Дата документу 09.09.2019 Справа № 554/7626/19
У Х В А Л А
іменем України
09 вересня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 05.07.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000380,-

В С Т А Н О В И В :

21 серпня 2019 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла вищевказана скарга ОСОБА_3 від 05.08.2019 року, в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 05.07.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000380 від 04.06.2019 року. В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що в провадженні ТУ ДБР у м.Полтаві перебуває вказане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. 30.07.2019 року ОСОБА_3 отримала постанову слідчого про відмову у визнанні її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, яку вважає необґрунтованою та незаконною з таких підстав. Слідчий до теперішнього часу не допитав заявницю ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, ініційованого нею за результатами розгляду клопотання в порядку ст.206 КПК України, яке було задоволено слідчим суддею Жовтневого районного суду м.Харкова ОСОБА_5 . Вказаною ухвалою слідчого судді підтверджений факт порушення її прав, а саме щодо невидачі сухого пайка під час виїзду до суду. Дана ухвала до теперішнього часу не виконується, що завдає ОСОБА_3 моральних та фізичних страждань. Так, зазначає, що слідчим суддею зобов`язано видавати їй сухі пайки в дні прямування до суду, оскільки в дні таких виїздів ОСОБА_3 відсутня в установі виконання покарань від 10 до 13 годин, водночас, проміжок між прийомами їжі здорової людини має бути не менше, ніж 7 годин. Разом із цим, вказує, що вона має підтверджені захворювання у вигляді виразки шлунку, виразки дванадцятипалої кишки, панкреатиту, в неї видалений жовчний міхур, та всі ці захворювання передбачають харчування 5-6 разів на день, а згідно з практикою ЄСПЛ 7 годин без прийому їжі дорівнює тортурам. З огляду на це, невиконання вказаної ухвали, яке полягає у невидачі пайків, впливає на здоров`я заявника, спричиняє їй фізичний біль та страждання. Крім того, слідчим не були проведені необхідні слідчі дії для прийняття законного рішення. На підставі викладеного, просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданні, призначеному в режимі відеоконференції, заявник ОСОБА_3 скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у скарзі. Пояснила, що на даний час порушення її законних прав не усунуті, їй досі їжу не надають, коли вона виїжджає до суду, а тому таким невиконанням ухвали слідчого судді від 12.04.2018 року їй завдано моральної та фізичної шкоди.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, направив на адресу суду копію постанови від 05.07.2019 року (а.с.13), причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя встановив таке.

Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 5 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнані потерпілим.

Як вбачається з матеріалів скарги, 04.06.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України та вказане кримінальне провадження розпочато на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова, якою зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 за фактом протиправних дій окремих працівників ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Так, згідно з ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.04.2019 року по справі №639/967/18 задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано начальника ХУВП №27 усунути порушення вимог законодавства та прав слідчо-арештованої ОСОБА_3 щодо неналежного забезпечення харчуванням (в тому числі шляхом надання сухого пайка) перед відправленням її за межі ХУВП №27 для участі у кримінальному провадженні та після повернення до установи.

Відповідно до наданих ОСОБА_3 пояснень невиконанням зазначеної ухвали суду їй завдано моральну шкоду, яка виражається в тому, що вона страждає, залишається довгий час голодною, за наявності рядку хвороб кишечника тощо.

Також зі змісту скарги та доданих до неї документів слідує, що ОСОБА_3 зверталась до слідчого із заявою про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000380.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 05.07.2019 року було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000380 від 04.06.2019 року. Мотивами для прийняття вказаного процесуального рішення слідчим зазначено те, що заява ОСОБА_3 не містить відомостей щодо розміру завданої їй або іншим особам матеріальної чи моральної шкоди, а також не зазначено про причинний зв`язок із можливими неправомірними діями працівників ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та можливим заподіянням їй шкоди, натомість, слідчий дійшов до висновку, що у поданій заяві йдеться про незадоволення слідчо-арештованої ОСОБА_3 умовами утримання в слідчому ізоляторі та вимогами встановленого там режиму (а.с.14-15).

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною другою цієї статті передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду категорії скарг - оскарження рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим під час досудового розслідування, що передбачено пунктом 5 частини 1 статті 303 КПК України.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Доказування здійснюється шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, які мають здійснюватися слідчим.

Із змісту статті 110 КПК України вбачається, що постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Всупереч вказаних вимог, слідчий не навів наявні очевидні та достатні підстави, щоб вважати, що ОСОБА_3 не завдано моральної шкоди з посиланням на певні докази та слідчі дії.

Проаналізувавши зміст постанови про відмову у визнанні потерпілим та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що висновок слідчого щодо відмови у визнанні заявника потерпілим було зроблено передчасно і цей висновок не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, повному, всебічному і об`єктивному з`ясуванні обставин щодо порушеного заявником питання.

Так, у своїх поясненнях ОСОБА_3 зазначає, що перед виїздом для участі у кримінальному провадженні вона не отримує від повноважених осіб Харківської УВП №27 належного харчування протягом тривалого часу, який вона відсутня в установі, при цьому, має низку захворювань, які, в свою чергу, зумовлюють необхідність належного режиму прийому їжі та особливостей раціону. В результаті цих порушень їй завдано моральну шкоду.

Однак, слід зазначити, що слідчим висновків про дані обставини в постанові не зроблено, також не вказано, чи допитувалась ОСОБА_3 з приводу фактів, зазначених нею у заяві про кримінальне правопорушення, не з`ясовувалось питання щодо заподіяння останній певної шкоди і таким поясненням належна правова оцінка не надавалась. Також слідчим не зроблено детального аналізу всіх обставин, за яких заявниця вважала, що відносно неї вчинено злочин та їй заподіяно моральних та фізичних страждань чи інша шкода. Вказане свідчить про те, що постанова слідчого не містить належного правового обґрунтування щодо відмови у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні.

Щодо визначення розміру та виду шкоди, то слідчий і повинен вчинити ряд процесуальних дій для встановлення цих обставин, а не перекладати обов`язок в даному провадженні на сторону заявника, оскільки формальний підхід до вказаних обставин з боку слідчого є неприпустимим.

Отже, встановлено, що законодавча вимога щодо вмотивованості постанови слідчим при її винесенні не була дотримана з огляду на те, що у вказаній постанові не зазначені мотиви, виходячи з яких слідчий дійшов до висновку, що ОСОБА_3 не завдано кримінальним правопорушенням моральної чи іншої шкоди, а лише міститься вказівка на те, що органом досудового розслідування не здобуто достатніх та об`єктивних доказів факту завдання такої шкоди лише через те, що відомості щодо розміру завданої шкоди відсутні у заяві ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову слідчого такою, що містить в собі лише формальні ознаки процесуального рішення, які передбачені ст.110 КПК України, однак є недостатньо вмотивованою з огляду на те, що слідчим не надана правова оцінка обставинам, викладеним у заяві ОСОБА_3 щодо завдання їй моральної шкоди конкретними діями.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку про скасування постанови слідчого про відмову у визнані ОСОБА_3 потерпілою.

Відповідно до ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Беручи до уваги вищевказане, слідчий суддя приходить до переконання, що необхідно зобов`язати слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000380 від 04.06.2019 року, повторно розглянути питання щодо доцільності визнання ОСОБА_3 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, з урахуванням зазначених заявником фактів та обставин, встановлених під час розгляду даної скарги, і, зокрема, констатованих ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.04.2019 року порушень законних прав заявника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 9, 22, 55, 110, 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 05.07.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000380 від 04.06.2019 року.

Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання потерпілою з дотриманням вимог КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1