Єдиний унікальний номер судової справи № 201/7841/19
Номер провадження 1-кс/201/4261/2019
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001712, -

встановив:

Старший слідчий Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001712, відомості про яке були внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 07 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

З клопотання та доданих до нього матеріалів, вбачається, що групою слідчих слідчого відділу Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області розслідується кримінальне провадження № 0001712 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 07 липня 2019 року о 00 годин 30 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту із співмешканцем ОСОБА_6 , який виник на ґрунті ревнощів, умисно нанесла ОСОБА_6 два удари ножом в область черевної порожнини та в область грудної клітини, від останній помер на місці.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

07 липня 2019 року під час огляду в квартирі АДРЕСА_2 виявлено та вилучено: 4 змиви слідів РБК на марлеві тампони, 5 кухонних ножів, ганчірку з слідами РБК, 2 пляшки з під пива, 1 пляшку з під рому, 3 сліди пальців рук відкопійовані на 3 липкі стрічки, 2 чарки, закордонний паспорт серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , 1993 року народження, ID паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 , 1993 року народження, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , 1995 року народження, мобільний телефон марки «Iphone 6» imei НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Iphone 7» imei НОМЕР_4 .

На думку слідчого, що погоджено із прокурором, вилучені речі мають особливо важливе доказове значення, а тому є достатні підстави вважати, що їх власники причетні до вчинення вказаного злочину і речі здобуті злочинним шляхом, та можуть в подальшому із використанням цих речей продовжити злочинну діяльність чи приховати інші уже скоєні злочини.

Після отримання цього клопотання, згідно положень ст. 163 КПК України, слідчим суддею було призначене судове засідання з розгляду вказаного клопотання, однак слідчий, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення розгляду, у судове засідання не з`явився, про наявність поважних причин своєї неявки, визначених ст. 138 КПК України, не повідомив.

Ураховуючи неприбуття сторін у судове засідання для розгляду клопотання, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Отже, за таких обставин, слідчий суддя, з урахуванням положень ст. 22, 26 КПК України, перейшов до розгляду клопотання у відсутність осіб, що не з`явилися, і дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, зіставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

З положень п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України убачається, що до компетенції слідчого судді віднесено судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

З положень ст. 22 КПК України слідує, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до норм ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесенні до їх повноважень.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Як регламентовано ст. ст. 131, 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як передбачено ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра, щодо вчинення кримінального правопорушення, такого ступеня тяжкості, що є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового слідства виправдовують такий ступень втручання у права і свободи, про який ідеться у клопотанні та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом із цим, згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в п. 8, п. 2.5 Розділу 2 витягу з Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка ураховується слідчим суддею, виходячи з норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів», слідує, що неявка без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подане клопотання про арешт майна свідчить про фактичне не підтримання поданого клопотання та не доведення обставин, викладених у клопотанні, що має оцінюватись як підстава для відмови в задоволенні такого клопотання.

Таким чином, слідчий суддя дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, беручи до уваги вищезазначену позицію ВССУ та норми ст. ст. 22, 26, 132 КПК України, зважаючи на те, що слідчий не з`явився у судове засідання, а отже, не підтримав подане ним клопотання та не довів обставин, визначених у ст. 170 КПК України, приходить до висновку, що це є підставою для відмови в задоволенні такого клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 22, 26, 131-132, 170-174, 309, 369372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001712 07 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1