ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження
29 травня 2019 року м. Полтава

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 травня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 травня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність процесуального прокурора у кримінальному провадженні № 0000045 від 01.02.2017 року щодо нерозгляду в порядку ст. 220 КПК України клопотання ОСОБА_3 від 01.02.2019 року відмовлено.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя вказав, що скаржник у справі ОСОБА_3 є власником арештованого в межах кримінального провадження майна. Проте він не є ні стороною захисту , ні потерпілою стороною у кримінальному провадження , а тому не є суб`єктом звернення із клопотанням в порядку ст. 220 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка їх подала

Не погодившись з вказаним рішенням слідчого судді , ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу , в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, яку скасувати.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим , що слідча суддя винесла ухвалу , застосовуючи недіючу редакції норми ст. 220 КПК України. Чинною редакцією вказаної статті передбачено право іншої особи , права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування , або її представника на звернення до прокурора з клопотанням в порядку ст. 220 КПК України. Оскільки він є власником майна, на який накладено арешт в межах кримінального провадження , а отже , права та законні інтереси його обмежується , тому вважає, що він є суб`єктом звернення з зазначеним клопотанням.

З приводу права оскарження вказаної ухвали апелянт вказує , що вона не передбачена кримінальним процесуальним законодавством, підлягає перевірці на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що під час постановлення ухвали він присутнім не був, копію ухвали отримав 17.05.2019 року, тому подав апеляційну скаргу протягом визначених законом п`яти днів з дня фактичного отримання.

Мотиви суду

Згідно ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

У ст. 309 КПК України наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

До вказаного переліку не входить ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги , поданої в порядку ст. 303 КПК України.

Також, згідно з приписами ч.3 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про повернення скарги або відмови у відкритті провадження по ній.

Оскільки в даному випадку слідчий суддя розглянув скаргу ОСОБА_3 по суті та відмовив у її задоволенні , то таке рішення слідчого судді , згідно з положень КПК , не може бути оскаржено в апеляційному порядку, що і зазначено в резолютивній частині ухвали.

Приймаючи таке рішення, суддя доповідач враховує , також , практику Європейського суду з прав людини , який у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, визначенням вичерпного переліку ухвал слідчих суддів, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку.

Крім того, суддя-доповідач апеляційного суду звертає увагу на те, що учасники кримінального провадження мають поважати остаточне рішення, прийняте судом, на що наголошує Європейський суд з прав людини у рішенні від 03 квітня 2008 року (№ 3236/03) у справі «Пономарьов проти України», відповідно до якого жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Таким чином, оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, яка відповідно до положень КПК не підлягає оскарженню, ставить під сумнів прогнозованість і стабільність судових рішень, ухвалених за відповідною процедурою, що з огляду на принцип правової визначеності є неприпустимим.

Вказаний принцип не може бути порушений навіть за умови, коли суддя доповідач на стадії перевірки апеляційної скарги вбачає невідповідність оскарженого рішення вимогам закону.

Тому , суддя-доповідач , вважає за необхідне наголосити но тому , що законодавець , піддаючи обмеженню можливість оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчого судді , встановив презумпцію неухильного дотримання слідчим суддею норм закону при виконанні ним обов`язків.

Не ґрунтуються на нормах закону посилання апелянта про те , що ухвала слідчого судді не передбачена кримінальним процесуальним законодавством , а тому її законність повинна бути перевірена в апеляційному порядку.

Так , у даному випадку предметом оскарження є рішення слідчого судді, постановлено за результатами розгляду скарги, поданої в порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, відноситься до переліку рішень, передбачених ст. 307 КПК України, а тому прийнята слідчим суддею в межах повноважень, наданих йому Законом.

Крім того , суддя-доповідач наголошує , що кримінальним процесуальним законодавством передбачено механізм перевірки ухвал слідчого судді , що не підлягають апеляційному оскарженню, шляхом подачі, на підставі ч. 3 ст. 309 КПК України заперечень проти них під час підготовчого провадження в суді.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя - доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню у апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, з огляду на те, що ухвала слідчого судді оскарженню у встановленому порядку не підлягає, законні підстави для відкриття апеляційного провадження за поданою апеляційною скаргою, відсутні, а тому необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Відмова у відкритті апеляційного провадження не перешкоджає повторному зверненню скаржника до слідчого , прокурора з відповідними клопотаннями, відмова в задоволенні яких і послугувала підставою для оскарження бездіяльності до слідчого судді місцевого суду на підставі ст. 303 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 392, 399 КПК України , -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 травня 2019 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність процесуального прокурора у кримінальному провадженні № 0000045 від 01.02.2017 року щодо нерозгляду в порядку ст. 220 КПК України клопотання ОСОБА_3 від 01.02.2019 року .

Копію ухвали невідкладно надіслати апелянту разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя Полтавського
апеляційного суду ОСОБА_2