Справа №463/3587/16-к
Провадження №1-кп/463/35/19
В И Р О К
іменем України

10 червня 2019 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002366 від 15 липня 2016 року про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 Кримінального Кодексу України -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 , працюючи на посаді завідувача юридичного відділу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради згідно з розпорядженням останньої № 31/к від 14.05.1997 року, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, будучи службовою особою, зобов`язаною відповідно до своїх функціональних обов`язків перевірити відповідність чинному законодавству розпоряджень адміністрації та інших документів, що ним опрацьовуються та візуються, та несучи відповідальність за відповідність чинному законодавству, розпоряджень та інших правових документів, що ним візуються без застережень та зауважень, в порушення вимог абзацу п`ятого пункту «в» частини другої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» (у редакції № 89/97-ВР від 19.02.97р.), відповідно до якого не підлягав приватизації об`єкт, а саме захисна споруда цивільного захисту № 48948 (протирадіаційна споруда/сховище), яке за інвентаризаційними даними рахувалось як «Склад цивільної оборони (Склад ЦО)», площею 607,9 кв. м., що позначене на план-схемі у технічній документації під літ. «О-3», що знаходиться на території відкритого акціонерного товариства «Галичфарм» (АТ «Галичфарм»), засновником якого був Фонд державного майна України, у порушення вимог Положення про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженого рішенням виконавчого комітету ЛМР № 351 від 02.07.99р., котре не передбачало оформлення права власності на вказаний тип об`єктів нерухомості, вчинив службову недбалість, тобто неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, 14.06.2000 року знаходячись на своєму робочому місці за адресою м. Львів, вул. К. Левицького, 67, у точно не встановлений час, належним чином не перевірив документи, подані посадовими особами АТ «Галичфарм» з метою оформлення права власності на об`єкти нерухомості, що перебували у віданні зазначеного товариства, та завізував як завідувач юридичного відділу без належних на те підстав розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради «Про оформлення права власності на будівлі та споруди майнового комплексу головного підприємства на вул. Опришківській, 6/8 у м. Львові відкритому акціонерному товариству «Галичфарм», зареєстроване у подальшому за № 648 від 22.06.2000 року, чим засвідчив відповідність закону даного розпорядження, що надало підстави для його подальшого підписання головою адміністрації, а в подальшому і видачі Відкритому акціонерному товариству «Галичфарм» свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на будівлі та споруди майнового комплексу, розташовані за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, 6/8, до яких увійшло і вказане сховище № НОМЕР_2 під літ. «О-3», площею 607,9 кв. м. та балансовою вартістю 661 159 грн.

В результаті таких дій зазначене сховище незаконно вибуло із власності держави, чим останній в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області завдано прямих збитків на суму 661 159 грн., що спричинило тяжкі наслідки.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 367 КК України - службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам (в редакції 2001 року, що пом`якшує кримінальну відповідальність).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 Кримінального Кодексу України, не визнав. По суті інкримінованого йому обвинувачення пояснив, що з 14.05.1997 року працював завідувачем юридичного відділу Личаківської районної адміністрації, був службовою особою, серед іншого, в його обов`язки входило перевіряти на відповідність закону документи, які, згідно встановленого переліку, передавалися у відділ приватизації з метою оформлення права власності, опрацьовувати такі та у випадку відсутності застережень чи зауважень візувати. Підтвердив, що вивчав пакет документів поданих АТ «Галичфарм» до ЛРА для оформлення права власності на будівлі та споруди майнового комплексу на вул. Опришківській, 6/8 у м. Львові, які перебували у віданні товариства, і як завідувач юридичного відділу ЛРА 14.06.2000 року без застережень та зауважень завізував розпорядження «Про оформлення права власності на будівлі та споруди майнового комплексу головного підприємства на вул. Опришківській, 6/8 у м. Львові відкритому акціонерному товариству «Галичфарм», зареєстроване у подальшому за № 648 від 22.06.2000 року. Крім нього, таке розпорядження візувалося завідувачами відділу приватизації житла та організаційно-господарського відділу. Звертає увагу, що він не міг і не повинен був передбачати суспільно-небезпечних наслідків, оскільки ні Фонд державного майна, ні ОСОБА_6 , який готував проект розпорядження, не мали зауважень чи застережень до видачі свідоцтва про право власності на вказане майно. В свою чергу розпорядження підписав голова ЛРА за вказівкою Фонду державного майна. При цьому, на даний час розпорядження та свідоцтво про право власності не скасовані. Крім цього, вважає, що станом на 2000 рік не було заборони на приватизацію захисних споруд цивільного захисту, а така заборона була внесена в 2013 році. А щоб пред`явити йому підозру склад ЦО перейменували у протирадіаційну споруду/сховище. Оскільки він не вчиняв кримінального правопорушення, просить ухвалити виправдувальний вирок.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, його вина повністю доведена зібраними та дослідженими у кримінальному провадженні доказами.

Так, представник потерпілого Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області ОСОБА_7 у судовому засіданні дав показання про те, що Регіональне відділення ФДМ України по Львівській області реалізує державну політику у сфері приватизації, оцінки, використання та відчуження державного майна, а також є органом з управління державним майном. Сховище № 48948, що розташоване на території АТ «Галичфарм» за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, 6/8, належало до державної власності, процедура переходу вказаного сховища до приватної власності АТ «Галичфарм» відбулася без відома та згоди ФДМ України, чим державі завдано шкоди на суму 661 159 грн.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що в 2006 році працював на посаді заступника начальника відділу приватизації державного житлового фонду Личаківської районної адміністрації, вивчав надані документи АТ «Галичфарм» та побачив об`єкти на які не було технічної документації та навпаки технічну документацію на об`єкти, яких не було в переліку, на що представник АТ «Галичфарм» ОСОБА_9 доніс наказ АТ «Галичфарм» про зміну назв приміщень та будівель. Він підготував проект розпорядження, який передав на візування юридичному, організаційно-господарському та відділу приватизації, після чого розпорядження підписувалося головою адміністрації.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_10 показав, що на час видачі розпорядження ЛРА № 648 від 22.06.2000 року щодо приватизації приміщень АТ «Галичфарм» він перебував на посаді голови Личаківської районної адміністрації. Вказане розпорядження він підписував після його візування відповідними відділами, які не внесли жодних застережень чи зауважень, ознайомившись з переліком об`єктів, які підлягали оформленню права власності, і не побачивши там нічого незаконного, схвалив розпорядження з наступною видачею свідоцтва про право власності.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , показав, що перебував на посаді директора з інженерно-технічних питань АТ «Галичфарм» та знав, що на території товариства перебуває сховище (об`єкт цивільної оборони) на утримання якого АТ «Галичфарм» постійно несло затрати, оскільки його стан перевіряли контролюючі органи. Також йому відомо, що найменування цього об`єкту змінювалося.

Свідок ОСОБА_12 - інженер ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», який проводив інвентаризацію споруд, в судовому засіданні дав показання про те, що сховище № 48948, розташоване на території цілісного майнового комплексу АТ «Галичфарм», що за адресою м. Львів, вул. Опришківська, 6/8 позначеного на поверховому плані під літерою «О-3» відноситься до об`єктів, які не підлягають приватизації. За своїми характеристиками це є споруда цивільної оборони, яка фактично відноситься до протирадіаційних споруд, а найменування цієї споруди у технічній документації мінялися згідно діючого законодавства.

У відповідності до розпорядження Личаківської районної адміністрації № 31/К від 14.05.1997 року (а.с.87) ОСОБА_5 призначений на посаду завідувача юридичного відділу Личаківської районної адміністрації, керівником якого працював до 11.06.2007 року (а.с.94).

Відповідно до положення про юридичний відділ Личаківської районної адміністрації, функціональних обов`язків завідувача цього відділу (а.с.84-86), ОСОБА_5 здійснював загальне керівництво відділом, контроль за виконанням завдань працівниками відділу, забезпечував планомірну, стабільну роботу відділу, ніс відповідальність за відповідність чинному законодавству розпоряджень та інших правових документів, що ним візуються без застережень і зауважень. При цьому, у разі невідповідності чинному законодавству проектів правових документів, що подаються на підпис керівництву адміністрації, зав. юридичним відділенням, не візуючи проекти цих документів, дає відповідний висновок з пропозиціями про законний порядок вирішення питань, що розглядаються. Якщо така невідповідність виявлена лише в окремій частині документу, то він візується на стадії його підготовки до розгляду із вказаними зауваженнями та пропозиціями.

Таким чином, ОСОБА_5 постійно займав в органах місцевого самоврядування посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій і відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України був службовою особою.

28.01.1992 року рішенням виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів № 63 (а.с.48) зареєстровано відкрите акціонерне товариство «Галичфарм» (АТ «Галичфарм»), створене на базі Львівського виробничого хіміко-фармацевтичного об`єднання «Львівфарм».

У відповідності до статуту АТ «Галичфарм», зареєстрованого рішенням виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів № 63 від 28.01.1992р., засновником даного акціонерного товариства був Фонд державного майна України.

Згідно з листом від 15.05.2000 року та додатку до листа «Перелік документів, що подаються…» (а.с.41) посадовими особами АТ «Галичфарм» з метою оформлення права власності на об`єкти нерухомості, що перебували у віданні зазначеного товариства, цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, 6/8, було подано до Личаківської районної адміністрації відповідний пакет документів, що подається для оформлення права власності. (а.с.42-69).

Як вбачається із переліку документів, що подаються для оформлення свідоцтва про право власності, АТ «Галичфарм» було подано в тому числі технічні паспорти будівель. З технічного паспорту від 20.04.2000 року, наявного в матеріалах інвентаризаційної справи за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, 6/8, такий видано на приміщення «О-3» (блок допоміжних приміщень) площею 3344,50 кв.м. Вказані приміщення увійшли в загальний перелік будівель та споруд майнового комплексу для оформлення приватизації, як випливає з розпорядження ЛРА ЛМР № 648 від 22.06.2000 року (а.с.39-40). У такій документації не міститься посилання на наявність об`єктів, які не підлягають приватизації.

Разом з тим, товариством подано перелік нерухомого майна, яке передане у власність АТ «Галичфарм», виданий «Держкоммедбіопром» та порівняльну таблицю (а.с.51,63), які містять інформацію, що до такого майна належить склад ЦО (цивільної оборони), на той час з інвентаризаційним номером 4292.

Після проведеної чергової інвентаризації відповідно до технічного паспорту від 28.12.2012 року, що міститься в інвентаризаційній справі, та паспорту сховища вказане приміщення - це захисна споруда цивільного захисту № 48948 (протирадіаційна споруда/сховище), яке за інвентаризаційними даними рахувалось як «Склад цивільної оборони (Склад ЦО)», площею 607,9 кв. м., що позначене на план-схемі у технічній документації під літ. «О-3».

Як показав свідок ОСОБА_12 - інженер ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», будучи спеціалістом в цій галузі, зміна найменування цієї споруди у технічній документації мінялася згідно діючого законодавства, а вказана споруда цивільної оборони фактично відноситься до протирадіаційних споруд.

Відповідно до ДБН В 2.2.5-97. Будинки і споруди. Захисні споруди цивільної оборони, захиснi споруди цивiльної оборони призначаються для захисту в мирний час персоналу, який переховується вiд наслiдкiв аварiй, катастроф та стихiйного лиха, якi загрожують масовому ураженню людей, а також у воєнний час - вiд сучасної зброї масового ураження. В мирний час захиснi споруди використовуються для господарчих потреб. Сховища дiляться на класи, а протирадiацiйні укриття (ПРУ) на групи.

Як вбачається з протоколу огляду від 25.09.2015 року (а.с.80) описано приміщення захисної споруди цивільного захисту № 48948 та встановлено, що стан сховища придатний для експлуатації.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 4449 від 30.12.2016 року (а.с.109-120) підтверджено, що приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , яке за інвентаризаційними даними рахувалось як «Склад цивільної оборони (Склад ЦО)» площею 607,9 кв.м., що позначене на план-схемі у технічній документації під літ. «О-3» - (протирадіаційна споруда, захисна споруда цивільного захисту) станом на момент приватизації та на даний час відноситься до сховища, яке використовується у мирний час під складські приміщення.

Згідно вимог абзацу п`ятого пункту «в» частини другої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» (у редакції № 89/97-ВР від 19.02.97р.) протирадіаційні споруди приватизації не підлягали.

Окрім цього, вимоги Положення про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженого рішенням виконавчого комітету ЛМР № 351 від 02.07.99р., на підставі якого винесене розпорядження ЛРА ЛМР № 648 від 22.06.2000 року, не передбачали оформлення права власності на об`єкти, передані у власність акціонерних товариств відповідно до рішення органу приватизації про приватизацію державного майна. Натомість у п. 16 Положення зазначено, що в окремих випадках, не передбачених цим положенням, оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводиться за рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради. Як вбачається з матеріалів провадження, таке рішення відсутнє. Така приватизація була можлива без рішення в 2006 році згідно Положення про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, затвердженого рішенням виконавчого комітету ЛМР № 394 від 23.03.06р. (а.с.70-79).

Таким чином, ОСОБА_5 як службова особа, який в силу своїх функціональних обов`язків, опрацьовував пакет документів поданих АТ «Галичфарм» для оформлення приватизації, та маючи достовірну інформацію, наявну в цих документах, що в переліку майна є склад цивільної оборони, будучи зобов`язаним перевірити відповідність всіх документів чинному законодавству, в порушення вказаних вище вимог Закону України «Про приватизацію державного майна» (у редакції № 89/97-ВР від 19.02.97р.) та Положення про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженого рішенням виконавчого комітету ЛМР № 351 від 02.07.99р., вчинив службову недбалість, тобто неналежно виконав свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них.

В даному випадку, ОСОБА_5 , маючи кваліфікацію юриста, виходячи із загального поняття - захисні споруди цивільної оборони, норм чинного на той час законодавства, що вказувало на наявність в переліку майна саме протирадіаційної споруди, яка не підлягала приватизації, зобов`язаний був візувати розпорядження ЛРА ЛМР № 648 від 22.06.2000 року, яке подавалося на підпис керівництву, із відповідними зауваженнями та пропозиціями, або ж не візуючи проект документу дати відповідний висновок з пропозиціями про законний порядок вирішення питань, що розглядаються. Натомість ОСОБА_5 завізував дане розпорядження, яке надалі було підписано та зареєстровано, і на підставі якого було видано Відкритому акціонерному товариству «Галичфарм» свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на будівлі та споруди майнового комплексу, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , до яких увійшло і вказане сховище № НОМЕР_2 під літ. «О-3», площею 607,9 кв. м. (а.с.31), балансовою вартістю 661 159 грн., яка вказана в матеріалах інвентаризаційної справи. Таким чином, майно незаконно вибуло із власності держави, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам. Відтак, ОСОБА_5 своїми діями допустив злочинну недбалість, так як не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, маючи інформацію про об`єкт та розуміючи, що за відсутності його візування, не були би видані відповідні документи та споруда не вибула б із власності держави.

Враховуючи наведене, твердження обвинуваченого про те, що об`єкт підлягав приватизації і його найменування штучно змінювалося є помилковими та суперечать вказаним вище нормам законодавства. Покликання обвинуваченого на можливі неправомірні дії інших осіб є неспроможними, оскільки в силу ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. А той факт, що розпорядження ЛРА ЛМР № 648 від 22.06.2000 року та свідоцтво про право власності на даний час є чинними, не спростовують висновків суду, оскільки такі питання вирішуються в порядку цивільного судочинства і не мають правового значення при встановленні винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

У сукупності, оцінюючи вказані вище докази, які зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є належними та допустимими, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, в судовому засіданні доведена повністю і зібраних у кримінальному провадженні доказів достатньо для встановлення наявності у його діянні складу злочину.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України - службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам (в редакції 2001 року, що пом`якшує кримінальну відповідальність).

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є необережним злочином середньої тяжкості, але що спричинило тяжкі наслідки; особу винного, який раніше не судимий, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно; відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання, та приходить до висновку, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, без призначення додаткового покарання у виді штрафу, що буде достатнім для виправлення особи та недопущення вчинення ним та іншими особами в подальшому аналогічних злочинів.

Разом з тим, у відповідності до ч.5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Як встановлено судом злочин вчинено ОСОБА_5 14.06.2000 року, і на даний час минуло більше як п`ять років з дня вчинення злочину, що є правовою підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, наслідком чого відповідно до ст. 284 КПК України є закриття кримінального провадження. Однак, згідно з ст. 285 КПК України обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку.

Враховуючи, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти закриття кримінального провадження за нереабілітуючою його підставою, слід ухвалити обвинувальний вирок і у відповідності до ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання з підстави передбаченої п.3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 367 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 1 рік.

У відповідності до ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 1 рік з підстави передбаченої п.3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1