ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1885/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/134/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого- ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10

законних представників потерпілих - ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження № 11-кп/817/134/19 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальнмоу провадженні ОСОБА_13 на вирок Бережанського районного суду від 13 березня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Потутори Бережанського району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального праворушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 1 рік. У відповідності до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обовязки щодо періодичної явки для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробаціїї та повідомлення вказаного органу про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Вирішено долю речових доказів в порядку ст.100 КПК України.
Стягнуто з обвинуваченого в дохід держави процесуальні витрати за проведення криміналістичних експертиз.
Задоволено цивільний позов прокурора про стягнення витрат, понесених Тернопільською обласною дитячою лікарнею на стаціонарне лікування потерпілих від злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у сумі 24676,84 грн.
З вироку слідує, що 7 серпня 2018 року коло 1 год ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного спяніння всуперч вимог п.2.9 а ПДР України, керував технічно справним автомобілем марки Мітцубісі Спейс Вагон, р.н. НОМЕР_1 та рухався з двома пасажирами зі швидкістю 80 км/год автомобільною дорогою Бережани-Монастириська в напрямку м.Підгайці від м.Бережани.
Під час руху ОСОБА_7 в порушення вимог п.п.1.5 ч.1 ,1.10 та 12.1 ПДР України, не врахував дородні умови та обстановку, не обрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно керувати рух автомобіля та безпечно керувати ним і в такпий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоровю громадян, завдавати матреіальних збитків.
Внаслідок цього в порушення вимог п.2.3 б та п.10.1 ПДР України водій ОСОБА_7 на 3км+960 м вказаної автодороги, через стан алкогольного спяніння, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відволікся від керування та відповідно не переконавшись, що це буде безпечним, застосував неправильні прийоми керування, змінивши напрям свого руху, частково виїхав на виділений конструктивно елемент автомобільної дороги, не призначений для руху транпортних засобів - праве узбіччя із грунтово-травяним газоном, що призвело до виникненя заносу автомобліля та втрати контролю за його управлінням.
Своїми діями, які не відповідали вказаним вище вимогам ПДР України ОСОБА_7 поставив себе в такі умови, що не зміг забезпечити безпеку доронього руху, а рухаючись в стані заносу, виїхав на зустрічну смугу руху, ліве узбіччя та допуств зїзд в лівий кювет, де відбулось перекидання автомобіля Мітцубісі Спейс Вагон.
У результаті ДТП пасажири, які знаходились в його автомобілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження, які належать до тяжких за ознакою небезки в момент заподіяння.
Зокрема, ОСОБА_9 - у виді черепно мозкової травми, перелому кісток склепіння та основи черепа із забиттям головного мозку тяжкого ступеня і крововилив під та над тверду мозкову облонку скронево-тімяної та лобово-скроневої часток правої його півкулі, а також зовнішніх ушкоджень - підшкірної гематоми тімяної ділянки справа, синців повік обох очей, яка супроводжувалось розвитком церебральної комии; закриті компресійні переломи тіл 6-9 грудиних хребців; забиття правої легені; міжмязеву гематому спини, садна та рематоми на шкірі в ділянці правого, а пасажир ОСОБА_10 внаслідок ДТП отримав: закриту травму живота у виді розриву селезінки, що супроводжувалась внутрішньо черевною кровотечею та розвитком пост гемарогічної анемії середнього ступеня, із зовнішніми тілесними ушкодженнями у вигляді ссаден та синців передньої червної стінки; закртиу черепно-мозкову травму у виді струсу головного мозку із зовнішніми пошкодженнями мяких тканин у виді саден чола та обличчя, рваної рани правої вушної раковини, садна на синці кінцівок.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, просить вирок суду скасувати у звязку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення занадто мякого покарання. Просить ухвалити свій вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Мотивує скаргу тим, що вчинений ОСОБА_7 злочин відноситься до категорії тяжких, ним спричинено тяжкі тяжкі наслідки у виді заподіння тяжких тілесних ушкоджень двом неповнолінім особам.
У звязку з вчиненння вказаного злочину в стані алкогольного спяніння вважає що звільнення його від відбування покарання з випробуванням негативно вплине на сприйняття суспільством, іншими водіями необхідності дотримуватись ПДР України.
Заслухавши думку прокурора, який підтримав подану апеляцію з викладених у ній мотивів, обвинуваченого та його захисника, які вважають вирок суду законним та обгрунтованим та просять залишити його без змін, потерпілих та їх законних представників, які просять залишити вирок суд без змін, а апеляційну скаргу без задоволення у звязку з тим, що вони між собою близькими родичами та порозумілись з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди, жодних претензій один до одного не мають, дослідивши матеріали провадження та перевіривиш доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину підтверджуються зібраними органом досудового розслідування доказами, які дослідив суд та яким дав належну правову оцінку, фактичні обставини провадження та кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України є вірною, ніким з учасників судового провадження не оспорюються, тому колегією суддів не переглядається.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст.50,65-67 КПК України, оскільки врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, наслідки у виді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень двом особам та обставину, яка обтяжує його покарання - вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, а тому вірно визначив йому найсуворіший вид основного покарання - позбавлення волі та додаткове - у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке згідно санкції закону України про кримінальну відповідальність не є обовязковим.
Висновок про звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку суд обгрунтував даними особу винного: який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, є особою молодого віку, обставинами, що помякшують його покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодуванням потерпілим заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, а також думкою потерпілих, які просили не ізольовувати ОСОБА_7 від суспільства, оскільки не мають до нього претензій матеріального та морального характеру, врахувавши їх близкі родинні стосунки: рідний дядько та одночасно хрещений батько(обвинувачений) та племінник і одночасно похресник і його наречена(потерпілі), а також те, що стан їх здоровя після ДТП відновлюється.
З наведеним погоджується і колегія суддів, оскільки таке покарання відповідає його меті, буде достатнім та необхідним для виправлення обвинувачення та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
У суді апеляційної інстанції та письмових запереченнях на апеляцію прокурора потерпілі та їх законні представники підтвердили свою позицію щодо вибачення ОСОБА_7 , який одразу ж після ДТП цікавився їх станом здоровя, допомагав матеріально та щиро каявся у скоєному, не дивлячись на те, що сам перебував на лікуванні у звязку отриманими внаслідок аварії тілесними ушкодженнями, просили не позбавляти його волі та залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, тому доводи прокурора щодо формального наведення судом першої інстанції у вироці даних про особу обвинуваченого та помякшуючих його покарання обставин при прицйнятті рішення про звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням є необгрунтованими.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст. 404,407, КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Бережанського районного суду від 13 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи