Дата документу 04.11.2019 Справа № 311/1940/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1682/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 311/1940/19
Категорія ст. 249 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000253 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Попасна Луганської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.. 89 КК України не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 22 серпня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі прокурор, вважає, що вказаний вирок стосовно ОСОБА_6 у частині призначеного покарання підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, судом І інстанції не враховано, що ч. 1 п. 1 Закону №1019-VITI від 18.02.2016 внесено зміни до ст. 96-1 КК України та передбачено застосування спеціальної конфіскації, тобто примусового безоплатного вилучення за рішенням (вироком) суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна, за умови вчинення умисного злочину, у тому числі передбаченого ст. 249 ч. 1 КК України.

Із приписів ст. 96-2 ч. 1 КК України вбачається, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержано внаслідок вчинення злочину (п.1) або були предметом злочину (п.3), а крім того були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину (п.4).

Таким чином, судом помилково не було застосовано до ОСОБА_6 спеціальну конфіскацію забороненого знаряддя вилову, а саме: - сітки довжиною 20 метрів, висотою 1 метр, розміром вічка 55 х 55 мм, матеріал - ліска.

Зважаючи на те, що ст. 96-1 КК України, передбачає застосування спеціальної конфіскації, яка не є видом покарання відповідно до ст. 51 КК України, вважаю, що вирок Василівського районного суду Запорізької області від 22.08.2019 стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 249 КК України в частині призначеного покарання підлягає зміні, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Просить вирок Василівського районного суду Запорізької області від 22.08.2019 стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 249 КК України у частині призначеного покарання змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На підставі ст. 96-1 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до забороненого знаряддя вилову - сітки довжиною 20 метрів, висотою 1 метр, розміром вічка 55 х 55 мм, матеріал - ліска. В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 22 серпня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України та призначено йому покарання у виді 1-го (одного) року обмеження волі. Відповідно до ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом 1-го (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. У відповідності зі ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави Україна 4 522 (чотири тисячі п`ятсот двадцять дві) грн. в якості матеріальної шкоди. У вироку вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 04 травня 2019 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , маючи намір на незаконне зайняття рибним добувним промислом, діючи умисно, знаходячись у воді Каховського водосховища поблизу села Верхня Криниця Василівського району Запорізької області, в порушення ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», яке затверджене наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року, за допомогою забороненого знаряддя лову - ліскової сітки, займався незаконним рибним добувним промислом, під час якого виловив: 6 особин судака звичайного, вартістю згідно розрахунку до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 за № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», 510 гривень за одну особину, на загальну суму 3 060 гривень; 66 особин карася сріблястого, вартістю згідно розрахунку 17 гривень за одну особину, на загальну суму 1 122 гривні; 2 особини ляща, вартістю згідно розрахунку, 170 гривень за одну особину, на загальну суму 340 гривень. Всього ОСОБА_6 виловив риби на загальну суму 4 522,00 гривні, чим завдав істотну шкоду рибному господарству України.

ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції діїОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 249 КК України.

Доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу.
Так, згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, може бути призначене лише за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 цього Кодексу.
Санкція ч. 1 ст. 249 КК України, в редакції Закону на час вчинення злочину і ухвалення вироку суду першої інстанції, передбачала покарання лише у виді штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

Згідно зі ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого у тому числі ч. 1 ст. 249 КК України.
Як слідує з резолютивної частини вироку суду першої інстанції, суд в порушення вказаних норм закону не застосував ст. 96-1 КК України та призначив обвинуваченому не передбачене санкцією ч. 1 ст. 249 КК України додаткове покарання у виді конфіскації в дохід держави сітки довжиною 20 метрів, висотою 1 метр, розміром вічка 55 х 55 мм, матеріал - ліска.

Таким чином, доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими, а тому вирок суду підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 22 серпня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до вимог ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

На підставі ст. 96-1 КК України застосувати спеціальну конфіскацію у власність держави - сітки довжиною 20 метрів, висотою 1 метр, розміром вічка 55 х 55 мм, матеріал - ліска.

У решті вирок суду залишити без зміни.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення.
Судді: