Провадження № 1-кп/643/1291/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської області м. Стаханов, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 21.07.2019 близько 18:00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в магазині «Сільпо» по вул. Героїв Праці, 15 м. Харкова, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, і реалізуючи його, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди і бажаючи їх настання, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав з прилавку вищезазначеного магазину пляшку горілки «Rada Special Premium» об`ємом 0,7 літри, вартістю 189 гривень та пляшку горілки «Перша гільдія Верховна» об`ємом 0,7 літри, вартістю 161 гривень, та заховав вищевказані дві пляшки горілки за пояс шортів, в які був одягнутий, з метою таємного викрадення товару з магазину. Після цього ОСОБА_4 пройшов касову зону, не розрахувавшись при цьому за вищезазначений товар та почав рухатись до виходу з магазину. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення товару, однак не довів свій злочинний умисел до кінця та не обернув викрадене майно на свою користь з причин, які не залежали від його волі, так як при спробі зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим товаром, його дії були помічені співробітником охорони магазину, який викликав співробітників поліції та в подальшому викрадений товар вилучено слідчим.

Таким чином, ОСОБА_4 намагався викрасти товар, що належить ТОВ «Сільпо-Фуд» загальною вартістю 350 гривень.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений свою вину в скоєнні злочину визнав повністю, не оспорював фактичних обставин справи та доказів, викладених в обвинувальному акті. Пояснив про обставини скоєного злочину, як викладено вище.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим та не оспорювання фактичних обставин справи, суд зі згоди учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про його особу.

Суд доходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому дій та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом*якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття у скоєнні злочину, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає скоєння злочину в стані алкогольного сп*яніння.

При обранні виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, а також дані про особу обвинуваченого, викладені вище у вироку, наявність обставин, які пом*якшують покарання та обставини, яка обтяжує покарання, відсутність претензій з боку представника потерпілого, та вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та він, в силу ст.75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням. При цьому, суд призначає обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.

Суд стягує з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

В силу п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов*язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з*являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Витрати, пов*язані з залученням експерта в сумі 942 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази, передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого, вважати повернутими законному володільцю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя