Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1232/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.307 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000271 від 09.02.2018 року за апеляційною скаргою прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2019 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростеня, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

за участю:

прокурора

ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
В поданій апеляційній скарзі прокурор вирок суду просить скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що рішення про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання суд виніс без достатнього обґрунтування. Вказує на те, що суд призначаючи покарання ОСОБА_7 на підставі ст. 69 КК України та звільняючи обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд послався на одні і ті ж самі пом`якшуючі обставини покарання. Зазначає, що суд не достатньо врахував, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин.

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням.

Відповідно до ст.76 КК України на обвинуваченого судом покладені обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи в розмірі 572 грн. 00 коп.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Як визнав суд, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу з метою збуту та його збут у місця позбавлення волі, 08 лютого 2018 року через засоби мобільного зв`язку домовився зі своїм знайомим - засудженим ОСОБА_10 , який відбуває покарання у державній установі "Коростенська виправна колонія № 71", про перекид (збут) наркотичного засобу на територію вказаної установи через огороджувальний паркан. На пропозицію засудженого ОСОБА_7 погодився. Після виконання перекиду (збуту) наркотичного засобу на територію зазначеної виправної колонії на банківську картку ОСОБА_7 повинні були перерахувати грошові кошти в сумі 200 гривень.
В ході телефонної розмови засуджений ОСОБА_10 пояснив ОСОБА_7 , що наркотичний засіб, який буде в пакеті, необхідно забрати 08 лютого 2018 року на автовокзалі у водія маршрутного таксі за адресою: АДРЕСА_2 .
З цією метою ОСОБА_7 пішов до автостанції за адресою: Базарна площа, 2-А у м.Коростені Житомирської області, де у водія маршрутного таксі забрав пакет, в якому знаходились речі, в яких був замаскований поліетиленовий згорток з наркотичним засобом, таким чином незаконно придбав наркотичний засіб з метою збуту у місця позбавлення волі.
Забравши пакет, всередині якого знаходився наркотичний засіб, ОСОБА_7 за вказівкою засудженого ОСОБА_10 , дочекався темряви та на маршрутному таксі дістався до державної установи "Коростенська виправна колонія №71", що за адресою: вул. Б. Шосе, 4 у м. Коростені Житомирської області, таким чином незаконно перевіз наркотичний засіб з метою збуту у місця позбавлення волі.
Прибувши до огородженої території вказаної виправної колонії ОСОБА_7 08 лютого 2018 року біля 19.20 години провів перекид поліетиленового згортку із зазначеним вище наркотичним засобом.
Зазначені дії були помічені співробітниками державної установи "Коростенська виправна колонія №71", які вжили заходів до затримання ОСОБА_7 та повідомили про подію Коростенський ВП ГУНП в Житомирській області, але останній місце пригоди покинув.
08 лютого 2018 року в період часу з 20:10 години до 21:15 години співробітниками Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, проведено огляд місця події, а саме оглянуто територію дільниці №3 внутрішньої забороненої зони державної установи "Коростенська виправна колонія №71", де виявлено поліетиленовий згорток, в якому знаходилась суха подрібнена рослинна маса зеленого кольору, що згідно висновку експерта №2/146 від 19.02.2018 є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, обіг якого заборонено. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 95,46г.
Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення апеляційної скарги, захисника та обвинуваченого, які вважали вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.50 КК України, ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо відсутності достатніх підстав для призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавленням волі із застосуванням ст. 69 КК України та ст. 75 КК України.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, від вчиненого ним злочину тяжких наслідків не настало та із застосуванням ст. 69 КК України призначив йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої ст. 307 ч.2 КК України у виді позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України врахувавши, що обвинувачений по місцю проживання характеризується позитивно, не працює, вчинив тяжкий злочин, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра, щиро розкаявся, звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 на підставі ст. 69 КК України та звільняючи обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України послався на одні і ті ж самі пом`якшуючі обставини покарання та не достатньо врахував, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин.

Отже, висновок суду першої інстанції про можливість призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України є не достатньо вмотивованим, а призначене обвинуваченому покарання є надмірно м`яким і таким, що не відповідає даним про його особу та обставинам, що обтяжують покарання.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів приходить до переконання, що виправлення, перевиховання та попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів можливо в умовах його ізоляції від суспільства, тому вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання необхідно скасувати та постановити новий вирок, при цьому враховуючи, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив тяжкий злочин, позитивно характеризується за місцем проживання, а тому призначає йому покарання в межах санкції ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2019 року, щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: