Справа №592/1214/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/38/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/1214/17 за апеляційними скаргами представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 на вирок Ковпаківського районного суду м. Сум від 12.03.2018, за яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лебедин Сумської області, мешканець АДРЕСА_1 (зареєстрований по АДРЕСА_2 ), раніше не судимий

визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України та визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 365 КК України і виправданий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення ним злочину,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_11

представника потерпілого адвоката ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13

захисників адвокатів ОСОБА_14 і ОСОБА_15 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданих апеляційних скаргах:

- представник потерпілого ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_17 просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_13 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, пов`язаних зі здійсненням владних повноважень на строк 3 роки, а також визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, просить призначити остаточне покарання у виді позбавлення на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, пов`язаних зі здійсненням владних повноважень на строк 3 роки. Крім того, просить стягнути на користь потерпілого 2454,10 грн матеріальної шкоди та 75000 грн моральної шкоди, а на підставі ст. 54 КК позбавити спеціального звання «лейтенант поліції». Свої вимоги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції необґрунтовано зменшив розмір завданої моральної шкоди, а також дійшов безпідставного висновку про те, що наслідки перевищення влади або службових повноважень представниками правоохоронного органу можуть виражатися виключно в грошовому еквіваленті. При цьому обвинувачений свою вину не визнав, не вжив заходів для усунення заподіяної шкоди та цинічно поводив себе з потерпілим;

- обвинувачений ОСОБА_18 просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити нове рішення, яким виправдати його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, оскільки точний час отримання потерпілим тілесного ушкодження не встановлено, як і події, що відбувалися з ним у відділенні поліції до того як його доставили в лікарню вдруге. При цьому показання потерпілого є суперечливими, судом не враховані показання свідків про можливість отримання останнім тілесних ушкоджень самостійно та в ході конфлікту з іншими особами, а також показання свідків щодо стану його здоров`я, коли він був перший раз доставлений в лікарню. Крім того, протокол слідчого експерименту та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських є недопустимими доказами. Також суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення медичних експертиз;

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_19 просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_13 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, пов`язаних зі здійсненням владних повноважень на строк 2 роки, а також визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, просить призначити остаточне покарання у виді позбавлення на строк 6 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, пов`язаних зі здійсненням владних повноважень на строк 2 роки, а на підставі ст. 54 КК позбавити спеціального звання «лейтенант поліції». Свої вимоги обгрунтовує тим, що для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 365 КК наявність істотної шкоди не потрібна. Крім того, судом безпідставно визнано молодий вік обвинуваченого обставиною, яка пом`якшує покарання;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_20 (із доповненнями) просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог КПК та невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки досудове розслідування проведено однобічно, поверхнево і необ`єктивно, зокрема не проведені слідчі експерименти та судово-медичні експертизи щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень і ступеню їх тяжкості та не з`ясовані інші суттєві обставини щодо можливості завдання потерпілому ударів особами, з якими у останнього був конфлікт, а також під час його перебування у відділі поліції. Показання свідків та потерпілого викладені у вироку вибірково. Диск із відеозаписами з камер працівників поліції не може бути використаний як доказ. Крім того, зазначає, що ОСОБА_13 має молодий вік, дружину та двох малолітніх дітей на утриманні, злочин вчинив вперше, позитивно характеризується, згідно досудової доповіді органу пробації виправлення можливе без позбавлення волі.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Сум від 12.03.2018 ОСОБА_13 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 54 КК призначене додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «лейтенант поліції». Стягнуто на користь ОСОБА_16 2454,10 грн матеріальної та 60000 грн моральної шкоди. Цим же вироком одночасно визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 365 КК і виправданий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК за недоведеністю вчинення ним злочину.

Відповідно до вироку суду, 22.12.2016 близько 17:30 по Покровській площі, буд. 15 А у м. Суми співробітники роти № 1 батальйону УПП в м. Суми ОСОБА_13 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 затримали ОСОБА_16 і для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння доставили його до СОНД по вул. Куликівській, буд. 43 в м. Суми. В подальшому, близько 17:46, знаходячись на території СОНД, ОСОБА_13 , будучи працівником правоохоронного органу, без будь-якого приводу з боку ОСОБА_16 , який не вчиняв протиправних дій, за відсутності передбачених законом підстав, умисно наніс правим коліном удар у ділянку живота ОСОБА_16 , завдавши тяжкі тілесні ушкодження, які були небезпечними для життя.

Органом досудового розслідування ОСОБА_13 також пред`явлене обвинувачення в тому, що будучи працівником правоохоронного органу він вчинив дії, що супроводжувалися насильством, а також болісними і такими діями, що ображають особисту гідність потерпілого, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, і які завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, а саме спричиненні 22.12.2016 ОСОБА_16 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Розглянувши кримінальне провадження та дослідивши всі обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б достовірно підтверджували поза розумним сумнівом, що ОСОБА_13 , будучи працівником правоохоронного органу, вчинив умисні дії, які явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень і завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_16 , що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисників ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які підтримали апеляційні скарги обвинуваченого та захисника, просили скасувати вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, а також заперечили проти апеляційних скарг представника потерпілого та прокурора, доводи представника потерпілого ОСОБА_12 та прокурора ОСОБА_11 , які підтримали свої апеляційні скарги та частково апеляційні скарги один одного, а також заперечили проти апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що усі вказані вище апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_13 пред`явлене обвинувачення, за яким він завдав потерпілому ОСОБА_16 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння (ч. 1 ст. 121 КК), яке судом першої інстанції визнано доведеним і обвинувачений визнаний винним у вчиненні цього злочину.

Крім того, ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК, а саме в тому, що будучи працівником правоохоронного органу він вчинив дії які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, і які завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, кваліфікуючої ознакою якого є вчинення вказаних дій, що супроводжувалися насильством, а також болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями.

Розглянувши кримінальне провадження та дослідивши усі обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б достовірно підтверджували поза розумним сумнівом, що ОСОБА_13 , будучи працівником правоохоронного органу, вчинив умисні дії, які явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень і завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_16 .

Вказаний висновок суду першої інстанції вмотивований тим, що обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК. є заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, яка згідно примітки до цієї статті станом на момент вчинення злочину складала 68900 грн, однак чого не доведено у ході судового розгляду, тому обвинувачений визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 365 КК і виправданий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК за недоведеністю вчинення ним цього злочину.

Разом з тим, приймаючи таке рішення, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК, вичерпується самим фактом вчинення дій, які явно виходять за межі наданих працівнику правоохоронного органу прав чи повноважень, і містять принаймні одну з ознак, визначених у ч. 2 ст. 365 КК супроводжуються насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Аналогічну правову позицію висловила у своїй постанові від 05.12.2018 у справі № 301/2178/13-к Велика Палата Верховного Суду, яка містить висновок про те, як саме повинна застосовуватися ч. 2 ст. 365 КК, згідно якого заподіяння наслідків у вигляді істотної шкоди в розумінні п. 3 примітки ст. 364 КК не є обов`язковою умовою для кваліфікації дій особи за ч. 2 ст. 365 КК.

Згідно вимог ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законне є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Таким чином, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у оскаржуваному судовому рішенні потягло за собою істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки зазначені вище обставини, на переконання колегії суддів, перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення на підставі об`єктивно з`ясованих фактів, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК та, у разі визнання особи невинуватою, зазначити у своєму рішенні докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування інших окремих доказів, тому апеляційні скарги представника потерпілого та прокурора в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Заслуговують на увагу і доводи апеляційних скарг представника потерпілого та прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, оскільки суд першої інстанції, на думку колегії суддів, не дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, не в повній мірі врахував положення КК, які впливають на визначення виду і розміру покарання, а саме ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії тяжких злочинів, наслідків для здоров`я потерпілого та відношення обвинуваченого до вчинених ним діянь.

Відповідно п. 3 і 4 ч. 1 ст. 409 КПК, підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно ч. 2 цієї норми закону підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є: незастосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту (п. 2-3 ч. 1 ст. 413 КПК).

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим, зокрема через м`якість (ч. 1 ст. 414 КПК).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки під час апеляційного розгляду будь-яких клопотань з приводу дослідження доказів щодо зазначених вище обставин від учасників судового провадження не надходило, а апеляційний суд позбавлений можливості їх дослідити за власною ініціативою (ст. 404 КПК), внаслідок чого позбавлений можливості усунути вказані в апеляційних скаргах порушення, дослідивши докази, і ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

З аналогічних підстав колегія суддів вважає необгрунтованими і доводи апеляційних скарг представника потерпілого та прокурора про скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення апеляційним судом нового вироку, які задоволенню не підлягають.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки порушені ними питання спочатку підлягають дослідженню при новому розгляді в суді першої інстанції, а вже потім при наявності остаточного судового рішення бути предметом перевірки в апеляційному суді, так як суд апеляційної інстанції відповідно положенням ч. 2 ст. 415 КПК при скасуванні судового рішення не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При цьому, враховуючи викладені обставини, колегія суддів наголошує, якщо при новому розгляді цього кримінального провадження у суді першої інстанції буде збережений об`єм пред`явленого ОСОБА_13 обвинувачення, кваліфікація його дій не зміниться і він буде визнаний винуватим у вчиненні того самого злочину, то визначене судом першої інстанції покарання все рівно є невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Сум від 12.03.2018 відносно ОСОБА_23 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4