Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5795/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 115 ч. 2 п.п. 4,7 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року. Житомирський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , представника потерпілих - адвоката ОСОБА_8 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_10 та законного представника ОСОБА_11 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.08.2019 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні за п. п. 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою клопотання прокурора та продовжено на два місяці до 21.10.2019 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 під час судового розгляду кримінального провадження за п. п. 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 ставить питання про скасування вказаної ухвали як незаконної та необґрунтованої, звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 з-під варти в залі суду. Посилається на істотне порушення прав та свобод неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 здійснення розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відсутності обвинуваченого неповноважним складом суду (оскільки суддя ОСОБА_12 , заснув під час судового розгляду). Вказує на застосування судом практики Європейського суду з прав людини проти обвинуваченого; незаконність ухвали того ж місцевого суду від 26.06.2019 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , оскільки це рішення було прийнято з порушенням права обвинуваченого на захист - за відсутності захисника та без повідомлення захисника; порушення стороною обвинувачення терміну подачі клопотання про продовження дії запобіжного заходу, передбаченого ч. 1 ст. 199 КПК України; недоведеність стороною обвинувачення достатніх підстав для застосування стосовно ОСОБА_9 найтяжчого запобіжного заходу; відсутність доказів, які підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім цього вказує, що з моменту затримання ОСОБА_9 не вживав жодних дій з метою ухилення від органів досудового розслідування або суду, має постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується за місцем проживання, утримання його під вартою погано відображається на стані його здоров`я, що у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи даними свідчить про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
У запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 та залишити ухвалу суду від 22.08.2019 без змін, звернувши увагу на реальне побоювання потерпілого ОСОБА_13 , за життя своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_14 , 2006 року народження, яка також є потерпілою.
Заслухавши доводи захисника в підтримання апеляційної скарги та про можливість обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації у м. Бердичеві Житомирської області, або за місцем проживання його батька у Віннийцькій області, пояснення обвинуваченого та його законного представника в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора та представника потерпілих в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до таких висновків.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ст. ст. 183 ч. 1, 199 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу; прокурор має право подати клопотання про продовження строку тримання під вартою не пізніше ніж за 5 днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, та дане клопотання має містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно вимог ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів з моменту набуття особою статусу підозрюваного та щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років.
Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне законне та обґрунтоване рішення.
Так, у кримінальному провадженні № 0000167 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сальниця Хмільницького району Вінницької області, зареєстрований та проживаючий у АДРЕСА_1 , неодружений, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні 5 липня 2018 року у м. Бердичеві особливо тяжкого злочину, передбаченого п. п. 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, - умисного вбивства невстановленим ножем гр-ки ОСОБА_15 , вчиненого з особливою жорстокістю та з хуліганських мотивів.

07.07.2018 ОСОБА_9 було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

09.07.2018 щодо цієї особи слідчим суддею було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк дії цього запобіжного заходу періодично продовжувався слідчим суддею та Бердичівським міськрайонним судом, який з жовтня 2018 року до даного часу розглядає дане кримінальне провадження по суті.

Ухвалою місцевого суду від 26 червня 2019 року строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 було продовжено до 26.08.2019.

Доводи апеляційної скарги про незаконність вказаної ухвали місцевого суду від 26.06.2019, порушення права на захист обвинуваченого під час постановлення цієї ухвали, - не перевіряються апеляційним судом відповідно до положень ст. 404 КПК України, оскільки дана ухвала суду набрала законної сили та ці доводи виходять за межі апеляційного розгляду ухвали місцевого суду від 22.08.2019 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , що переглядається апеляційним судом у даній справі.

22.08.2019 до Бердичівського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_7 від 20.08.2019 про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою до 60 діб, зміст якого відповідає положенням ч. 3 ст. 199 КПК України.

За таких обставин клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого було подано прокурором без істотного порушення строку, передбаченого ч. 1 ст. 199 КПК України та суд першої інстанції у будь-якому випадку був зобов`язаний вирішити питання доцільності подальшого тримання під вартою неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 по суті до 26.08.2019 відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання прокурора, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про доведеність стороною обвинувачення необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 та продовження існування певних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах поданої апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 .
При цьому апеляційний суд враховує також ті обставини, що на даний час судом першої інстанції не допитані потерпілі та свідки, не досліджені інші докази; за змістом заяви потерпілої ОСОБА_16 (матері вбитої ОСОБА_17 ), вона категорично заперечує проти звільнення з-під варти обвинуваченого ОСОБА_9 до постановлення вироку з огляду на його зухвалу та неадекватну поведінку під час судового розгляду, побоювання за життя близьких, у тому числі, неповнолітньої онуки, яка одержала велику психологічну травму внаслідок втрати матері (а. с. 88).
З врахуванням цих обставин та даних про особу обвинуваченого, на даний час прокурором доведена необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки продовжують існувати ризики можливого ухилення обвинуваченого від суду, впливу на потерпілих та свідків, а також перешкоджання судовому розгляду іншим шляхом з метою ухилення від можливої кримінальної відповідальності покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років за вчинення можливого особливо тяжкого злочину, передбаченого п. п. 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, у разі постановлення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні.

Цілодобовий домашній арешт за місцем постійного проживання з матір`ю у м. Бердичеві або інший більш м`який запобіжний захід не може забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 з врахуванням вищевказаних обставин, оскільки перебуваючи на волі, він може ухилитися від суду, впливати на потерпілих та свідків, що ще не допитані та проживають у м. Бердичеві, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

Доводи захисника про забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання батька у Вінницькій області є необгрунтованими, оскільки захисником не було надано суду будь-яких документів в підтвердження цих обставин.

Тому доводи апеляційної скарги про недоведеність прокурором продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та необхідності продовження строку дії тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 є необґрунтованими.
Згідно копії журналу судового засідання, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 було вирішено судом в межах судового засідання 22.08.2019, яке розпочиналося за повної участі сторони захисту - неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_10 та законного представника ОСОБА_11 . У цьому судовому засіданні судом було відмовлено у задоволенні клопотання захисника про відвід складу суду та, у зв`язку з непідкоренням обвинуваченого розпорядженням головуючого, судом було вирішено видалити обвинуваченого ОСОБА_9 із зали суду тимчасово в порядку ст. 330 КПК України до моменту розгляду вищевказаного клопотання прокурора за участю захисника, яка була ознайомлена з вказаним клопотанням та подала на нього відповідні заперечення (а. с. 26-32).

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що він ознайомлений зі змістом ухвали суду від 22.08.2019 про продовження строку тримання його під вартою у даному кримінальному провадженні.

Твердження захисника про те, що суддя ОСОБА_12 , який входить до колегії суддів, під час судового розгляду заснув і тому не приймав участь в судовому розгляді, є необґрунтованим, оскільки спростовується даними журналу судового засідання.

Відповідно до положень ст. 329 КПК України, вищевказані рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання захисника про відвід складу суду та про видалення обвинуваченого із зали судового засідання на даний час не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку до моменту постановлення вироку.

За таких обставин розгляд судом 22.08.2019 клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 було проведено без істотних порушень кримінального процесуального закону.

За змістом ухвали суду першої інстанції, посилання у її мотивувальній частині на повну санкцію ч. 2 ст. 115 КК України з одночасною вказівкою про неможливість застосування до неповнолітнього обвинуваченого довічного позбавлення волі, - не є порушенням прав обвинуваченого ОСОБА_9 .

Тому є необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, у тому числі, права на захист неповнолітнього обвинуваченого.

На даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінального правопорушення, перевіряти правильність кваліфікації дій обвинуваченого, належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому доводи захисника в частині неправильності кваліфікації дій обвинуваченого та недоведеності його вини не можуть бути предметом даного судового розгляду.
Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, що є законною та обґрунтованою, немає.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.08.2019 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 до 21.10.2019, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді: