Справа № 489/7440/18
Кримінальне провадження №1-кп/489/343/19
УХВАЛА

11 вересня 2019 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

перекладача - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0004263 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів, оскільки ризики вчинення ним інших кримінальних правопорушень, переховування від суду не зменшилися.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого просив обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки він не має наміру вчиняти інші кримінальні правопорушення або здійснювати тиск на потерпілого і свідків.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, поважної причини своєї неявки суду не надав.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вважає, клопотання прокурора обґрунтованим та приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Під час обрання слідчим суддею та продовження судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були встановлені факти та обставини, які призвели до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Отже, суд при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу, керуючись ст. ст. 3, 5, 6, 7 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, 1950 року, врахувавши дані про особу ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчинені тяжкого злочину проти власності, раніше судимий, за вчинення аналогічного злочину, немає постійного місця роботи, постійного та стабільного джерела прибутку, міцних соціальних зв`язків, місця проживання, приходить до висновку про те, що ризики, які було враховано при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень - не зменшились.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що інший менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків, тому необхідно продовжити строк тримання його під вартою на 60 днів.

Твердження захисника про необхідність обрання його підзахисному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання із посиланням на твердження обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо не бажання вчиняти інші кримінальні правопорушення та здійснювати тиск на потерпілого і свідків не знайшло свого обґрунтування, що саме особисте зобов`язання буде достатнім для стримання від вчинення кримінальних правопорушень та виконання покладених судом обов`язків.

Керуючись ст. 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 Миколаївської області про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів до 09 листопада 2019 року включно.

В судовому засіданні оголосити перерву до 26 вересня 2019 року - 13:00 години.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1