В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, що має статус особи з інвалідністю третьої групи, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей,

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений скоїв таємне викрадення чужого майна за таких обставин.

Близько 13 години 40 хвилин 17 березня 2019 року обвинувачений, керуючись умислом на крадіжку, під час знаходження в магазині «Продукти «Єрмоліно» за адресою: м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 58, таємно заволодів належними потерпілій ОСОБА_6 грошовими коштами в сумі 1443 грн., які знаходились на полиці торгівельного прилавку з боку місця продавця.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні таємного заволодіння чужим майном за вказаних в обвинуваченні обставин і дав детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караного діяння.

Пояснив, що у вказаний в обвинуваченні час в приміщенні торгівельної точки скористався тим, що продавець займалася прийманням та розміщенням продукції, і заволодів приблизно половиною грошей, які побачив через прилавок на полиці. Коли видалився з магазину і дійшов приблизно до басейну «Славутич», був затриманий співробітниками поліції, які вилучили у нього предмет викрадення.

У скоєнні злочину обвинувачений щиро розкаявся. Заявив, що повністю усвідомив протиправність вчиненого і жалкує про те, що сталося.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися, при цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставин, що пом`якшують та обтяжують їхнє покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених міркувань при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений, який не має судимостей, скоїв кримінально каране діяння середньої тяжкості.

Разом з цим суд бере до уваги і зміст обвинувачення, яке утворює один епізод крадіжки.

Бере до уваги суд і спосіб вчинення зазначеної крадіжки, яка не поєднана із псуванням запорів, пошкодженням майна для досягнення мети доступу до майна, застосуванням спеціально призначених для цієї мети предметів, а вчинена хоча і на території іншого володіння, проте шляхом вільного доступу до матеріальних цінностей.

Зазначена обставина знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння, яке за формальними критеріями, як зазначено, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

У вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, через повернення грошей потерпілій усунено майнову шкоду.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченої.

Відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, а також ненастання майнової шкоди для потерпілої у зв`язку з поверненням викрадених грошей суд також вважає за можливе використати на користь міркувань про призначення ОСОБА_4 несуворого покарання.

Сукупність згаданих пом`якшуючих обставин, позитивні відомості про особу винної, який має статус особи з інвалідністю третьої групи, дають суду підстави для призначення мінімального розміру найбільш м`якого покарання, передбаченого санкцією частини статті обвинувачення, як про те одностайно клопочуться сторони провадження, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальних витрат в провадженні немає.

Речові докази грошові кошти в сумі 1443 грн., що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - належить повернути їй за належністю.

У відсутність клопотань учасників кримінального провадження щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, строк дії якого сплив, а також з урахуванням належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд не вбачає підстав для його застосування до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речовий доказ грошові кошти в сумі 1443 грн., що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - повернути їй за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1