КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/576/2019 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0002339 від 22.03.2018 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого раніше судимий:

-30.11.2010 Розівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

-19.04.2012 Розівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання по вироку Розівського районного суду Запорізької області від 30.11.2010 та призначено остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні, прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 липня 2018 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25 липня 2018 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Ні підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки та зобов`язанням періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто із ОСОБА_6 вартість проведеної судово-медичної та автотехнічної експертиз в сумі 3 грн. 50 коп. на користь УК у Святошинському районі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено та стягнуто з ОСОБА_6 57 275 грн. 46 коп. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди, а всього 157275 гривень 46 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 22.03.2018 приблизно об 11 год. 47 хв., перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, будучи позбавленим права керування транспортними засобами (постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 29.01.2018 за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП), не маючи реєстраційних документів на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2172» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по бул. Академіка Вернадського зі сторони пр-ту Перемоги в напрямку пр-ту Палладіна в м. Києві зі швидкістю 40 км/год. за автомобілем «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_10 , який в цей час рухався в попутному напрямку по бул. Ак. Вернадського в м.Києві та який наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу по бул. Ак. Вернадського, 32-34 в м. Києві, почав зупинятись, пропускаючи пішохода ОСОБА_9 , що розпочала переходити проїзну частину бульвару зліва на право по ходу руху автомобілів, не вибравши безпечної швидкості та дистанції, проявив неуважність, відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем ОСОБА_10 , а той, ставши некерованим, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_6 з місця події зник, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконав вимоги Правил дорожнього руху України, які діють з 01.01.2002 (зі змінами):

- п. 1.5, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.1, який зобов`язує водія транспортного засобу мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв?язку, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

- п. 2.3 (б), який зобов`язує водія транспортного засобу для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розташування та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 2.9 (а), згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

- п. 2.10, який зобов`язує водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки);

- п. 12.1, який зобов`язує водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

- п. 13.1, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу, повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_9 були заподіянні тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі до доповненнях до неї прокурор, не оспорюючи вину та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України на 3 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Вважає, що суд належним чином не врахував, що обвинувачений керував транспортним засобом в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, не розкаявся у вчиненому, завдані збитки потерпілій не відшкодував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та потерпілої ОСОБА_9 які підтримали апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 , який проти неї заперечив, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не перегладає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, є правильною, що також не оскаржується.
Що стосується призначеного ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання, то колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про його невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а відтак неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке потягло за собою призначення надто м`якого покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини його вчинення, особу обвинуваченого, його сімейний стан, посередню характеристику, і те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, його відношення до вчиненого, наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, і правильно обрав ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. ст. 50, 75 КК України, без достатніх на те підстав, звільнив обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, і на це правильно звертає свою увагу прокурор в апеляційній скарзі.

У відповідності до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Проте, зазначені вимоги закону суд першої інстанції врахував недостатньо і звільняючи обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, не навів переконливих мотивів для прийняття такого рішення.

Так, суд першої інстанції не врахував те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення злочинів проти життя та здоров`я людини, за які реально відбував покарання в місцях позбавлення волі, втім належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а знову вчинив злочин в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, завдану шкоду потерпілій ОСОБА_9 внаслідок вчинення злочину не відшкодував, жодним чином не намагався мінімізувати наслідки вчиненого, а тому колегія суддів вважає, що висновок суду 1-ї інстанції про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст. 75 КК України, є очевидно помилковим і свідчить про неправильне застосування кримінального закону.

Відповідно до вимог ст.ст. 413, 420 КПК України, неправильне застосування кримінального закону, тобто застосування кримінального закону, який не підлягає застосуванню, що призвело до неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку апеляційним судом на підставі вимог ст. 409 КПК України.

Ухвалюючи новий вирок, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, обставини його вчинення, дані про особу винного, який має не зняту та не погашену судимість за вчинення умисних злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а навпаки вчинив новий злочин, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, з урахуванням думки потерпілої ОСОБА_9 , яка погоджується з вимогами апеляційної скарги прокурора, приходить до висновку, що покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, призначене обвинуваченому судом першої інстанції, але без застосування ст. 75 КК України, буде ти покаранням, що відповідатиме вимогам ст. 65 КК України та за своїм видом і розміром в достатній мірі сприятиме його виправленню та попередженню нових злочинів, тим самим задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_7 задовольнити
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 липня 2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України призначити покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Строк покарання обраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Вирок може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4