Справа № 304/1496/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000340 від 09.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляді суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, так як ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені при обранні відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не відпали та продовжують існувати.

Захисники обвинуваченого - адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання, оскільки, прокурором не наведено будь-яких доказів того, що ризики передбачені ст. 177 КПК України встановлені при обранні відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не відпали та продовжують існувати, просили змінити обвинуваченому запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на більш м"який не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив проти продовження строку тримання під вартою і підтримав позицію захисників та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на інший не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт.

Заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та його захисників, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 травня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою по 14 липня 2019 року включно.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 року "Летельє проти Франції).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд бере до уваги, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та пов`язане із застосуванням насильства до потерпілого, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, вчинив даний злочин будучи обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України (кримінальне провадження № 0000161 від 05.04.2018), яке перебуває на розгляді у Перечинському районному суді, постійного місця роботи немає, ніде не навчається, неодружений, утриманців немає, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв"язків, а тому наявні достатні дані про те, що продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, впливати на потерпілого чи свідків у даному кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартю, буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке обвинуваченому інкримінується, тяжкістю покарання, яке йому загрожує кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу обраного відносно обвинуваченого не вбачається, а тому суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 196, 331, 369 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на період судового розгляду кримінального провадження по 01 вересня 2019 року включно.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ "Закарпатська УВП (№ 9)".

Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3