13.09.2019 Єдиний унікальний номер 205/9713/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003206 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петриківка Дніпропетровської області, громадянина України, має неповну середню освіту, офіційно не працевлаштований, дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 27.05.2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 198 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;

- 10.04.2015 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 3 місяці, до відбуття - 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 27.09.2017 року на підставі ст. 3 Закону України «Про амністій в 2016 році», згідно постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 19.09.2017 року,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за злочини у сфері власності, та маючи не зняту та не погашену судимість, в передбаченим законом порядку, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний, корисливий злочин.

Так, 08.12.2018 року близько 18-00 години, ОСОБА_3 знаходився поблизу гуртожитку Державного професійно-технічного навчального закладу «Дніпровський центр професійно-технічної освіти», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Самодриги, 4, де у нього раптово виник умисел, спрямований на повторне, відкрите заволодіння чужим майном, а саме, мобільним телефоном, який належить неповнолітньому ОСОБА_5 . Реалізуючи раптово виниклий умисел, діючи повторно, з корисливим мотивом, знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_3 наблизився до раніше незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_5 та шляхом ривку викрав мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 5» золотистого кольору, вартість якого складає 3405 гривень 20 копійок, який знаходився у руці ОСОБА_5 . Утримуючи викрадене майно, ОСОБА_3 з місця злочину втік та розпорядився викраденим на свій розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 3405 гривень 20 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро покаявся та погодився надати показання щодо обставин викладених в обвинувальному акті, одночасно погодившись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України щодо не дослідження обставин, викладених у обвинувальному акті щодо його обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах та час відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_5 , а саме, мобільним телефоном, яким розпорядився на власний розсуд.

Судом роз`яснені обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.
З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думки прокурора та відсутності заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого стороною обвинувачення кримінального правопорушення, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, правильно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом встановлено рецидив злочину.
Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступіньтяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем мешкання характеризується задовільно.

На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також для попередження нових злочинів, йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. ст. 75 та 76 КК України, встановивши йому іспитовий строк.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову товарознавчу експертизу № 4818 від 27.12.2018 року, витрати на яку складають 170,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк в два роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 4818 від 27.12.2018 року.

Речовий доказ, яким було визнано вилучений 08.12.2018 року в ході огляду місця події за адресою: м. Дніпро, вул. В.Самодриги, мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 5» золотистого кольору, який було передано на зберігання представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 вважати повернутим представнику потерпілого ОСОБА_6 за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Суддя: ОСОБА_1