Справа № 613/930/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2019смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000212 від 15.07.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст.345 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Краснокутського районного суду Харківської області з Харківського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст.345 КК України у зв`язку зі зміною підсудності Богодухівському районному суду Харківської області.

22 листопада 2019 року до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту з підстав його невідповідності ст. 291 КПК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого та обвинувачений підтримали клопотання про повернення обвинувального акту, з мотивів, викладених в клопотанні.

В судовому засіданні потерпілі та їх представник прохали відмовити в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту, вважаючи його необґрунтованим.

У судовому засіданні прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у даному кримінальному провадженні за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст. 342, ч.2 ст.345 КК України, який здійснювати у відкритому судовому засіданні, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості призначення до судового розгляду вищезазначеного обвинувального акту, суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 підлягає поверненню прокурору, однак не з підстав, викладених захисником обвинуваченого в клопотанні про повернення обвинувального акту, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст.39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.
Також, ч.1 розділу ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31 липня 2017 р. за № 937/30805 визначено, що про надходження до органу, підрозділу поліції заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення уповноважений працівник чергової частини зобов`язаний негайно доповісти керівникові органу досудового розслідування, який визначає слідчого, що здійснюватиме досудове розслідування, а також проінформувати керівника органу, підрозділу поліції.
Відповідно до ч.3 ст.291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Як вбачається з долученої до клопотання про повернення обвинувального акту постанови начальника СВ Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області про створення групи слідчих по кримінальному провадженню від 23 квітня 2019 року, то по кримінальному провадженню №0000212 від 13.04.2019 року було створено групу слідчих, до якої було включено старшого слідчого СВ Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , а тому враховуючи вищевикладене, старший слідчий СВ Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 мав повноваження на складання та підписання обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , оскільки останній був визначений начальником СВ Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області як слідчий по даному кримінальному провадженню.
Натомість, згідно з положеннями п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
У відповідності з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема, конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України.
Пунктом 1 частини 1 статті 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні доказуванню підлягають :
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, має містити :
- виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, цим вимогам не відповідає.
Не вдаючись до аналізу доказів у справі, не оцінюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та не вирішуючи питань, що притаманні для судового розгляду, суд, дослідивши виключно обвинувальний акт, вважає, що він не повністю відповідає вимогам закону, а призначення судового розгляду за ним буде грубим порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки обвинувальний акт поданий прокурором до суду частково є нечитабельний, натомість саме прокурор має слідкувати за якістю процесуальних документів у кримінальному провадженню, в якому бере участь, в зв`язку з чим суд не може встановити час вчинення кримінального правопорушення в частині нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , тобто в обвинувальному акті не вказано дату кримінального правопорушення, що є грубим порушенням вимог КПК України.
Як вбачається зі вступної частини обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000212, то ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.
Однак з тексту обвинувального акту вбачається, що формулювання обвинувачення в частині нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення та статті закону України про кримінальну відповідальність, а правова кваліфікація кримінального правопорушення та стаття закону України про кримінальну відповідальність дублюється з правовою кваліфікацією та статтею КПК пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення за ч.2 ст.342 КПК України, тобто обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 345 КК України не пред`явлено взагалі.
Без цього суду на початку судового розгляду неможливо однозначно уяснити для себе суть обвинувачення, роз`яснити її обвинуваченому, прийняти правильне рішення щодо можливого визнання обвинуваченим фактичних обставин справи і визначити обсяг доказів, які підлягають дослідженню.
Неконкретність обвинувачення порушує права обвинуваченого на захист вже з моменту надання йому копії обвинувального акта, так як захищатися від неконкретного обвинувачення неможливо, з урахуванням ст. 42 КПК України, яка передбачає, що обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
Підставою для зміни обвинувачення в суді є лише встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення. Цьому праву прокурора кореспондує його обов`язок належним чином виконувати свої повноваження під час досудового розслідування.
Відповідне право у прокурора виникає лише під час судового розгляду, за наявності визначених у законі підстав і волі на те. Суд позбавлений процесуальної можливості примусити прокурора конкретизувати обвинувачення.
У відповідності до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, такий обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
На підставі ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за результатами якого, у разі визнання особи винуватою, мотивувальна частина вироку має містити, як на тому наголошується в п.2 ч.3 ст.374 КПК України, зокрема, формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення та статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Такі суттєві недоліки обвинувального акту та його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України перешкоджають об`єктивному розгляду справи.
Дана неповнота і неконкретність обвинувачення та протиріччя в ньому дійсно порушують право обвинуваченого на захист та позбавляє суд першої інстанції можливості проводити судовий розгляд на підставі конкретного обвинувачення і повинна бути усунута саме органом досудового розслідування.
Окрім цього, як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист і кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суд повинен вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинне містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому. Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79). У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Автсрії», №42780/98, п. 34).
До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
За таких обставин суд переконаний у необхідності повернення обвинувального акту процесуальному прокурору у даному кримінальному провадженні, так як іншого виправлення вказаних недоліків в процесуальному законі не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 291,293, 314, 369, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст.345 КК України - повернути прокурору у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1