В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі :

судді - ОСОБА_1 ,

з участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000854 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 10 грудня 2017 року приблизно о 05 годині 45 хвилин, точного часу судом не встановлено, вийшовши з магазину «Продукти-689 ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого в м. Кобеляки вулиця Дніпровська,4Є Полтавської області, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося в неповазі до устоїв суспільного життя, в явному ігноруванні та нехтуванні елементарними та загальноприйнятими правилами поведінки людини в суспільстві, наніс удари руками та ногами в різні частини тіла та голови ОСОБА_7 та іншим особам, які перебували на місці події в даний час.

В результаті своїх протиправних дій, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_7 не менше 16 ударів руками та ногами в область голови, обличчя та тулуба, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: перелому середньої третини обох носових кісток, ЗЧМТ, струсу головного мозку, правобічної вертеброгенної торакалгії, забійної рани правої надбровної дуги і на носі зліва, набряків м`яких тканин на шкірі правої надбровної дуги, на волосяній частині голови в скроневій області справа і зліва, синців на віках правого ока, на віках лівого ока, на спинці носу, на правій щоці, на підборідді справа, в лівій завушній області, на передній поверхні грудної клітини справа на рівні 7-9 ребер, в поперековій області зліва, на задній поверхні правого плечового суглобу, на зовнішній поверхні середньої третини правого плеча, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на тильній поверхні нижньої третини правого передпліччя, на зовнішній поверхні середньої третини лівого передпліччя, які виникли від дії тупих предметів і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 296 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину у вчиненому визнав частково та пояснив, що 10.12.2017 року він виходив з магазину АТБ та почув, як потерпілий ОСОБА_7 зробив йому зауваження після чого він звернувся до нього та потерпілий висловився в його адресу нецензурною лайкою. Після почутого, ОСОБА_6 почав наносити удари ОСОБА_7 . В цей час були присутні інші громадяни та чи наносив він удари їм, ОСОБА_6 не пам`ятає. Цивільний позов не визнає.

Крім часткового визнання своєї вини, винність ОСОБА_6 підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив суду, що вночі 10.12.2017 року він перебував разом із своїми знайомими біля магазину АТБ в м. Кобеляки. В той час, коли ОСОБА_7 розмовляв із друзями, з магазину вийшов ОСОБА_6 який безпричинно, демонстративно, почав його бити, наносячи удари руками та ногами в різні частини тіла. Коли присутні громадяни намагались забрати ОСОБА_6 від ОСОБА_7 , то він наносив удари і їм. В даний період біля магазину перебувало приблизно 10 осіб, які бачили подію та деяким з них також наносились удари ОСОБА_6 ;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що вона 10.12.2017 року приблизно о 05 годині перебувала біля магазину АТБ. Біля магазину стояв потерпілий, який щось сказав обвинуваченому, який в цей час виходив із магазину, після чого ОСОБА_6 почав наносити ОСОБА_7 удари в різні частини тіла. Крім цього ОСОБА_6 наносив удари іншим присутнім в цей час громадянам. Після чого вона залишила місце відпочинку. Причину такої поведінки ОСОБА_6 . ОСОБА_10 не знає;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив суду, що 10.12.2017 року приблизно о 05 годині ранку перебував біля магазину АТБ в м. Кобеляки. ОСОБА_11 бачив, як ОСОБА_6 почав наносити удари ОСОБА_7 , який стояв біля магазину. Під час події були присутні інші особи;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив суду, що був присутній на місці події, коли ОСОБА_6 наносив удари руками та ногами в різні частини тіла ОСОБА_7 . В цей час біля магазину було декілька людей, які намагались забрати ОСОБА_6 від ОСОБА_7 , однак він продовжував наносити удари;

- відеозаписом з камери відеоспостереження магазину «Продукти-689 ТОВ «АТБ-Маркет» від 10.12.2017 року, зі змісту якого вбачається, 10.12.2017 року приблизно о 05 годині ранку ОСОБА_6 перебував в магазині АТБ в м. Кобеляки Полтавської області. Після придбання товару ОСОБА_6 вийшов з магазину, біля якого знаходилась група людей, які відпочивали біля даного приміщення. ОСОБА_6 раптово розпочинає наносити удари потерпілому ОСОБА_7 . В цей час після того, як йому роблять зауваження інші присутні, ОСОБА_6 з особливою зухвалістю, яка проявляється в характері та способі нанесення ударів, наносить удари також і даним громадянам, та в цей період продовжує періодично повертатись до потерпілого та продовжувати наносити йому удари руками та ногами в різні частини тіла в той час, коли потерпілий лежав на землі та не міг чинити опір. В цей час, до того як ОСОБА_6 перестав наносити удари ОСОБА_7 , громадяни, які перебували на місці події, залишили місце відпочинку. В подальшому, після того, як ОСОБА_6 залишив місце події, на землі залишилось дві особи, яким ОСОБА_6 були нанесені удари, внаслідок яких вони впали та лише після цього свідок ОСОБА_13 повернувся до ОСОБА_7 , щоб перевірити його стан (т.1 а.с.148);

- висновками експертів № 3 та № 218, зі змісту яких вбачається, що при судово-медичній експертизі у ОСОБА_7 виявлено такі ушкодження: перелом середньої третини обох носових кісток, ЗЧМТ, струс головного мозку, правобічна вертеброгенна торакалгія, забійні рани правої надбровної дуги і на носі зліва, набряків м`яких тканин на шкірі правої надбровної дуги, на волосяній частині голови в скроневій області справа і зліва, синців на віках правого ока, на віках лівого ока, на спинці носу, на правій щоці, на підборідді справа, в лівій завушній області, на передній поверхні грудної клітини справа на рівні 7-9 ребер, в поперековій області зліва, на задній поверхні правого плечового суглобу, на зовнішній поверхні середньої третини правого плеча, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на тильній поверхні нижньої третини правого передпліччя, на зовнішній поверхні середньої третини лівого передпліччя, які виникли від дії тупих предметів і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Всі тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупих предметів, якими могли бути кулаки рук та ноги при ударах. Виявлені тілесні ушкодження могли виникнути не менше ніж від 16 ударів (т.1 а.с.152-153, 154);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.01.2018 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_7 впізнав у наданих йому знімках особу, яка наносила йому удари. Даною особою є ОСОБА_6 (т.1 а.с.155-157, 158-160).

У відповідності до вимог статтей 85 та 86 КПК України, суд вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні є належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

Суд вважає надані суду показання свідка ОСОБА_14 , а також надані стороною обвинувачення заяву останнього про відмову від проходження медичного огляду та довідку про звернення ОСОБА_14 до лікарні 10.12.2017 року о 06:40 годині неналежними доказами по справі, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_15 суду пояснив, що даної події не пам`ятає, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, а обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях.

На заперечення ОСОБА_6 з приводу того, що його споровокував потерпілий, а тому він почав наносити йому удари суд зазначає, що під час розгляду справи встановлено, що потерпілому нанесено не менше 16 ударів, що свідчить про зухвалість обвинуваченого. Крім цього, ОСОБА_6 безпідставно, умисно наносив удари іншим особам, присутнім на місці події.

Таким чином, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 296 КК України визначена вірно, оскільки, ОСОБА_6 безпідставно, умисно, з особливою зухвалістю наніс удари руками та ногами громадянам, в тому числі ОСОБА_7 , які відпочивали біля магазину АТБ та в подальшому змушені були залишити місце відпочинку, чим вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшує покарання є часткове визнання ОСОБА_6 своє вини, готовність понести покарання та бажання стати на шлях виправлення.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, враховує, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно (скарги на нього не надходили, компроментуючі обставини відсутні), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий. Крім цього суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, та конкретних обставин справи.

Суд не бере до уваги надані стороною обвинувачення ухвали Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09.02.2015 року, 02.03.2017 року, 21.04.2017 року (т. 1 а.с. 167-171) про закриття кримінальних проваджень в різних справах, оскільки особа вважається невинуватою, доки її причетність у вчиненому не буде доведена у встановленому законом порядку, тобто обвинувальним вироком суду.

Крім цього суд враховує надану досудову доповідь, під час складання якої встановлено, що ОСОБА_6 алкогольні напої вживає рідко, не палить, наркотичні засоби не вживає, захоплюється спортом. Зі слів обвинуваченого з особами з антисоціальною поведінкою зв`язки має, але вважає, що кожна людина в своєму житті може помилитися, головне вчасно зрозуміти весь негатив, який вона несе за собою. Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_6 під час навчання в школі та на даний час може проявляти агресію до осіб, які можуть образити його або його рідних словесно. Обвинувачений має плани на майбутнє, а саме налагодити відносини з родиною та якомога більше мати змогу спілкуватись з неповнолітнім сином. За вчинене правопорушення бере всю відповідальність на себе, вину визнає. Суд вважає, що вказане свідчить про те, що ОСОБА_6 розкаюється у вчиненому та бажає стати на шлях виправлення.

Одним із факторів, на підставі якого органом пробації встановлено високий ризик вчинення ОСОБА_6 нових злочинів є те, що вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді громадських робіт, однак судом встановлено, що дійсно вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 січня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 та ч.2 ст. 125 КК України, та із застосуванням ст. 70 КК України йому призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт, однак на даний час громадські роботи відбуті, а злочин, в якому ОСОБА_6 обвинувачується в даному кримінальному провадженні вчинений до постановлення зазначеного вироку суду.

На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку, за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень та встановлення обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Крім цього, суд враховує думку потерпілого ОСОБА_7 , який прохав суд застосувати до обвинуваченого найсуворішу міру покарання.

В зв`язку з вище викладеним, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання в межах санкції статті особливої частини КК України у вигляді обмеження волі.

Судом також встановлено, що кримінальне правопорушення, в якому ОСОБА_6 обвинувачується в даному провадженні, вчинене до постановлення вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 січня 2018 року. Покарання за зазначеним вироком відбуте повністю. Після відбуття покарання закінчились строки, передбачені ст. 89 КК України, а тому на даний час ОСОБА_6 є таким, що не має судимості, в зв`язку з чим відсутні підстави для застосування ч.4 ст. 70 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 раніше не судимий, розкаюється у вчиненому, бажає стати на шлях виправлення, згідно висновку органу пробації має на утриманні малолітню дитину, вважає можливим застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Крім цього, відповідно до вимог ст. 76 КК України на ОСОБА_6 слід покласти обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч.1 даної статті, як є обов`язковими при застосуванні ст. 75 КК України. Крім цього, з метою належного нагляду за поведінкою ОСОБА_6 та стимулювання його до виправлення, на ОСОБА_6 слід покласти обов`язок не виїжджати за межі України без дозволу органу пробації, а також за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду ( роботу)

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При вирішенні питання щодо поданого ОСОБА_7 позову, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження, внаслідок чого вимушений був лікуватись. Витрати на лікування ОСОБА_7 становлять 1511,21грн., що підтверджується наданими ОСОБА_7 доказами ( т.1 а.с. 16-17), а тому, враховуючи вище викладене, позов про відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити повністю.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

У відповідності з ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Дослідивши наданий суд позов, заслухавши учасників судового розгляду, з урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що визначений потерпілим розмір моральної шкоди в сумі 20000 грн. повністю відповідає характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав ОСОБА_7 , характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає що позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Керуючись статтями 2, 7, 368, 371, 374, 395 КПК України суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки .

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Позов ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 1511,21 (одну тисячу п`ятсот одинадцять гривень двадцять одну копійку) грн. та 20000 ( двадцять тисяч) грн. моральної шкоди.

Речові докази:

- СД-диск з відеозаписом наданим представниками магазину продукти 689 ТОВ АТБ-Маркет від 10.12.2017 року - залишити в матеріалах справи.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Суддя