ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2992/19 Справа № 203/3525/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000758 за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ПрАТ Страхова компанія ВУСО ОСОБА_10 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2019 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПрАТ Страхова компанія ВУСО ОСОБА_10 просить вирок суду в частині задоволення цивільного позову на суму 134 028 грн скасувати, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та постановити нове рішення, яким в задоволенні цивільного позову в цій частині відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що ПрАТ Страхова компанія ВУСО виплачено моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілого ОСОБА_11 на користь його батьків - ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , та понесених ОСОБА_7 витрат, пов`язаних з похованням, однак жодних доказів, які б підтверджували факт перебування цивільних позивачів на утриманні загиблого надано не було, а тому ПрАТ Страхова компанія ВУСО не погоджується в частині задоволення цивільного позову щодо стягнення шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах встановлених ст.1200 ЦК України.

Відповідно до ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Вказує на те, що батьки загиблого були непрацездатними особами похилого віку та отримували пенсію на час його смерті.

Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування.

Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 отримували пенсію за віком в розмірі, що забезпечував їм прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому їх не можна вважати утриманцями.

Зазначає, що судом було проігноровано те, що для отримання страхового відшкодування, матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, встановлено спеціальний порядок, який включає в себе обов`язкове подання потерпілим чи іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, страховику заяви про страхову відшкодування з наданням певних документів.

Однак, документів, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, не було надано ні ПрАТ Страхова компанія ВУСО, ні суду першої інстанції, а тому об`єктивно встановити факт перебування цивільних позивачів на утриманні загиблого сина не встановлюється можливим.
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2019 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; на підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Цим же вироком з ПрАТ Страхова компанія ВУСО стягнуто на користь: - ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди - 96 257 грн.; - ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди - 89 352 грн..
Також з ОСОБА_9 стягнуто на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 14 319 грн.
За обставин, викладених у вироку, 15.08.2018 року, приблизно о 21.04 годин, водiй ОСОБА_13 , керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 2410», р/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане 26.04.2017 року належить йому на праві власності, рухався по пр. Богдана Хмельницького з боку вул. Шинної в напрямку вул. Запорізьке шосе у м. Дніпро в лiвiй смузi для руху, зі швидкістю приблизно 50 км/год..
У ході подальшого руху водій ОСОБА_13 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного i фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виборі швидкості руху керованим ним автомобілем, не врахував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати його рух i безпечно керувати ним, в результаті чого в районі електроопори № 493 перехрестя пр. Богдана Хмельницького та вул. Титова в Центральному районі м. Дніпро, втратив контроль над керуванням автомобілем «ГАЗ 2410» р/н НОМЕР_3 , виїхав за межі проїзної частини ліворуч на трамвайні колії, що розділяють два напрямку руку по пр. Богдана Хмельницького, в результаті чого продовжив рух в некерованому стані, виїхавши на зустрічну смугу для руху, за напрямком свого руху, де допустив зіткнення задньою правою боковою частиною керованого ним автомобіля з передньою частиною моторолера «Kymco Grand Dinc 150» р/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в крайній лiвiй смузi для руху в зустрічному напряму. Своїми діями водiй ОСОБА_9 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. (6), 12.1. Правил дорожнього руху, згідно з якими:
п. 1.3. «Учасники дорожнього руку зобов`язань знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших oci6 не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руку водій зобов`язаний: б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу i не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, i стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
Порушення п. 12.1. Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_9 знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла (на переднiй поверхнi грудної клітини 2 ділянки осадження; садна: на переднiй та зовнiшнiй поверхнях лівого плеча у середній третині, на лівій бічній поверхні тулуба у проекції крила клубової кістки, на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна вiд нижньої до середньої третинні (9), на передній та зовнiшнiй поверхнях лівого колінного суглобу, на передній поверхні лівої гомілки у середній третині (5), на внутрішній поверхні правої гомілки у верхній третині з переходом на аналогічну поверхню правого колінного суглобу (7), на передній поверхні правої гомілки на межі верхньої та середньої третин (3) (на тлі синця); синець на зовнiшнiй поверхнi лівої гомілки у верхній третині; крововиливи у товщі м`яких покривних тканин голови лобно- тім`яної ділянки ліворуч, під м`якою мозковою оболонкою правої тім`яно-скроневої ділянки та у проекції лівої півкулі мозочка; у черевній порожнині близько 360 мл темно-червоної рідкої крові, у лівій плевральній - 1600 мл темно-червоної рідкої крові, у правій - 50 мл; крововилив у товщi жирової клітковини середостіння; 2 дефекти на передній поверхні серцевої сорочки, у її порожнині сліди темно-червоної рідкої крові, на передній поверхні серця 2 дефекту, один з яких наскрізний; крововилив у товщі м`язів передньої! поверхні грудної клітини праворуч та ліворуч від рівня ключиць до 10-го ребра ліворуч; перелом грудини на рівні 2-го міжреберного проміжку, розриви пристінкової плеври у проекції 2,4,5 ребер ліворуч по середньо- ключичній лінії, переломи: 1,2,4,5 ребер по біляхребтовій лінії праворуч, 7 ребра праворуч по лопатковій лінії, 2-5 ребер по середньо- ключичній лінії ліворуч, 4-7 ребер ліворуч по передньо-паховій лінії, 1,2,3 ребер по біляхребтовій лінії ліворуч; крововиливи у товщi жирової клітковини нирок; розриви капсули та надриви паренхіми печінки; перелом лівого стегна у середній третині; крововилив у товщі м`яких тканин спини у проекції поперекового відділу; ознаки струсу тiла: смуго подібні крововиливи у проекції коренів та між дольових ділянках, крововиливи у зв`язковий апарат селезінки та печінки, у товщі брижі тонкого кишечника), що сприяло безпосередній причині смерті.
Смерть потерпілого ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 вiд сумісної тупої травми тіла, що супроводжувалась, переломами лівого стегна, грудини, ребер з ушкодженням легень, серця, печінки, перебіг якої ускладнився розвитком шоку, що знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку на місці вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та потерпілого, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника цивільного відповідача підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України,судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 КПК України, передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до вимог абзацу 7 п. 2 ч. 3 та абзацу 6 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову та рішення про цивільній позов.

Тобто відповідно до вимог вказаних вище статей кримінального процесуального закону суд повинен навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, які підлягають стягненню, вказавши матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , які є батьками загиблого ОСОБА_11 , було подано цивільний позов до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та обвинуваченого ОСОБА_9 , за яким, з урахуванням уточнених вимог, зі страхової компанії просили стягнути страхове відшкодування в розмірі 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, тобто по 67 014 грн кожному, моральну шкоду по 22 338 грн кожному, на користь ОСОБА_7 відшкодування витрат на поховання в розмірі 6905 грн, та з ОСОБА_9 , з урахуванням добровільної виплати в рахунок відшкодування шкоди 75 000 грн, просили стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а саме 14 391 грн.
Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в ДТП, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).
Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого, право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Згідно із п.2 ч.1 ст.1200 КЦ України, шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно.
Пунктом 27.2 Закону визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відповідно до ч.1 ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.
Для отримання страхового відшкодування, матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлено спеціальний порядок, який включає в себе обов`язкове подання потерпілим чи іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, страховику заяви про страхове відшкодування з наданням документів, перелік яких закріплений у п. 35.2 вказаної статті, а саме: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;
д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;
е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи цивільний позов потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , всебічно не з`ясував усіх обставин при його вирішенні, а саме, щодо страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» потерпілим у розмірі 134 028 грн, оскільки судом належним чином не перевірено, чи є потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_12 тими особами, які мають право на відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого ОСОБА_11 , оскільки не з`ясовано та не встановлено факту перебування потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_12 на утриманні померлого ОСОБА_11 , що є обов`язковим елементом, відповідно до ст.1200 ЦК України.
Згідно із вимогами п.3 ч.1 ст.409 КПК України,підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника цивільного відповідача підлягає частковому задоволенню, оскільки судом першої інстанції всебічно не було з`ясовано усіх обставин при вирішенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , чим було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому, відповідно до п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України, вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілих підлягає скасуванню з призначенням в цій частині нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПрАТ Страхова компанія ВУСО ОСОБА_10 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2019 року задовольнити частково.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2019 року щодо ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_7 , ОСОБА_12 до ПрАТ Страхова компанія ВУСО про відшкодування страхового відшкодування в розмірі 134 028 грн (кожному з позивачів по 67 014 грн) скасувати, призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4