Справа № 727/8215/19
Провадження № 1-кп/727/357/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
за участю учасників судового кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_3
- обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці справу за кримінальним провадженням за 0001552 від 15.07.2019 р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, тимчасово проживаючого без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, зі не повною середньою освітою, раніше судимого вироком суду від : 10.10.2014 Садгірським районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на основі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки.; - 10.12.2014 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, до призначеного покарання приєднати частину покарання по вироку Садгірського районного суду м. Чернівці від 10.10.2014р.; - 18.08.2015 Апеляційним судом Чернівецької області за ч. 2 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано, що обвинувачений ОСОБА_4 30.06.2019, біля 11 годині 20 хвилин, перебуваючи в магазині «НАЙ-НАЙ», розташованого за адресою вул. І. Франка, 16, м. Чернівці, де свою підприємницьку діяльність здійснює ФОП ОСОБА_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, протиправно, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, вважаючи, що діє непомітно для працівників та відвідувачів магазину, таємно, шляхом вільного доступу із полиці вказаного магазину викрав три упаковки кави «Jacobs», вагою 120 грам, вартістю без ПДВ - 107 гривень 10 копійок за кожну, які сховав під свій одяг та пройшов повз територію касової зони магазину, не розрахувавшись за товар; після чого вийшов з приміщення магазину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив ФОП ОСОБА_5 матеріальну шкоду, на загальну суму, без ПДВ - 321,30 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України в повному обсязі і надав суду, в порядку вимог ст. 351 КПК України, показання про те, що дійсно ним 30.06.2019р., близько обіду, він зайшов в магазині «НАЙ-НАЙ», що знаходиться за адресою вул. І. Франка, 16, м. Чернівці, де з прилавку взяв три упаковки кави Якобс, які поклав собі під куртку і з якими вийшов повз каси на вулицю, після чого був затриманий працівниками магазину. У вчиненому кається і просить його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 , в її інтересах представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи, суду останніми надано письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили покарання останньому винести на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичних обставин справи, повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст і правові наслідки застосування ст. 349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі, окрім тих документів, що характеризують особу обвинуваченого.
В судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_4 було роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України та його право на захист, останній наполіг на захисті своїх інтересів в суді самостійно.
Суд, дії ОСОБА_4 вірно кваліфікує за ст. 185 ч.2 КК України, так як в судовому засіданні з достовірністю установлено, що обвинувачений вчинив крадіжку - таємне викрадення чужого майна, за кваліфікуючою ознакою повторно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує, у відповідності до вимог ст. 65 ч.3 КК України ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують його покарання.
Згідно ст. 12 ч 3 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до, категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття і активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, відшкодування завданої шкоди потерпілій ФОП ОСОБА_5 .
На підставі ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Дана норма закону також передбачає змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
При ухваленні вироку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності. Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року та Європейський суд з прав людини вже неодноразово у своїх рішеннях (справа «Гудзь проти України» (Заява № 25032/11); справа «Чанаєв проти України» (Заява № 46193/13) робив висновки про те, що повна, детальна інформація щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактами, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що він вину за ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, шкоду завдану потерпілій відшкодував, відповідно на обліку в психіатричній лікарні, наркологічному диспансері не перебуває, офіційно не працює, не має постійного місця проживання, схильний до вчинення умисних корисливих злочинів; як вбачається з показів обвинуваченого, йому на даний час вже пред`явлено обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим і застосовано було до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в іншому кримінальному провадженні.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 дані про його особу, враховуючи думку потерпілої в її інтересах представника, а також враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні корисливі злочини, на даний час відносно нього триває досудового розслідування за аналогічний корисливий злочин, офіційно не працює, не має постійного зареєстрованого місця проживання в м. Чернівцях і області суд вважає, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 є не можливим без ізоляції від суспільства і останньому слід призначити покарання достатнє й необхідне для його виправлення, попередження вчиненні ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді арешту.
Заходи забезпечення даного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не застосовувалися; цивільного позову в рамках кримінального провадження не заявлено; судові витрати відсутні. Речові докази підлягають вирішенню в порядку вимог ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368 - 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому за даною статтею покарання у вигляду шести місяців арешту.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, після набрання вироком законної сили.
Речовий доказ, за постановою слідчого від 18.07.2019 року (а.с.к.п. 15) - СД - Р диск з записами відео спостереження, - залишити при матеріалах кримінального провадження
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України). Вирок суду підлягає врученню в порядку ч. 6, ч.7 ст. 376 КПК України стороні обвинувачення, стороні захисту.

Суддя ОСОБА_1