Ухвала
Іменем України
26 липня 2019 року
м. Київ
справа № 1-17/2004
провадження № 51 2509 зно19
Верховний Суд колегією Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2004 року та ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 15 лютого 2005 року, заяву і клопотання про перегляд в порядку виключного провадження постанов Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 квітня і 25 червня 2004 року,

встановив:
04 липня 2019 року, до Суду надійшла повторна заява засудженого від 26 червня 2019 року, про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень у справі № 1-17/2004, у якій він:
- вважає нововиявленими обставини: завідомо неправдиві свідчення свідка ОСОБА_5 , зловживання слідчого ОСОБА_6 на досудовому слідстві, неправильність висновку експерта (неповно зазначені тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_7 ), існування оригіналів постанови від 30 квітня 2004 року з протилежними даними про його особу;
- вказує на те, що викрадення його заяв поданих у 2005 році до ЄС та наявність відповіді з ЄС про неодержання таких заяв, є підставами про поновлення строку на подання заяви та перегляду незаконних судових рішень;
- вважає, що 12 червня 2019 року Верховним Судом передчасно винесена ухвала про повернення його заяв від 10, 11 і 18 червня 2019 року.
Просить прийняти до розгляду повернуті Верховним Судом матеріали та розглянути заяву разом із заявами від 10, 11 і 18 червня 2019 року.

10 липня 2019 року, до Верховного Суду надійшла заява засудженого від 01 липня 2019 року про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 15 лютого 2005 року у справі № 1-17/2004, у якій він посилається:

- на незаконність оскаржуваної ухвали, на наявні обставини непереборної сили факт викрадення його заяв від 21 червня і 01 серпня 2005 року, які були подані до ЄС через адміністрацію виправної колонії № 56, чим було позбавлено його права отримати остаточне рішення ЄС, на відповідь ЄС про неотримання від засудженого заяв за 2005 рік, на порушення його права на захист на усіх стадіях розгляду справи, порушення положень статей 6,13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, незастосування положень ст. 35 КК України при кваліфікації злочину у справі, продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою без його участі;
- на наявність у матеріалах справи № 1-17/2004 сфальсифікованого вироку місцевого суду від 07 лютого 1990 року, постановленого у справі № 1-15/1990, оскільки оригіналу немає.
Вважає нововиявленою обставиною неповноту висновку експерта щодо тілесних ушкоджень у потерпілого, а умисне вбивство вчинила інша особа.
Керуючись положеннями ст.459 КПК, просить у заяві:
- відновити стан розгляду у справах № 1-17/2004 та № 1-15/1990;
- витребувати з Охтирського міськрайонного суду Сумської області матеріали справ №№9-9/2004, 9-44/2004, із Роменського міськрайонного суду Сумської області матеріали справ № 583/470/16 і № 1-17/2004, а також витребувати матеріали перевірки працівників Охтирського МВ в Сумській області, та розглядати зазначені справи разом з матеріалами справи № 1-17/2004;
- скасувати усі судові рішення у справі № 1-17/2004 та звільнити його з-під варти.
Крім того, 10 липня 2019 року до Верховного Суду від засудженого ОСОБА_4 надійшли заява від 02 липня 2019 року і клопотання від 03 липня 2019 року, у яких ним ставиться питання про перегляд судових рішень у справі № 1-17/2004 та постанов Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 квітня і 25 червня 2004 року у порядку виключного провадження, на підставі положень статей 400-4 і 400-10 Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року (далі КПК 1960 року), який був чинним на час прийняття судових рішень 2004 2005 роках, та на підставі п. 9 Перехідних положень КПК 2012 року. Посилається на положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №4 та допущення процесуальних порушень у справі щодо нього, порушення права на захист, в тому числі під час продовження строку запобіжного заходу. Просить прийняти і передати матеріали справи на розгляд суддям Касаційного кримінального суду Верховного Суду, призначити йому захисника, витребувати матеріали справ №№9-9/2004, 9-44/2004 та № 1-17/2004 та скасувати оскаржувані судові рішення у справі № 1-17/2004 та постанови Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

На думку Суду, подані заява і клопотання засудженого в частині перегляду суддям Касаційного кримінального суду Верховного Суду судових рішень у справі № 1-17/2004 та постанов Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 квітня і 25 червня 2004 року в порядку виключного провадження, на підставі положень статей 400-4 і 400-10 КПК 1960 року, щодо витребування матеріалів справ №№9-9/2004, 9-44/2004 та № 1-17/2004, не можуть бути предметом розгляду судом касаційної інстанції з урахуванням повноважень, визначених чинним КПК, оскільки положення статей 400-4 і 400-10 КПК 1960 року, передбачені Главою 32 КПК 1960 року втратили чинність, про що у клопотанні не заперечується засудженим, а тому підлягають поверненню.

Суд, перевіривши повторні заяви від 26 червня і 01 липня 2019 року та додані до них матеріали, дійшов висновку про те, що ці заяви слід повернути з таких підстав.
Посилання заявника у своїх заявах на: порушення його права на захист у справі № 1-17/2004, незаконність судових рішень у цій справі, завідомо неправдиві свідчення свідка ОСОБА_5 , зловживання слідчого ОСОБА_6 на досудовому слідстві, неправильність висновку експерта (неповно зазначені тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_7 ), існування оригіналів постанови від 30 квітня 2004 року з протилежними даними про його особу, незастосування положень ст. 35 КК України при кваліфікації злочину у справі, продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою без його участі, є аналогічними обставинами, на які засуджений вказував у попередніх своїх заявах, проте зазначені у заявах обставини не відносяться до нововиявлених, оскільки такі обставини існували і були відомі на час судового розгляду при ухваленні судових рішень судом першої й касаційної інстанцій.
Таким чином, заяви засудженого, як і попередні його заяви, не містять нововиявлених обставин, вичерпний перелік яких зазначено в ч. 2 ст. 459 КПК, які не були відомі та не могли бути відомі суду та заявнику під час розгляду Верховним Судом України 15 лютого 2005 року його касаційної скарги.
Відповідно до частини 3 статті 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 КПК, застосовуються правила частини третьої ст. 429 КПК.
Крім того, згідно із положеннями п.3 ч.3 ст.429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
Відповідно до вимог ч.1 ст.461 КПК заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
При цьому засуджений ОСОБА_4 у заявах не навів переконливих мотивів, коли конкретно він дізнався чи міг дізнатися про обставини, які, на його думку, є нововиявленими та не врахував того, що з дати постановлення оскаржуваних судових рішень пройшов вже значний проміжок часу.
Посилання засудженого у заявах на те, що викрадення його заяв від 21 червня і 01 серпня 2005 року, поданих до ЄС через адміністрацію виправної колонії № 56 і наявність відповіді з ЄС про неодержання таких заяв, є обставинами непереборної сили та підставами про поновлення строку на подання заяви, Суд не може визнати обґрунтованими, оскільки ці обставини не перешкоджали засудженому ОСОБА_4 у порядку, передбаченому законом, після того як він дізнався чи міг дізнатись про наявність нововиявлених обставин, звернутись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, про що йому на доводи аналогічного змісту, неодноразово зазначалось в ухвалах Верховного Суду.
Клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, із зазначенням інших причин пропуску такого строку, які б Суд міг визнати поважними, засудженим не подано.
Отже, із заяв не вбачається, що засудженим дотримано положення передбачені ч.1 ст. 461 КПК щодо строку звернення із заявою про перегляд судового рішення.
Відповідно до положень, передбачених ч. 3 ст. 464 та ч. 3 ст. 429 КПК, скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
За таких обставин колегія суддів вважає, що заяви від 26 червня і 01 липня 2019 року про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень щодо нього, разом з усіма доданими до неї матеріалами слід повернути ОСОБА_4 .
Вимоги засудженого у заявах про перевірку Судом матеріалів справ № 1-15/1990; №№9-9/2004, 9-44/2004, № 583/470/16, не можуть бути предметом перевірки Судом у даному провадженні, оскільки заяву ОСОБА_4 подав до Верховного Суду про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у справі № 1-17/2004.

Клопотання засудженого про призначення йому захисника може бути розглянуто Судом лише у разі прийняття рішення про відкриття касаційного провадження за заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
Посилання засудженого у заяві від 26 червня 2019 року на те, що Верховний Суд ухвалою від 12 червня 2019 року передчасно розглянув його заяви від 10,11 і 18 червня 2019 року не дочекавшись наступних заяв і доповнень, не є переконливими, оскільки вказаною ухвалою Суду було повернуто ОСОБА_4 його заяву від 06 червня 2019 року, а заяви від 10 і 11 червня 2019 року повернуто Судом ухвалою від 19 червня 2019 року.
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 липня 2019 року доповнення - заяву засудженого ОСОБА_4 від 18 червня 2019 року, на виконання ухвали судді Верховного Суду від 22 травня 2019 року, повернуто на підставі статей 429, 462, 464 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у зв`язку з не усуненням в повному обсязі недоліків, зазначених в цій ухвалі Суду.
Враховуючи положення ч.7 ст.115 КПК та керуючись ч. 3 ст. 429, ч. 3 ст. 464 КПК, Суд

постановив:
Заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2004 року та ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 15 лютого 2005 року, заяву і клопотання про перегляд в порядку виключного провадження постанов Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 квітня і 25 червня 2004 року, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3