Справа № 357/4030/19 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2213/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 119 КК України

У Х В А Л А
іменем України
29 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу засудженого на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про перерахунок терміну ув`язнення,

В С Т А Н О В И Л А:
16.04.2019 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської областінадійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 , в якому він,посилаючись на ст. 58 Конституції України та ч. 1 ст. 5 КК України, просивврахувати у відбутий строк покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області, строк його перебування під вартою за минулим вироком з моменту затримання, тобто з 14.01.2011 року, до вступу вироку в законну силу, тобто до 30.11.2011 року.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2019 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що враховуючи обставини, на які посилався засуджений, запобіжний захід щодо нього, який він просить зарахувати до строку відбування покарання, не обирався в цьому провадженні, тому, клопотання засудженого задоволено бути не може.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджений просить змінити ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2019 року та зарахувати у відбутий строк покарання попереднє ув`язнення засудженого з 14.01.2011 року по 30.11.2011 року за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.05.2011 року, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України з урахуванням ч. 1 ст. 5 КК України. Вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції постановив оскаржуване рішення без повного й всебічного дослідження обставин справи. Зазначає, що, фактично, йому було частково приєднано невідбуту частину покарання за минулим вироком на підставі ст. 71 КК України, і це, на думку апелянта, є межами того самого провадження, в межах якого до нього було застосовано попереднє ув`язнення. У в`язку з чим, строк попереднього ув`язнення за попереднім вироком з 14.01.2011 року по 30.11.2011 року, має бути зарахований з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Апелянт вважає, що оскільки він відбуває покарання за й за минулим вироком, вказане свідчить, що він відбуває покарання в межах одного кримінального провадження, оскільки якби це було не так, йому б не було приєднано невідбуту частину покарання.
Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 року, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.10.2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 321 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.119 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 321 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_7 призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі. У відповідності до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2011 року у вигляді 6 місяців і остаточно визначено ОСОБА_7 міру покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців /а. с. 5-7/.
Початок відбуття покарання ОСОБА_7 визначено з 16.10.2018 року, зараховано у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 08.08.2016 року по 07.12.2017 року, та з 16.10.2018 року до вступу вироку в законну силу відповідно до ч. 5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

31.01.2019 року вказаний вирок щодо ОСОБА_7 набрав законної сили /а.п. 8/.
Оскільки питання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання засудженому ОСОБА_7 уже вирішено при постановленні вироку щодо нього, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Аргументи апелянта стосовно того, що відносно нього існує ще й вирок за 2010 рік, не можуть бути взяті до уваги, оскільки основною умовою застосування ч. 5 ст. 72 КК України є те, що попереднє ув`язнення зараховується до строку покарання в межах одного провадження.

Посилання засудженого на те, що до нього вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.10.2018 року було застосовано ст. 71 КК України, отже, він відбуває покарання в межах одного кримінального провадження, є безпідставними, оскільки вказана стаття була застосована до нього за правилами Загальної частини КК України щодо призначення покарання.

Таким чином, при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 судом першої інстанції дотримано вимог чинного законодавства України, а тому підстав для скасування ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2019 року, колегія суддів не вбачає.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обгрунтованість ухвали суду, а тому до задоволення вона не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

С У Д Д І :

___________________ ___________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_8 ОСОБА_4