УХВАЛА
Єдиний унікальний номер №440/798/15-к
Провадження №1-кс/943/827/2019
25 жовтня 2019 року м. Буськ
ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, розгляд скарги просив проводити у його відсутності через брак коштів на дорогу до суду, малозабезпеченість сім`ї.
Слідчий СВ Буського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 відносно задоволення скарги заперечила і пояснила, що оскаржувану постанову вважає законною та обґрунтованою, винесеною з дотриманням вимог КПК України.
Прокурор проти скарги заперечила та зазначила, що вважає таку безпідставною, необґрунтованою та просить залишити її без задоволення.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та кримінального провадження, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.
Зі змісту постанови вбачається, що 07 грудня 2012 року в прокуратуру Буського району Львівської області із письмовою заявою звернулась ОСОБА_6 в якій повідомила про те, що в акті встановлення та узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_7 було підроблено її підпис. На підставі вказаного акту 13.12.2012 року, Ожидівською сільською радою ОСОБА_7 було видано державний акт на право власності на землю серії ЛВ6079.
Досліджуючи оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, приходжу до висновку, що при закритті кримінального провадження були дотримані вимоги ст.284 КПК України.
Так, слідчим перевірено наявні у справі докази, що стверджують про відсутність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, а саме як вбачається з акта встановлення та узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_7 , він був складений у 1997 році комісією у складі голови ОСОБА_8 , землевпорядника Ожидівської сільської ради ОСОБА_9 , землекористувача ОСОБА_7 , суміжних землекористувачів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 .
Будучи допитаним у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомив, що в с.Йосипівка Буського району розміщений житловий будинок, який належить його матері ОСОБА_6 на праві приватної власності. Земельна ділянка, на які розміщений даний житловий будинок не приватизована, оскільки у кінці 1999 року ОСОБА_7 , коли проводила приватизацію своєї земельної ділянки, підробила в акті узгодження меж земельної ділянки підпис його матері ОСОБА_6 . Як видно з акту, його мати дала згоду на встановлення меж, хоча дане узгодження, як зазначає ОСОБА_5 , відбулося за відсутності його матері ОСОБА_6 .
Таку позицію було висловлено ОСОБА_12 лише під час давання показань 25.02.2013 року. Однак в ході подальшого проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, останній на неодноразові виклики до органу досудового розслідування не прибував, про причини неявки не повідомляв, хоча належним чином був повідомлений про дату та час проведення слідчих дій, отримавши повістку про виклик, що підтверджується підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.
Згідно висновку експерта №6/161 від 25.04.2013 підпис від імені ОСОБА_6 в акті встановлення і узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_7 виконаний не ОСОБА_6 , а іншою особою.
Відповідно до ч.1 ст.358 КК України документ є предметом вказаного виду злочину за умови, якщо він відповідає певним ознакам, а саме: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним. Із врахуванням викладеного слід прийти до висновку, що акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки не є офіційним документом, відповідно не являється предметом злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.
Як встановлено порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади у частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачені ст.186, 186-1 Земельного кодексу України.
Статтею 106 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.
Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому ст.198 Земельного кодексу України вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення на приватизацію незаконним.
Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.
З наведеного випливає, що акт погодження меж земельних ділянок з суміжними власниками і землекористувачами, хоч і має певне юридичне значення, але не надає особі конкретного права в отримані державного акту на право власності земельною ділянкою, а відсутність акта погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови сільської ради в затвердженні технічної документації.
Також в ході досудового розслідування начальнику Державної інспекції сільського господарства у Львівській області скеровано лист про проведення перевірки законності прийнятих рішень Ожидівською сільською радою, а саме 7 сесії 3 скликання від 08.07.1999 про передачу у приватні власність земельної ділянки площею 0,2171га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_7 та 29 сесії 5 скликання №939 від 11.12.2009 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою стосовно земельної ділянки площею 0,25га ОСОБА_6 , а також перевірки законності використання вищевказаних земельних ділянок користувачами ОСОБА_7 та ОСОБА_13 .
Згідно інформації Державної інспекції сільського господарства в Львівській області про проведення перевірки та дотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на території Ожидівської сільської ради встановлено, що рішення Ожидівської сільської ради від 08.07.1999 за №28 «Про затвердження уточнених площ земельних ділянок громадян» прийняте без порушень вимог земельного законодавства. Крім цього, при проведення перевірки щодо правомірності надання земельної ділянки та видачі державного акту на право приватної власності порушень вимог земельного законодавства не встановлено.
Окрім того встановлено, що ОСОБА_6 у червні 2016 року звернулася із позовом до Бродівського районного суду Львівської області в якій серед інших вимог просила скасувати рішення Ожидівської сільської ради 08.07.1999р.; визнати державний акт на право приватної власності на землю в с.Йосипівка Буського району від 13.12.1999 р. недійсним. У задовленні позову ОСОБА_6 відмовлено. Після чого ОСОБА_6 звернулася до Апеляційного суду Львівської області із апеляційною скаргою на рішення Бродівського районного суду. За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справа Апеляційного суду Львівської прийнято рішення про її відхилення. Відмова в задоволенні скарги в частині вимоги про визнання державного акту на право приватної власності на землю в с.Йосипівка Буського району від 13.12.1999 р. недійсним ґрунтувалося на тому, що позивачкою, всупереч вимогам ст.ст.10,60 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності набуття нею права користування чи власності на земельну ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_1 , правомірності користування цією земельною ділянкою, правомірності набуття та користування земельною ділянкою площею 0,25 га, належних та допустимих доказів на підтвердження встановлення меж між земельними ділянками ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . ОСОБА_6 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Документів, які б підтверджували право власності на земельну ділянку представлено не було.
В ухвалі вказано, що зазначена позивачкою у позовній заяві така підстава для скасування рішення, як підробка підпису суміжного землекористувача в акті встановлення та узгодження меж земельної ділянки при приватизації земельної ділянки, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення Ожидівської сільської ради від 08.07.1999, оскільки оскаржуване рішення передувало складанню акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки, який складався при виготовленні технічного звіту про виконані роботи та видачі державного акту на право приватної власності на землю після прийняття сільською радою оскаржуваного рішення. Рішення суду набрало законної сили.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, суддя -
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1