УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року
м. Київ
справа № 219/2302/15-к
провадження № 51-8592ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 15 липня 2019 року.
Суть питання
Артемівський міськрайонний суд Донецької області ухвалою від 12 червня 2019 року відмовив у задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу. Цією ж ухвалою суд задовольнив клопотання прокурора і продовжив обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 серпня 2019 року включно.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, обвинувачений ОСОБА_4 поза межами строку на апеляційне оскарження подав до апеляційного суду апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення йому цього строку.
Донецький апеляційний суд ухвалою від 15 липня 2019 року відмовив ОСОБА_4 у поновлені строку на апеляційне оскарження і повернув його апеляційну скаргу.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду та зобов`язати суд апеляційної інстанції розглянути його апеляційну скаргу.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги та наділений повноваження лише щодо перевірки правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону обвинувачений, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, якою йому відмовлено у поновлені строку на апеляційне оскарження, обмежившись загальними фразами, не конкретизував, яких саме порушень допустився апеляційний суд, як ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість постановленого судового рішення, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 29, 117, 395, 299, 419 цього Кодексу.
До того ж касаційна скарга обвинуваченого не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на обґрунтування прийнятого рішення .
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені ОСОБА_4 , у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3