Справа № 360/1076/19
УХВАЛА

Іменем України

07 листопада 2019 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000122 від 28 лютого 2019 року, та кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000242 від 26 квітня 2019 року, які об`єднані в одне провадження, про обвинувачення:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сухумі, Грузія, громадянина Грузії, має посвідку на проживання на території України, який проживає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Сухумі, Грузія, громадянина Грузії, непрацюючого, який проживає в АДРЕСА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що наприкінці лютого 2019 року (точна дата та час не встановлені) він вступив із ОСОБА_11 та невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у попередню змову на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням у житло.
З метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 28 лютого 2019 року, приблизно, о 10-й годині, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, та ОСОБА_11 на автомобілі "Ford Focus", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 приїхали до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .
Після цього, перебуваючи за вказаною адресою, приблизно, о 10-й годині (точного часу не встановлено), ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, з метою реалізації спільного злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, зайшли на подвір`я домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де шляхом віджиму металопластикового вікна проникли всередину будинку, в той час як ОСОБА_11 , на виконання заздалегідь обумовленого плану злочинних дій залишився в автомобілі "Ford Focus", державний номерний знак НОМЕР_1 , спостерігати за обстановкою з метою попередження ОСОБА_10 та невстановленої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, про виявлення сторонніми особами їх спільних злочинних дій.
Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 , знаходячись всередині будинку АДРЕСА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання їх суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому, з корисливих мотивів та з метою збагачення за рахунок чужого майна, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, та ОСОБА_12 , таємно викрав грошові кошти в сумі 30 000 гривень,обручальну каблучку, виготовлену із золота 585 проби, вагою 1,5 г, вартістю 1620 гривень 66 копійок, каблучку виготовлену із золота 585 проби, вагою 3 г, вартістю 1892 гривні 58 копійок, ланцюжок виготовлений із золота 585 проби, вагою 4 г, вартістю 3120 гривень 53 копійок, ланцюжок виготовлений із золота 585 проби, вагою 1,5 г, вартістю 946 гривень 29 копійок, хрестик виготовлений із золота 585 проби, вагою 2 г, вартістю 1261 гривня 72 копійок, кулон виготовлений із золота 585 проби, вагою 2 г, вартістю 1261 гривня 72 копійок, каблучку виготовлену зі срібла 925 проби, вагою 3 г, вартістю 33 гривні 30 копійок, що належать ОСОБА_8 .
Приблизно, о 10-й годині 05 хвилин 28 лютого 2019 року (точний час не встановлено), ОСОБА_11 , який на виконання заздалегідь обумовленого плану спільних злочинних дій, спостерігав за обстановкою, перебуваючи в автомобілі "Ford Focus", державний номерний знак НОМЕР_1 , навпроти подвір`я будинку повідомив по телефону ОСОБА_10 та невстановлену особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, про те, що їх злочинні дії були помічені сторонніми особами. Після цього ОСОБА_10 , усвідомлюючи що його злочинні дії, розпочаті як крадіжка, були помічені сторонніми особами, діючи відкрито в умовах очевидності за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, залишили будинок АДРЕСА_4 з викраденим майном, та розуміючи, що за їх діями спостерігають ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з метою доведення злочину до кінця та заволодіння чужим майном, сіли в салон автомобіля "Ford Focus", державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_11 , після чого, на зазначеному автомобілі зникли з місця події, чим заподіяли потерпілій майнову шкоду на загальну суму 40136 гривень 80 копійок.
За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 16 серпня 2019 року до обвинуваченого ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 жовтня 2019 року, і при цьому був визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 120420 гривень.

За ухвалою підготовчого судового засідання Бородянського районного суду Київської області від 13 вересня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 листопада 2019 року і при цьому також був визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 120420 гривень.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння, залякування на свідків, з метою надання ними неправдивих показів, та матиме можливість інформувати невстановлену досудовим розслідуванням особу, яка також причетна до вчинення цього злочину, про стан судового розгляду, та вчиняти інші дії щоб уникнути кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Вислухавши думку захисника адвоката ОСОБА_7 , який заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою і просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, думку обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав думку свого захисника, думки захисника адвоката ОСОБА_6 і обвинуваченого ОСОБА_4 , які підтримали позицію захисника адвоката ОСОБА_7 , думку потерпілої ОСОБА_8 , яка підтримала клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 25 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів".
Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Оцінюючи викладене, суд вважає, що тяжкість і обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який не має постійного місця проживання в Україні і може виїхати з території України, де не має міцних соціальних зв`язків, ніде не працює, під час досудового розслідування переховувався від органів досудового слідства, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші злочини, і застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі у вигляді домашнього арешту є недостатнім, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах двох місяців.

Водночас, задовольняючи клопотання прокурора про продовження дії обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави.
З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану обвинуваченого та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме в розмірі 120420 гривень (60 х 2007 гривень).
Також, враховуючи, що застава може бути внесена у будь-який момент, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання обвинуваченого під вартою.
Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 06 січня 2020 року.

Визначити ОСОБА_10 заставу у розмірі 120420 (сто двадцять тисяч чотириста двадцять) гривень, яка може бути внесена в національній грошовій одиниці протягом дії ухвали як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області (Отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ /22030200, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA 5026001, код класифікації доходів бюджету - 22030200).
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки:прибувати за кожною вимогою до суду;не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Визначити термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити ОСОБА_10 , що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Київський слідчий ізолятор".
Роз`яснити ОСОБА_10 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, які він зобов`язаний виконувати з моменту звільнення з-під варти, внаслідок внесення застави, застава звертається в дохід держави.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Копії ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_15