Справа № 751/5620/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/750/19
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування терміну попереднього ув`язнення за період з 17 листопада 2005 року по 19 жовтня 2006 року в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Дане рішення місцевого суду мотивовано тим, що зазначений період не може бути зарахований у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки цей строк вже було зараховано при призначенні йому покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 січня 2013 року, до якого було приєднано вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2006 року. Також, при винесенні оскаржуваного рішення вказав на те, що дане питання вже було предметом перевірки Чернігівського апеляційного суду, за наслідками якого було винесено ухвалу від 11 квітня 2019 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити в повному обсязі його клопотання про зарахування в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 17 листопада 2005 року по 19 жовтня 2006 року у відповідності з ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вважає висновки суду першої інстанції хибними, та вказує, що відбування ним покарання з 2005 року по 2006 рік має відношення до вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2018 року, в зв`язку з чим просить задовольнити його клопотання.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, який не погодився з вимогами поданої апеляційної скарги і просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на даний час ОСОБА_7 відбуває покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2018 року.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 серпня 2019 року ОСОБА_7 було відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування йому у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення за період з 17 листопада 2005 року по 19 жовтня 2006 року.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі правильно визначив, що підстав для зарахування ОСОБА_7 у визначеному законом порядку вказаного в клопотанні періоду, як про це просить засуджений, не вбачається виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 31 березня 2006 року був засуджений вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та визначено строк для відбування покарання з 17 листопада 2005 року. Вказаний вирок набрав законної сили 19 жовтня 2006 року.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 січня 2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, та до призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2006 року, в зв`язку з чим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців.

Відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 квітня 2016 року, ОСОБА_7 на підставі ст. 81 КК України звільнено від відбування покарання умовно-достроково на строк 9 місяців 4 дні позбавлення волі.

На думку колегії суддів є слушним посилання місцевого суду на висновки ухвали Чернігівського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року, з приводу неможливості зарахування ОСОБА_7 строку вказаного ним попереднього ув`язнення, в строк відбування покарання йому за вищевказаним вироком, виходячи з яких, цей строк йому вже було зараховано при призначенні покарання в межах іншого кримінального провадження. Також, у вищевказаному рішенні суду апеляційної інстанції обґрунтовано зазначено, що строк попереднього ув`язнення зараховується в строк відбування покарання у межах того самого кримінального провадження, а строк тримання під вартою з 17 листопада 2005 року, до цього кримінального провадження немає жодного відношення.

Між тим, суд першої інстанції з`ясувавши, що ОСОБА_7 тимчасово залишено в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», на час досудового розгляду кримінального провадження внесеного в ЄРДР 19 листопада 2016 року за №0001391, тобто, там він не відбуває покарання, а знаходиться тимчасово, вірно зазначив про те, що питання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч. 5 ст.72 КК України може бути вирішено в даному випадку, під час розгляду вищевказаного кримінального провадження, або в порядку п. 2 ч.2 ст. 539 КПК України місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів погоджується з правильністю оскаржуваного рішення, оскільки воно ґрунтується на вірному тлумаченні судом першої інстанції вищенаведених положень закону.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова 23 серпня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3