Справа № 514/1082/18
Провадження № 1-кс/492/22/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Весела Долина, Тарутинського району, Одеської області, українця, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адрессою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 121 КК України при наступних обставинах.

27.05.2018 року приблизно о 16 год. 10 хв., ОСОБА_5 знаходячись за столом в коридорі домоволодіння АДРЕСА_1 , разом із братом ОСОБА_6 , матір`ю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розпивали алкогольні напої, а саме вино домашнього виготовлення.

В ході розпиття алкогольних напоїв між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за столом відбулася розмова про хатні справи по дому, в ході якої ОСОБА_5 зробив зауваження ОСОБА_8 щодо неналежного ведення господарства та стану житлового будинку АДРЕСА_1 , де фактично проживав ОСОБА_8 на що ОСОБА_8 почав висловлюватися ненормативною лексикою на адресу ОСОБА_9 , в результаті чого між сторонами виник конфлікт.

В цей час ОСОБА_7 та ОСОБА_6 намагались відтягнути ОСОБА_5 від ОСОБА_8 у зв`язку з чим останній вибіг до сусідньої кімнати домоволодіння, звідки через вікно втік до території подвір`я суміжного домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після чого, приблизно через 10 хвилин, ОСОБА_8 , повернувшись до кімнати домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , тим же способом через вікно, як і покинув житловий будинок, приліг на диван, розташований в одній з кімнат вказаного будинку, що почув ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні коридору, після чого останній зайшов до кімнати, де лежав ОСОБА_8 , та 27.05.2018 приблизно о 16:20, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, продовжуючи діяти з прямим умислом, з метою спричинення тілесних ушкоджень, продовжив наносити ОСОБА_8 чисельні удари (точну кількість ударів в ході досудового розслідування встановити не вдалось можливим) руками, зжатими в кулаки, та ногами по всім частинам тіла ОСОБА_8 , а саме по голові, тулубу та кінцівкам.

За наслідками побиття ОСОБА_5 завдав ОСОБА_8 не менше 50 ударів обома руками, зжатими в кулак, та обома ногами, внаслідок чого останньому були спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита внутрішньочерепна травма у формі забою головного мозку, 2 садна і синець до зовні від зовнішнього краю лівої надбрівної дуги; в ділянці лоба зліва 10 дрібних, переважно смугастих саден; 12 смугастих саден на лівій щоці; синець по зовнішньо-верхньому краю, лівої надбрівної дуги; синець у зовнішнього кінця лівої верхньої повіки: в вушній ділянці зліва, група дрібних синців, на площі 3,5x4,5 см; синець верхньої та нижньої повіці правого ока; садно на переніссі; синець і 6 саден, на спинці та кінчику носа; синець на підборідді; 7 саден в ділянці лоба з права, у зовнішнього краю правої надбрівної дуги, і на правій щоці; 2 садна під підборіддям зправа; синець по нижньому краю нижньої щелепи зправа; 3 садна і синець по середньо-ключичній лінії з права, на рівні 4 ребра; синець передньо-пахвовій лінії зправа, на рівні 5 правого ребра; 2 синця по задньо-пахвовій лінії зправа, на рівні 6 та 7 правих ребер; садно по зовнішній поверхні нижньої третини правого плеча; синець по задньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого передпліччя; 7 саден і синець, по бічній поверхні грудної клітки зліва; 10 саден і синець по зовнішній поверхні правого колінного суглобу; крововилив у м`які тканини голови, грудної клітки; перелом 5-6 правих ребер з пошкодженням пристінкової плеври, які в сукупності спричинили сполучну травму голови і тулуба та призвели до травматичного шоку, та які згідно пп.«о» п.2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

ОСОБА_8 був запрошений співробітниками Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУ НП в Одеській області проїхати з останніми до комунальної установи «Тарутинська центральна районна лікарня», розташованої за адресою: Одеська область, Тарутинський район, смт. Тарутине, вул. Красна, 75, для надання йому медичної допомоги, куди і був доставлений працівниками поліції 27.05.2018 о 20:30 годині.

ІНФОРМАЦІЯ_3 о 06:10 годині ОСОБА_8 помер в комунальній установі «Тарутинська центральна районна лікарня».

Причиною смерті ОСОБА_8 стала сполучна травма голови та тулуба і розвинутий травматичний шок.

Прокурор надав до суду клопотання про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд його задовольнити, пояснивши, що ОСОБА_5 обвинувачується в вчиненні тяжкого злочину, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення (злочин) чи продовжити кримінальне правопорушення, а також може переховуватися від суду та може вчиняти тиск на свідків, у зв`язку з чим відносно нього необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник-адвокат обвинуваченого ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив відмовити у задоволені клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, вислухавши обґрунтування прокурора, який підтримав клопотання, думку захисника-адвоката та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення клопотання, вивчивши матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не містити обставин, які свідчать про те, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, а фактично ґрунтується на тяжкості вчиненого злочину, а також не обґрунтовано неможливості запобігання ризикам зазначеним у клопотанні шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням того що на теперішній час по вказаному кримінальному провадженню призначено експертизу за клопотанням обвинувачення, всі свідки були допитані, а письмові докази досліджені.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року № 14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі.

Крім того як було зазначено у Рішенні Конституційного суду України обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певний проміжок часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на переметом перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути (абзац тринадцятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення КСУ від 23 листопада 2017 року №1-р/2017)
Також вирішуючи питання про відмову в задоволенні клопотання слідчого враховую вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а також загальну спрямованість реформи кримінального судочинства на гуманізацію та підвищення гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.

Враховуючи вище викладене клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає.
Однак, враховуючи, що ОСОБА_5 на теперішній час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину; за місцем проживання характеризується задовільно; на обліку в у лікаря нарколога, психіатра не знаходиться; раніше не судимий, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, з метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні ОСОБА_11 , яка є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , надала згоду на знаходження обвинуваченого ОСОБА_5 під домашнім арештом.

Зважаючи на вище викладене слідчий суддя вважає доцільним обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_2 зазначене домоволодіння є власністю ОСОБА_11 , від якої також було надано письмову згоду, як власника майна, щодо знаходження обвинуваченого ОСОБА_5 під домашнім арештом за вказаною адресою.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 186, 314, 315, 331 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - відмовити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_5 , 28 серпня 1991 року, заборонивши йому залишати житло власником якого є ОСОБА_11 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , -цілодобово без дозволу суду на строк два місяці терміном до 24 грудня 2019 року та покласти на нього наступні обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі с. Весела Долина, Тарутинського району, Одеської області без дозволу суду;

3) утриматись від спілкування з особами які визнані свідками та потерпілими у вказаній кримінальній справі.

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
5) носити електронний засіб контролю.
Ці зобов`язання застосовуються до обвинуваченого на строк у два місяці з дати постановлення наявної ухвали суду, тобто з 24.10.2018 року до 24.12.2019 року.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Контроль за виконанням ухвали суду покласти прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення Тарутинським ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду кримінального провадження.

Повний текст ухвали проголошено 25 жовтня 2019 року о 08 годині 00 хвилин.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1