ВИРОК
07 листопада 2019 року м. Запоріжжя
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запорожжя, громадянина України, який освіти не має, не одружений, офіційно не працевлаштований, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
17.09.2019 року, приблизно о 03 годині 41 хвилині, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, знаходячись у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, за допомогою автомобільних інструментів демонтував з припаркованого автомобіля марки «Mercedes Benz», модель «А 160», в кузові сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заднє ліве колесо на литому диску та гумую марки «Hankook», вартістю 2000 гривень, яке належить потерпілій ОСОБА_5 , яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
26.09.2019 року між підозрюваним та потерпілою укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 469 КПК України. Зазначена угода у відповідності до ст. 474 КПК України надійшла до суду разом з обвинувальним актом.
Виходячи зі змісту угоди про примирення, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, та покаранням, яке повинен понести обвинувачений, є штраф у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, наслідки її невиконання.
В судовому засіданні прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення потерпілої та підозрюваного, які в свою чергу просили суд затвердити угоду про їх примирення.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, дійшов висновку про затвердження угоди про примирення та призначення узгодженої сторонами міри покарання, виходячи з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом, встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, та його дії судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При цьому в ході допиту обвинуваченого судом встановлено, що він цілком розуміє права, визначені п.п.1, 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання, судом не виявлено.
Виходячи з викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу ОСОБА_4 , який раніше не засуджений, вину у скоєнні злочину визнав повністю, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не одружений, однак має дітей на утриманні, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між підозрюваним та потерпілою і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не застосовано.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено, судові витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
На підставі угоди про примирення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
- заднє ліве колесо на литому диску автомобіля «Mercedes Benz», модель «А 160», в кузові сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , передане на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 повернути власнику;
- металеву ручну трубку для домкрата довжиною приблизно 53 см.; металеву хрестовину довжиною приблизно 35см. на 35 см, хрестовина має три гайкові литі насадки для відкрутки та закрутки гайок; балонний ключ довжиною приблизно 28 см; пряму викрутку довжиною приблизно 10 см; домкрат, передані на відповідальне зберігання до камери речових доказів Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області повернути власнику.
Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1