КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 31 жовтня 2019 року, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ПАТ «Банк Камбіо», на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 липня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна - приміщення-апартамент №5 загальною площею 123,9 кв.м., в тому числі: 5-1 пл. 123,9 кв.м.; а також відкриту терасу лат. а7 пл. 10,90 кв.м., що є окремим виділеним в натурі об`єктом нерухомого майна, що знаходиться на другому поверсі будівлі, яке знаходиться за адресою: Україна, АР Крим, м. Ялта, парк імені Гагаріна, 10, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 19, шляхом заборони адміністратору електронної торгової системи ProZorro.Продажі, Державному підприємству «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ», організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів (аукціонів), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та /або проведення відкритих торгів (аукціонів), а також оформлення їх результатів щодо продажу права вимоги за кредитним договором № 022/1-2013/840 від 04 жовтня 2013 року, укладеним сторонами у справі, а також приймати, оформляти та передавати будь-які документи, пов`язані з предметом торгів та заборонити будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції держаної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно згаданих об`єктів нерухомого майна.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначив про наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, а також належність майна, на яке слідчий просить накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ПАТ «Банк Камбіо», подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 липня 2019 року.
Автор апеляційної скарги вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

Так, представник власника майна звертає увагу на те, що ПАТ «Банк Камбіо» перебуває в ліквідаційній процедурі та уповноваженою особою ФГВФО у відповідності до чинного законодавства вживаються заходи щодо виведення неплатоспроможного Банку з ринку, щодо такого Банку застосовується спеціальне законодавства, яке має пріоритетний характер, а саме: Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За таких обставин, при вирішені питання щодо зняття арешту з майна ПАТ "Банк Камбіо" слід керуватись п. 7 ч. 2 ст. 46 зазначеного Закону, відповідно до якого втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.
Крім того, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
На переконання автора апеляційної скарги прокурор у клопотанні не вказав, яке відношення мають земельні ділянки, які набув у власність ПАТ «Банк Камбіо» на підставі іпотечного застереження у позасудовому порядку у цілковитій відповідності до Законів України «Про іпотеку» та «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до матеріалів кримінального провадження, а висловив лише нічим не підтверджене припущення, що вони можуть мати значення для кримінального провадження і є предметом посягання та вчинення злочину, а також доказом вчинення злочину. При цьому, будь-які припущення висловлені прокурором у клопотанні не підтверджені належними доказами, оскільки між учасниками нікчемних правочинів є цивільно-правові та господарські відносини, а отже питання нікчемності правочинів та встановлення фактів нікчемності не є компетенцією прокурора, а виключно суд може встановлювати такі факти, зокрема в рамках позовного провадження у порядку господарського або цивільного судочинства.
До того ж, оскаржувана ухвала забороняє Банку та ФГВФО здійснювати відчуження активів Банку через електронні аукціони, а відповідно Кредитори Банку (в тому числі вкладники) не зможуть отримати задоволення кредиторських вимог у порядку чинного законодавства. Станом на сьогодні порушується право ПАТ «Банк Камбіо», який є Відповідачем у справі щодо його можливості розпоряджатися правом вимоги у будь-який спосіб не заборонений законом, одним з яких є відчуження такого права вимоги через його продаж на аукціоні. ПАТ «Банк Камбіо», як власник права вимоги за кредитним договором № 022/1- 2013/840 від 04 жовтня 2013 року із забезпеченням (іпотечний договір) за погодженням з ФГВФО організовують електронні торги з продажу права вимоги, що і було вчинено та виставлено лот ГЗЮГ40890 з продажу права вимоги за кредитними договорами № 022/1- 2013/840 від 04 жовтня 2013 року на продаж. А через незаконне забезпечення позову шляхом заборони організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів (електронних аукціонів, голландських аукціонів), адміністраторам електронної торгової системи РгоZorro.Продажі, Державному підприємству «ПРОЗОРРО. ПРОДАЖІ» (ідентифікаційний код юридичної особи 42068925), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, постановленого оскаржуваною ухвалою, такі дії суду у незаконний спосіб порушують права ПАТ «Банк Камбіо» через неможливість відчуження права вимоги.
Зазначає представник і про те, що розгляд клопотання прокурора відбувався з порушенням вимог ст. 172 КПК України, за відсутності представника власника майна.

Щодо строку на апеляційне оскарження, то автор апеляційної скарги зазначає, що розгляд клопотання прокурора відбувався за відсутності представника власника майна, а копію прийнятого рішення останній отримав 09 липня 2019 року і 15 липня того ж року подав апеляційну скаргу. Однак апеляційну скаргу було повернуто ухвалою судді Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року, з тих підстав, що вона подана з пропущенням строку на апеляційне оскарження і в ній відсутнє клопотання про поновлення такого строку. Про прийняте рішення суду апеляційної інстанції представнику стало відомо 30 липня 2019 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, після чого виправлено недоліки і подано повторно апеляційну скаргу.

Учасники провадження у судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце судового засідання були завчасно проінформовані, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дане провадження за їх відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів судового провадження видно, що клопотання прокурора розглянуто слідчим суддею за відсутності власника майна та його представника, даних які підтверджували або спростовували твердження останнього про отримання ним копії судового рішення 09 липня 2019 року матеріали судового провадження не містять, а тому колегія суддів вважає за необхідне поновити пропущений строк на апеляційне оскарження.

Як убачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості якого 07 листопада 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000677, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо», зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 зловживаючи повноваженнями особи, яка надає публічні послуги, з метою отримання неправомірної вигоди для інших осіб, завдав шкоду охоронюваним законом правам та інтересам юридичних та фізичних осіб, що спричинило тяжкі наслідки.
03 липня 2019 року заступник начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - приміщення-апартамент №5 загальною площею 123,9 кв.м., в тому числі: 5-1 пл. 123,9 кв.м.; а також відкриту терасу лат. а7 пл. 10,90 кв.м., що є окремим виділеним в натурі об`єктом нерухомого майна, що знаходиться на другому поверсі будівлі, яке знаходиться за адресою: Україна, АР Крим, м. Ялта, парк імені Гагаріна, 10, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 19, шляхом заборони адміністратору електронної торгової системи ProZorro.Продажі, Державному підприємству «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ», організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів (аукціонів), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та /або проведення відкритих торгів (аукціонів), а також оформлення їх результатів щодо продажу права вимоги за кредитним договором № 022/1-2013/840 від 04 жовтня 2013 року, укладеним сторонами у справі, а також приймати, оформляти та передавати будь-які документи, пов`язані з предметом торгів та заборонити будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції держаної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно згаданих об`єктів нерухомого майна.

Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 04 липня 2019 року клопотання прокурора задоволено.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, зважаючи на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000677, про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - приміщення-апартамент №5 загальною площею 123,9 кв.м., та відкриту терасу лат. а7 пл. 10,90 кв.м., що є окремим виділеним в натурі об`єктом нерухомого майна, слідчий суддя, як убачається з оскаржуваної ухвали, вивчивши клопотання прокурора та дослідивши матеріали додані до нього, всупереч доводам апеляційної скарги прийшов до правильного висновку, що згадане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на нього є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому слідчим суддею було враховано постанову слідчого від 01 липня 2019 року про визнання вищевказаного майна речовим доказом.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на кошти ТОВ «Дінтех», врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Переконливих доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, представником власника майна, не надано та колегією суддів не встановлено.

Доводи автора апеляційної скарги про те, що розгляд клопотання прокурора відбувся з порушенням ст. 172 КПК України, за відсутності власника майна та його представника, є надуманими зважаючи на положення частини другої вказаної статті, якою визначено можливість розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення згаданих осіб, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Посилання представника власника майна на те, що не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в даному конкретному випадку, колегія суддів не вважає безумовною та визначеною законом підставою для скасування ухвали слідчого судді.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року № 223-559/0/4-13, у разі подання особами, визначеними у ст. 174 КПК, скарги на ухвалу слідчого судді суду першої інстанції про арешт майна у зв`язку з необґрунтованістю його накладення, судді судів апеляційної інстанції мають перевірити, чи подавалось цими особами клопотання про скасування цього заходу забезпечення слідчому судді місцевого суду та в разі негативної відповіді на зазначене питання, можуть залишити ухвалу без змін. Іншими словами, з підстави необґрунтованості накладення арешту на майно, особи, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 174 КПК, вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали (абз. 2 ч. 2 ст. 174 КПК), а уже потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст. 309 КПК.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на згадане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому твердження в апеляційній скарзі стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , який діє в інтересах ПАТ «Банк Камбіо» строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 липня 2019 року, якою задоволено клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна - приміщення-апартамент №5 загальною площею 123,9 кв.м., в тому числі: 5-1 пл. 123,9 кв.м.; а також відкриту терасу лат. а7 пл. 10,90 кв.м., що є окремим виділеним в натурі об`єктом нерухомого майна, що знаходиться на другому поверсі будівлі, яке знаходиться за адресою: Україна, АР Крим, м. Ялта, парк імені Гагаріна, 10, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 19, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ПАТ «Банк Камбіо», без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/4705/2019 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Доповідач: ОСОБА_1