвали відмовити та призначити більш м`який запобіжний захід - домашній арешт чи особисте зобов`язання.

Вважає ухвалу такою, що прийнята без належного об`єктивного аналізу дійсних обставин кримінального провадження, з порушеннями процесуального права, що суперечить вимогам закону і підлягає скасуванню.

Послався на те, що ризики, згідно ст.177 КПК України, не є аргументованими та є недоведеними.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.07.2019 року продовжено дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 (двох) місяців з дня постановлення ухвали.
Своє рішення суд обґрунтував тим, що ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишились незмінними. ОСОБА_7 є раніше неодноразово судимий, вчинення злочинних дій йому інкримінується в період іспитового строку звільнення від відбування покарання з випробуванням, що вказує на недієвість менш суворих запобіжних заходів, ніж утримання під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної інстанції.

В провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.308 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості ухвали суду, яка була постановлена від 03.07.2019року, колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

При розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 умисного тяжкого насильницького злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також судом першої інстанції було враховано й те, що обвинувачений неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Усі викладені апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом під час ухвалення оскаржуваного рішення і ним надана належна оцінка.

Ухвала суду від 03.07.2019року є законною та обґрунтованою, постановлена у відповідності до вимог закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами , дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.07.2019 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 місяців щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :