Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/973/19
Провадження № 1-кп/553/177/2019
У Х В А Л А
Іменем України

10.06.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтава у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Полтава угоду про примирення по кримінальному провадженню № 0000245, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-14.09.2000р. Київським районним судом м.Полтава за ч.2 ст.140, ч.2 ст.141, ст.42 КК України до 2 років, позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки;
-30.11.2001р., Ленінським районним судом м.Полтава за ч.3 ст.185, ч.2 ст.141, ч.1 ст.296, ст.70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-16.03.2004р., Котелевським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ст.70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;
-06.10.2008р., Ленінським районним судом м.Полтава за ст.395 КК України до 1 місяця арешту;
-19.03.2014р., Бориспільським міським судом Київської області за ч.2 ст.345 КК України до 3 років позбавлення волі, ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;
-14.09.2015р., Ленінським районним судом м.Полтава скасовано іспитовий строк і направлено в місця позбавлення волі строком на 3 роки;
Звільнений 06.09.2018 року з Кременчуцької ВК № 69 по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 05.03.2019 року, близько 20:00год., перебуваючи поряд із будинком № 34 по вул.Б.Хмельницького в м.Полтава, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, таємно шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що ОСОБА_4 , перебуває в безпорадному стані та його дій не помічає, із зовнішньої кишені верхнього одягу потерпілого таємно викрав мобільний телефон «iPhone 6s Plus», вартістю 8566,33грн. Після чого, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому шкоди на суму 8566,33грн.
Таким чином, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, що виразилося у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.
10.06.2019 року у підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав суду угоду про примирення від 17.05.2019 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ст.193 КК України, тобто незаконне привласнення особою знайденого або чужого майна, що випадково опинилося у неї та погодили міру покарання саме за цією статтею.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України не визнав та просив затвердити угоду про примирення, укладену між ним та потерпілим.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення.
Прокурор проти затвердження вказаної угоди про примирення заперечував.
Розглянувши питання про затвердження угоди, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до положень ч.7 ст.474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше), але вказані вимоги КПК України не виконані належним чином при складанні угоди.
Тобто обвинувачений ОСОБА_5 , самостійно кваліфікував свої дії за ст.193 КК України, без надання належних, допустимих і достовірних доказів.
Крім того, умови угоди про примирення не відповідають інтересам суспільства, оскільки ОСОБА_5 є особою раніше неодноразово судимою за злочини проти власності, звільнився з місць позбавлення волі у вересні 2018 року, а у березні 2019 року скоїв повторне правопорушення проти власності.
Таким чином, розглядувана угода не може бути затверджена, позаяк її положення явно суперечать нормам Кримінального кодексу України, а сам текст угоди не відповідає приписам Кримінального процесуального кодексу України, через що судове провадження за вказаним вище обвинувальним актом повинно бути продовжене у загальному порядку.
Керуючись ст.ст.468-474 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у затвердженні угоди про примирення від 17.05.2019 року по кримінальному провадженню № 0000245, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Продовжити судовий розгляд у загальному порядку.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 та потерпілому ОСОБА_6 , що у відповідності до ч.8 ст.474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1