Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1873/18
Провадження № 1-кп/280/185/19
У Х В А Л А
Іменем України
17 вересня 2019 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Коростишівського районного суду Житомирської області кримінальне провадження №0000722 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Коростишів Житомирської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)»,

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся із клопотанням про продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, так як строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою спливає 22.09.2019, яке обґрунтував тим, що ризики, які були підставою обрання вказаного запобіжного заходу не змінилися, продовжують існувати ОСОБА_4 не працює, не має стійких соціальних зв`язків, злочин вчинив, перебуваючи на іспитовому терміні, а тому може повторно вчиняти нові злочини, продовжити свою злочинну діяльність, отже, жодний інший більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення заявленого клопотання. Захисник вважає, що прокурором не наведено та не обґрунтовано ризики, продовження обвинуваченому тримання під вартою, останній має постійне місце проживання, вплив на потерпілого з боку обвинуваченого відсутній, оскільки він наразі допитаний у судовому засіданні, обвинувачений вину у вчиненому визнав, відшкодував збитки, завдані потерпілому.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Під час вирішення вирішенні питання про доцільність продовження запобіжних заходів та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховуються положення законодавства, «Конвенції про захист прав людини», а також практика Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також враховує конкретні обставини по даному провадженню.

Відповідно до вимог діючого законодавства тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ст. 183 КПК України).

Вирішуючи це питання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011, зокрема в пункті 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому злочину досліджувалась на стадії досудового розслідування і суд погоджується з наявністю такої обґрунтованої підозри. Суд вважає таку міру виправданою та те, що лише такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу. Суд також виходить, у тому числі, з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У відповідності до вимог статті 178 КПК України суд враховує, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні нового умисного кримінального правопорушення під час іспитового терміну, враховує також тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до висновку, що обставини, на які посилається прокурор у обвинувальному акті та клопотанні, дають достатні підстави суду вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, про який зазначає як сторона захисту так і сторона обвинувачення, та який не зважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд,

постановив:

Продовжити застосований до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів, тобто по 17 листопада 2019 року включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області.

Суддя ОСОБА_1