Справа № 296/6762/19
УХВАЛА
Іменем України

16 липня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рецюківщина, Драбівському районі, Черкаської області, громадянина України, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого,

що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000343 від 18.04.2018 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

28.05.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Тобто, досудовим слідством ОСОБА_5 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_6 .

Як зазначає слідчий у клопотанні, 28.05.2019 ОСОБА_5 належним чином повідомлявся про необхідність з"явитися 30.05.2019 до суду для розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу, однак, у судове засідання не з"явився.

Також під час досудового слідства підозрюваний неодноразово (26.06.2019, 27.06.2019, 28.06.2019) отримував та був ознайомлений із змістом повісток про його виклик до СУ ГУНП в Житомирській області, однак, на вказані виклики жодного разу не з"явився.

16.07.2019, на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 09.07.2019, здійснено примусовий привід підозрюваного ОСОБА_5 для розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, під тяжкістю покарання може переховуватися від органу досудового розслідування, на що вказує, зокрема, те, що підозрюваний проживає за межами Житомирської області, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та неодноразово не з"являвся на виклики слідчого та суду, тобто, існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Вважає, що жоден інший запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, тому просив обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без можливості внесення застави.

Підозрюваний заперечив проти задоволення клопотання.

Захисник підозрюваного також заперечив проти задоволення клопотання та просив відмовити у його задоволенні за необгрунтованістю. Зокрема вказав, що ОСОБА_5 жодного разу не ухилявся від слідства та суду, а у дати виклику, вказані слідчим у клопотанні, перебував на стаціонарному лікуванні з приводу виразкової хвороби дванадцятипалої кишки, ускладненої кровотечею. Про неможливість явки в судове засідання 30.05.2019 ОСОБА_5 повідомив суд засобами електронного зв"язку, а також в телефонному режимі повідомляв про причини неявки прокурора ОСОБА_7 ; повістки про явку до слідчого дійсно направлялися на його адресу, однак, в цей час він перебував на стаціонарному лікуванні, тому їх отримувала теща підозрюваного та його про це не повідомила. Наголошував на тому, що підозрюваний має сім"ю, неповнолітню доньку на утриманні та постійне місце проживання у м.Черкаси і позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом 2 групи загального захворювання, а тому доводи, викладені слідчим у клопотанні та посилання прокурором на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є недоведеними.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що законних та обґрунтованих підстав для застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - на разі немає, а доводи, які викладені слідчим у клопотанні та зазначені прокурором в судовому засіданні, не знайшли свого саме повного підтвердження в ході судового розгляду. Також під час розгляду клопотання достовірно встановлено, що ОСОБА_5 не ухилявся від слідства та суду, а в ті дні, коли викликався до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу та до слідчого, підозрюваний перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 60, 61). Також достовірно встановлено, що про неможливість явки та її причини сам ОСОБА_5 повідомляв суд (а.с. 59), а захисник повідомляв слідчого (а.с. 67, 68).

Вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого, не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Не знайшли свого повного підтвердження доводи слідчого, викладені в клопотанні щодо ризиків за ст. 177 КПК України.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно, а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Разом з тим, оцінюючи в сукупності тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який є інвалідом 2 групи загального захворювання, в силу ст. 89 КК України є не судимим, має постійне місце проживання в м.Черкаси та позитивно характеризується за місцем проживання, одружений та має на утриманні неповнолітню дитину, що вказує на наявність у підозрюваного сталих соціальних зв`язків, а також беручи до уваги встановлені в ході розгляду справи обставини, слідчий суддя вважає, що застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

В зв`язку з цим, зазначені вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на підозрюваного ряду обов`язків буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 208, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк 60 діб.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Контроль за виконанням умов особистого зобов`язання покласти на слідчого, що здійснює розслідування у даному провадженні.

Термін дії ухвали два місяці.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1