Ухвала
Іменем України

08 липня 2019 р.

м. Київ
справа № 397/861/16-к
провадження № 51-2283ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Кропивницького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року,
встановив:
За вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано покарання за попереднім вироком (Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 червня 2016 року) і остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 3 роки, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК. На підставі ч. 3 ст. 72 КК вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2018 року щодо ОСОБА_4 виконувати самостійно.

Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , питання про оскарження судових рішень щодо яких в цій касаційній скарзі не порушується.
Кропивницький апеляційний суд 06 лютого 2019 року скасував вирок районного суду і постановив новий, яким призначив ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70, 72 КК за сукупністю злочинів, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано покарання за попереднім вироком Кропивницького апеляційного суду від 20 листопада 2018 року і остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, кожне з яких виконувати самостійно. На підставі ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зараховано ОСОБА_4 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 13 грудня 2018 року по 06 лютого 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Не погоджуючись з постановленими судовими рішеннями, засуджена ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Верховний Суд ухвалою від 28 травня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишив без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надав строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також засудженій було роз`яснено, що в разі, якщо вона не усуне недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде повернута.

На виконання ухвали Верховного Суду засуджена повторно звернулась з касаційною скаргою, однак не усунула недоліків указаних в ухвалі касаційного суду від 28 травня 2019 року та знову не дотрималась вимог ст. 427 КПК.

Так, Верховний Суд повторно зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Однак, у повторно поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 обмежилась загальними фразами, так і не зазначила порушень, допущених апеляційним судом, які слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку апеляційного суду відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК і з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 420 цього Кодексу.

При цьому доводи повторно поданої касаційної скарги знову зводяться до її посилань на неповноту судового розгляду, незгоду з наданою судами оцінкою доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того у повторній касаційній скарзі ОСОБА_4 взагалі не зазначає прохання до суду касаційної інстанції з урахуванням положень ст. 436 КПК з огляду на те, які рішення має право приймати суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Верховний Суд повторно зауважує, що відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексуперешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Повернути засудженій ОСОБА_4 її касаційну скаргу на вирок Кропивницького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3