БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 1-кс/356/200/19
Справа № 356/580/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.08.2019 року Березанський міський суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваної ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області клопотання т.в.о. начальника СВ Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Фрунзе, Генічеського району Херсонської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта повна середня, не працюючої, неодруженої, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимої, підозрюваної у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000496 від 18.06.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшло клопотання т.в.о. начальника СВ Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000496 від 18.06.2016 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, в ході якого встановлено, що 17.06.2016 року близько 10 години 00 хвилин громадянка ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою передачі наркотичного засобу в місця позбавлення волі, перебуваючи по вул. Маяковського, 17-6 в м. Києві у невстановленої слідством особи на прізвисько « ОСОБА_9 » за 400 гривень придбала наркотичну кристалоподібну речовину білого кольору, яку помістила до поліетиленового пакунку з цукром-піском. Після цього склала продуктову передачу для засудженого БВК-95 ОСОБА_10 , до якої поклала поліетиленовий пакунок з цукром-піском, в якому знаходилась кристалоподібна наркотична речовина. Дану передачу ОСОБА_5 помістила до поліетиленового пакунку та, зберігаючи при собі, разом із своєю знайомою ОСОБА_11 сіли до маршрутного автобусу сполученням Київ-Березань та приїхали до м. Березань-2 Київської області, тим самим здійснивши перевезення наркотичного засобу.

Вона ж, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконну передачу наркотичних засобів в місця позбавлення волі, зберігаючи при собі пакунок з наркотичною речовиною, направилася до Березанської виправної колонії № 95, яка розташована по вул. Поштова, 2 в м. Березань-2 Київської області, для здійснення передачі наркотичного засобу для засудженого ОСОБА_12 , який відбуває покарання в цьому закладі.

17.06.2016 близько 19 години 30 хвилин ОСОБА_5 , маючи на меті передачу наркотичних засобів в місця позбавлення волі, пройшла до кімнати прийому передач БВК-95, де була ознайомлена з правилами поведінки та попереджена про адміністративну та кримінальну відповідальність у випадку передачі заборонених предметів чи наркотичних засобів в місця позбавлення волі, після чого ОСОБА_5 , скориставшись паспортом громадянина України ОСОБА_11 , власноручно від її імені, не повідомивши останню про знаходження в продуктовій передачі для засудженого БВК-95 ОСОБА_12 наркотичних засобів та передачу їх в місця позбавлення волі, склала письмову заяву, яку ОСОБА_11 підписала. Після цього пакунок з передачею здала до пункту прийому передач засудженим Березанської виправної колонії № 95 для засудженого ОСОБА_12 , який відбуває покарання в даній установі.

При огляді пакунку з передачею працівниками Березанської виправної колонії № 95 в пакеті з продуктами харчування, а саме в пакеті з цукром-піском, було виявлено та вилучено кристалоподібну речовину білого кольору.

Відповідно до висновку експерта № 19/7-02/644 від 29.07.2016 року надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) в речовині становить 0,3109 г.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення та передача наркотичних засобів в місця позбавлення волі.

22.09.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні та передачі наркотичних засобів в місця позбавлення волі.

Як вказує слідчий у своєму клопотанні, підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 17.06.16 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , та іншими доказами по справі.

Відтак, на думку сторони обвинувачення, є достатні підстави вважати, що громадянка ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Як вказує слідчий у своєму клопотанні, відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вказує слідчий, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність наступних ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

Так, після повідомлення про підозру ОСОБА_5 покинула своє місце проживання та переховувалася від органів досудового розслідування, 30.10.2016 року оголошена в розшук. Також ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, остання може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення покарання, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, підозрювана ОСОБА_5 на даний час офіційно ніде не працює, тривалий час не має постійного місця роботи, протягом тривалого часу не мала наміру працевлаштовуватися та отримувати постійний стабільний заробіток, достатній для забезпечення своїх потреб, веде асоціальний спосіб життя, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вказує слідчий в своєму клопотанні, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, а також наявність наведених вище ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно доводів сторони обвинувачення, в разі застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання та домашній арешт, орган розслідування не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти його спілкуванню з іншими учасниками вчинення злочину, здійснення останнім впливу на свідків чи інших підозрюваних по справі з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки для проведення слідчих дій по справі.

Відтак, на підставі викладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 9 діб.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання з підстав, викладених в ньому, просили його задовольнити та застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вказавши, що прокурором не доведено необхідності у застосуванні найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала позицію свого захисника, просила обрати відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання та додані на його обґрунтування докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, як вбачається з матеріалів клопотання, 17.06.2016 року до Березанського ВП надійшло повідомлення від працівників Березанської ВК № 95 про те, що близько 13 години 30 хвилин при спробі передачі посилки засудженому ОСОБА_12 від громадянки ОСОБА_11 , яку передавала та готувала особисто ОСОБА_5 , в останньої виявлено в пакеті з цукром кристалоподібну речовину, зовні схожу на метадон, про що 17.06.2016 року старшим інспектором-черговим Березанського ВП ОСОБА_17 подано рапорт (а.с.8).

По даному факту 18.06.2016 року були внесені відомості до ЄРДР за № 0000496. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст. 307 КК України (а.с.5).

22.09.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується копією відповідного повідомлення про підозру (а.с.53-55).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями статті 29 Конституції України кожному гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За змістом ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З аналізу змісту ч. 1 ст. 131, ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою як запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З аналізу змісту ч. 2 ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, визначено ст. 178 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, виходячи з змісту вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

За таких обставин, в ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який, з врахуванням положень ст. 12 КК України, є тяжким злочином, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.

Перевіряючи на виконання вимог ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 194 наявність обґрунтованої підозри як однієї з підстав застосування запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (п. 175, рішення від 21.04.2011 року), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Тому, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні матеріалів, які можуть об`єктивно пов`язати особу підозрюваної з подією злочину та які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що вказана особа могла вчинити дане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Висновки слідчого та прокурора щодо наявності таких обставин, виходячи з положень ст. 178, 194 КПК України, мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоров`я, матеріального стану).

При цьому слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходжу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі "Белевитський проти Росії", пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Так, в обґрунтування обрання найсуворішого запобіжного заходу слідчий вказує, зокрема, на ризик знищення або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з тим, вказані посилання жодним чином не конкретизовані та не обґрунтовані фактичними обставинами, формально дублюють зміст ч. 1 ст. 177 КПК України без встановлення його наявності та обґрунтованості відносно до особи підозрюваної, що є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.

В той же час, як вбачається з матеріалів клопотання, після повідомлення про підозру ОСОБА_5 покинула своє місце проживання та переховувалася від органів досудового розслідування, 30.10.2016 року оголошена в розшук (а.с.56,57-58,59).

Таким чином, у судовому засіданні прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та/або суду, який, водночас, не є достатнім для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як тримання під вартою строком на 9 днів.

Відтак, враховуючи вказане, суд прийшов до висновку, що заявлені у клопотанні слідчого ризики, передбачені в ст. 177 КПК України, існують не всі, а ті, що об`єктивно підтверджуються, не мають такого ступеню небезпеки, якому може запобігти лише винятково суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 1 ст. 183 КПК України, при зверненні до суду з клопотанням стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, та в судовому засіданні необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доведено.

Частиною 4 статті 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику - слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні з покладенням на підозрюваного певних обов`язків.

Оцінюючи в сукупності надані сторонами кримінального провадження докази, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваної, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність слідчим і прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам і вважає за можливе відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо підозрюваної альтернативний запобіжний захід, а саме домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваної та тяжкості пред`явленої підозри, може забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та унеможливить вчинення нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 307, 369-372, 395 КПК України,

УХВАЛИВ

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Фрунзе, Генічеського району Херсонської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 9 діб.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

прибувати на виклики до слідчого , в провадженні якого перебуває кримінальне провадження за першою вимогою;

не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 год. 00 хв. до 06 год.00 хв. наступного дня без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали становить 9 діб, а саме до 15 год. 00 хв. 29.08.2019 року.

Роз`яснити підозрюваній, що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Березанське відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ Національної поліції України в Київській області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1