Справа № 524/3578/19
Провадження № 1-кп/524/283/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001408 від 24.04.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кременчука, Полтавської області , українки, громадянки України, не працюючої, не заміжньої , маючої на утриманні неповнолітню дитину, із повною загальною середньою освітою, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 15 ч.2, ст.186 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

23.04.2019 року приблизно о 14 год. 45 хв. ОСОБА_6 , виходячи з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , побачила раніше незнайомого малолітнього потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підійшла до останнього, та під приводом здійснення телефонного дзвінку, попросила у малолітнього потерпілого ОСОБА_4 мобільний телефон , але не додзвонившись , вона , відкрито для оточуючих ,намагалась викрасти мобільний телефон марки «Меіzu М5s 16 GB», сірого кольору, вартістю 2233 грн., у якому знаходилася сім-карта мобільного оператору «Київстар» , поклавши його за зворотній бік свого одягу і почала з ним відходити до найближчого автомобіля служби таксі, який був припаркований поруч, але малолітній потерпілий ОСОБА_4 йшов за ОСОБА_6 і просив повернути належний йому мобільний телефон. ОСОБА_7 утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення намагалася втекти, сівши до автомобіля таксі, але водій таксі відмовив ій у наданні послуг та викликав поліцію . У зв,язку з тим , що малолітній потерпілий ОСОБА_4 вимагав від ОСОБА_6 повернути належний йому мобільний телефон , а остання не реагувала на його прохання і він почав плакати , на що звернули увагу перехожі та затримали ОСОБА_6 , таким чином свої злочинні дії нею до кінця не були доведені .

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, від дачі показань по справі відмовилась, підтвердила обставини вчинення злочину , які викладені в обвинувальному акті і на питання суду пояснила, що дійсно 23.04.2019 року вона намагалася викрасти мобільний телефон у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , а саме попросила у потерпілого ОСОБА_4 подзвонити мобільний телефон , він набрав потрібний ій номер і передав ій телефон , але так як вона не додзвонилась , то поклала собі телефон за зворотній бік свого верхнього одягу і пішла з ним до автомобіля таксі ,а неповнолітній потерпілий біг за нею та вимагав повернути телефон , який вона йому не віддавала. Потім вона була затримана перехожими , які передали її працівникам поліції. Вона знаходилась в стані сильного алкогольного сп,яніння , тому не всі обставини вчинення злочину пам,ятає. Просити пробачення у потерпілого вона не бажає, так як вважає , що не вчинила того злочину за який потрібно просити вибачення у потерпілого . У скоєному щиро кається, просить її суворо не карати.

Крім повного визнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини у вчиненому злочину , її вина підтверджується :

- показаннями малолітнього потерпілого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні пояснив, що весною 2019 року, точної дати не пам,ятає , він йшов на заняття по футболу і зустрів обвинувачену ОСОБА_6 , яка попросила у нього мобільний телефон марки «Меіzu М5s », комусь зателефонувати, він набрав їй номер мобільного телефону і передав його обвинуваченій , але вона не з ким не розмовляла і почала з його мобільним телефоном , який поклала за зворотній бік свого верхнього одягу рухатись в сторону автомобіля таксі , він йшов за нею та просив повернути йому мобільний телефон , але обвинувачена спочатку йому сказала , що поверне мобільний телефон , коли дійде до автомобіля таксі , але біля автомобіля таксі вона телефон йому не повернула, тоді він почав знову просити обвинувачену повернути йому мобільний телефон , але вона сказала , що коли приїде до себе додому тоді і відасть йому мобільний телефон . Водій таксі не повіз обвинувачену і вигнав її з автомобіля , так як він просив повернути телефон і плакав , то двоє перехожих , затримали обвинувачену і передали її поліції . Також перехожі запитали в нього де він живе і відвели додому. Додому їм зателефонували з поліції і він з батьком пішли до відділення до поліції, де також була обвинувачена ОСОБА_6 у якої поліцейські вилучили мобільний телефон і повернули йому через декілька днів . Даний мобільний телефон йому тато із бабусею подарували на день народження в 2018 році . Просить призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_6 на розсуд суду .

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доказаним у судовому засіданні скоєння обвинуваченою злочину середньої тяжкості і кваліфікує її дії за ст.. 15 ч.2, ст. 186 ч.1 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість обвинуваченої, яка задовільно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягалась , стан здоров`я обвинуваченої, яка на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку малолітнього потерпілого ОСОБА_4 , який при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 покладається на розсуд суду ,думку законного представника потерпілого ОСОБА_5 , який наполягає на призначені обвинуваченій суворого покарання у вигляді позбавлення волі, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд також при призначенні обвинуваченій покарання враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), в яких Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

У п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При призначенні обвинуваченій покарання враховується судом і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. .
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом під час розгляду справи не були встановлена така обставина , яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 і була зазначена під час судових дебатів прокурором , а саме щире каяття , оскільки під час судового розгляду справи обвинувачена вибачення у малолітнього потерпілого не попросила, вважає , що вона не скоїла той злочин за який потрібно просити вибачення у потерпілого , щирого жалю з приводу скоєного, осуду своєї поведінки та бажання виправити наслідки вчиненого не виявила, мобільний телефон був повернутий потерпілому не обвинуваченою , а працівниками поліції. Згідно зі ст. 66 КК України щире каяття може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання винного. Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Дана правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 16.10.2017 року.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом з урахуванням затвердженого 20.05.2019 року прокурором обвинувального акту не встановлено, хоча це є вчинення обвинуваченою злочину щодо малолітньої дитини , але оскільки відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, в якому обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, не зазначено.
Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Прокурором у відповідності до ст. 338 КПК України в ході судового розгляду не змінено обсяг обвинувачення ОСОБА_6 в частині визнання обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої, вчинення злочину щодо малолітньої дитини. З цього приводу суд вважає за необхідне не визнавати в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченої, вчинення злочину щодо малолітньої дитини, як такої, що обтяжує покарання обвинуваченої.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винної, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані дії обвинуваченої у вигляді позбавлення волі, але не на максимальний строк , так як обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягалась , має на утриманні малолітню дитину, законний представник потерпілого ОСОБА_4 наполягає на призначенні обвинуваченій суворого покарання у виді позбавлення волі. Суд приходить до висновку про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.75 КК України від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців. Також суд вважає відповідно до вимог ст.. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_6 не застосовувався.

Цивільний позов по справі потерпілим та його законним представником не заявлений.

Суд вважає стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.. 124 ч.2 КПК України процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи у розмірі 628,04 грн.
Речові докази по справі мобільний телефон марки «Меіzu М5S 16 GB», сірого кольору, який знаходиться на зберіганні у законного представника потерпілого ОСОБА_5 відповідно до ст.. 100 КПК України повернути потерпілому ОСОБА_4 за належністю.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України , суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 15 ч.2, ст. 186 ч.1 КК України та призначити їй покарання у вигляді 1-го року позбавлення волі.
На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_6 від призначеного судом покарання звільнити з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців.

Відповідно до вимог ст.. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.. 124 ч.2 КПК України процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи у розмірі 628,04 грн.
Речові докази по справі мобільний телефон марки «Меіzu М5S 16 GB», сірого кольору, який знаходиться на зберіганні у законного представника потерпілого ОСОБА_5 відповідно до ст.. 100 КПК України повернути потерпілому ОСОБА_4 за належністю.

Вирок може бути оскаржений в Полтавський апеляційний суд, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: