пр. № 1-кс/759/7744/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Київ Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засіданнь ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2019 року до слідчого судді Святошинського району м. Києва надійшла вищезазначена скарга, в якій скаржник просить скасувати постанову слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 13.09.2019 року, як таку, що постановлена передчасно та є незаконною, оскільки слідством не вжито всіх заходів для повного та всебічного розслідування даного кримінального провадження, та таку, що не відповідає вимогам КПК. Як зазначив скаржник, оскаржувану постанову ним отримано 21.11.2019 року, про що слідчому судді і надано відповідні докази. Тобто, встановлено, що строки звернення з даною скаргою не пропущено.

Скаржник ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій просить скаргу розглядати у її відсутність, скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Слідчий Святошинського УП ГУ НП України в м.Києві, чиї дії оскаржуються, до суду не з`явився, причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши надані документи, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

В провадженні Святошинського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0005575, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст. 284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі встановлення відсутності в діянні особи складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування , після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону при закриття провадження дотримані не були, оскільки в постанові про закриття кримінального провадження не надано оцінку всім обставинам, здобутим під час досудового розслідування.

В постанові слідчого про закриття кримінального провадження не необґрунтовано та не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій він прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі аб. 14 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вказані обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, тому висновок слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами ч. 2ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

У зв`язку із наведеним, слідчий суддя приходить до висновку, що вимога особи, яка подала скаргу на постанову про закриття провадження, ґрунтується на нормах закону, що є належною підставою для задоволення скарги.

Керуючись ст. 110, 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, - задовольнити.

Постанову слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 від 13.09.2019 року про закриття кримінального провадження № №0005575, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України, - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на дану ухвалу може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1