ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № З ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 серпня 2019 року (справа № 200/11755/19, провадження № 1-кс 203/710/2019), про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Васильків, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, утриманців не маючого, раніше не судимий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушення передбачених ч.4 ст. 296 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 .
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15-00 г. 05 жовтня 2019 року.
Визначено розмір застави, в сумі 116160 грн.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 на строк до 15-00 г. 05 жовтня 2019 року наступні обов`язки:
- прибувати за викликами слідчих слідчої групи СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні, процесуального керівника прокуратури або суду;
- не відлучатися із м.Дніпро без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;,
- утриматись від спілкування зі свідками, потерпілими та, за наявності, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні.
Рішення суду обґрунтовано тим, що вказані обставини, а також зухвалість вчиненого кримінального правопорушення, невстановлення на теперішній час всіх осіб, причетних до його вчинення, дають достатні підстави вважати, що перебуваючи на свободі підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілих з метою зміни ними своїх свідчень, а також будучи ознайомленим з матеріалами кримінального провадження, за допомогою вказівок, порад може сприяти переховуванню та уникненню від кримінальної відповідальності інших осіб, які є причетними до вчинення злочину.

В апеляційній скарзі:

- прокурор просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на шістдесят днів, без визначення розміру застави.
На думку апелянта, судом не було взято до уваги особливі обставини цієї справи, а саме - специфіку правопорушень, кількість потерпілих та свідків, медійний розголос вказаної події, спосіб вчинення злочину, його зухвалості, демонстрацію повної зневаги до суспільних норм поведінки та поваги до закону та суспільства в цілому.
Вважає, що встановлення застави не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, що негативно вплине на реалізацію завданнь кримінального провадження та не зможе виправдати мету застосування запобіжного заходу.

Заслухавши суддю - доповідача, думки підозрюваного та його адвоката, які заперечували проти вимог апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше ; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що під час судового розгляду наведені в клопотанні слідчого дані підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, при цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених злочинів, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Перевіряючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що існують обґрунтовані ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дійшов невірного висновку про необхідність застосування застави до підозрюваного.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 26.03.1999 року «Про практику застосування судами застави як запобіжного заходу» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду № 5 від 06.06.2003 року), застава замість тримання під вартою щодо осіб, які обвинувачуються у вчиненні тяжких насильницьких злочинів чи злочинів у складі організованих груп, а також щодо рецидивістів та осіб, які раніше намагались ухилитися від правосуддя, може

застосовуватись лише у виняткових випадках.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, об`єктивна сторона якого полягає в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, колегія суддів приходить до висновку про те, що в даному конкретному випадку наявний випадок, законодавчо закріплений нормами чинного кримінального процесуального законодавства, коли слідчий суддя, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

У зв`язку з цим доводи сторони обвинувачення в цій частині є слушними та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді необхідно скасувати з постановленням на підставі ч. 3 ст. 407 КПК України нової ухвали судом апеляційної інстанції.

При цьому колегія суддів враховує ступінь тяжкості інкримінованого злочину, те що дана подія стала резонансною, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні зухвалого злочину, групою осіб та із застосуванням предметів, спеціально пристосованих та заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № З ОСОБА_5 ,- задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 серпня 2019 року (справа № 200/11755/19, провадження № 1-кс 203/710/2019), про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з застосуванням застави, щодо ОСОБА_6 , - скасувати
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15-00 г. 05 жовтня 2019 року.
Підозрюваного ОСОБА_6 взяти під варту у залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: