Дата документу 17.07.2019 Справа № 335/6861/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/6861/19 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/666/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.187 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 і захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 (з урахуванням змін) на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Василівка Запорізької області, українця, маючого неповну середню освіту, навчається у Василівському професійному ліцеї, учень 1-го курсу, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.28 ч.2 ст.345 ч.2 ст.187 КК України,

встановила:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням процесуального керівника звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.28 ч.2 ст.345, ч.2 ст.187 КК України, а саме хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, винятковим цинізмом, вчиненого групою осіб із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень; умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчиненого за попередньою змовою групою осіб; нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

В обґрунтування прийнятої ухвали слідчий суддя зазначила про обґрунтованість підозри і наявність одного з ризиків. Однак не погодилась з існуванням інших та дійшла висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти встановленому ризику.

В апеляційній скарзі прокурор, вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та не обґрунтованою. На думку сторони обвинувачення, слідчий суддя відмовляючи в задоволені клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, неповною мірою оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні та своїм рішенням не забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу слідчого судді від 23.06.2019 та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Зі змісту апеляційної скарги захисника, виливає що ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, оскільки на час звернення з клопотанням слідчого ОСОБА_7 не набув статусу підозрюваного в розумінні вимог КПК України. На переконання захисника слідчий суддя встановила, що прокурор не довів обставини передбачених ч.1 ст.194 КПК України (обґрунтованість підозри, наявність ризиків), а тому мала лише відмовити у задоволенні клопотання слідчого, і не обирати інший запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора і заперечувала проти доводів апеляційної скарги захисника; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора і підтримали свою апеляційну скаргу; перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора і захисника задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризиками, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів.

Так, слідчий суддя погодилась з обґрунтованістю підозри і наявністю ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України (переховування), в той же час дійшла висновку, що існування інших ризиків не доведено, а крім того прокурор і слідчий також не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленому ризику.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді оскільки вони ґрунтуються на доказах, наданих органом досудового розслідування і стороною захисту.

Відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженні або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Приймаючи рішення по суті заявленого клопотання, слідчий суддя врахувала обґрунтованість висунутої ОСОБА_7 підозри, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу підозрюваного.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, слідчий суддя дійшла обґрунтованого висновку про недоцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, внаслідок чого обрала запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Доводи прокурора на предмет наявності інших ризиків є аналогічними тим, що були вказані у клопотанні, і на переконання колегії суддів носять характер припущення, адже на їх підтвердження не надано доказів.

Колегія суддів вважає, що ні слідчим, ні прокурором не було доведено обставин, які б свідчили про необхідність застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу. Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Так само колегія вважає безпідставними доводи захисника.

Доводи сторони захисту на предмет того, що слідчий в порушення вимог процесуального закону звернувся з клопотанням про обрання запобіжного заходу через те, що на думку сторони захисту ОСОБА_7 не набув на той момент статусу підозрюваного, суд апеляційної інстанції вважає надуманим, адже повідомлення про підозру було направлено у передбачений законом спосіб.

Захисник як на одну з підстав для скасування ухвали слідчого суддів посилається на відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обґрунтованості підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя дійшла висновку, що підозра є обґрунтованою. Колегія суддів погоджується з цим висновком слідчого судді, з огляду на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття "обґрунтованості підозри" та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 28.10.2004 у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 у справі "Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства", "Нечипорук, Йонкало проти України" від 21.04.2011, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Так, апеляційний суд вважає, що наведені в клопотанні слідчого і додані до клопотання матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Також колегія суддів не погоджується з доводами сторони захисту щодо не доведення існування заявлених ризиків.

Доводи апелянта про відсутність вказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення. Крім того слідчий суддя погодилась з існування лише одного ризику, а не усіх, що свідчить про повноту і всебічність дослідження матеріалів клопотання.

Так, на ризик переховування беззаперечно вказував факт того, що ОСОБА_7 був оголошений у розшук і доставлений в судове засідання лише на підставі ухвали слідчого судді про затримання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахувала всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обмеження свободи особи, адекватно оцінила ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечила високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі захисника також правильність висновків слідчого судді не спростовують.

Колегія суддів доходить висновку, що рішення слідчого суді є законним та обґрунтованим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційні скарги прокурора прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 і захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 (з урахуванням змін) залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони цілодобово залишати житло за адресою:АДРЕСА_1 , на строк з 23 червня 2019 р. до 22 серпня 2019 р. включно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4