ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/719/19 Справа № 199/9184/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001968,-

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Дніпропетровська, громадянку України, з вищою освітою, розлучену, яка має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює неофіційно, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судиму, останні рази:

- 12.04.2018 Індустріальним районним міста Дніпропетровська за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 рік. На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 11.09.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2018 року та за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.09.2018 року, і остаточно призначено обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Цивільний позов ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті злочину,- задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті злочину, 2 799.90 гривень гривень 90 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи в сумі 286.00 гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі обвинуваченій ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за те, що вона близько 16 годин 20 хвилин 16.10.2018 року, прибувши до торгівельної зали магазину «Фокстрот», який належить ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» та розташований за адресою м. Дніпро, проспект Слобожанський. 31-д, з метою здійснення покупок, підійшла до полиць з прасками, звідки таємно взяла праску PHILIPS , вартістю 2 799,90 гривень, та сховала вищевказаний товар у жіночу сумку.

Далі ОСОБА_7 пройшла за межу касового контролю, не розплатилась за даний товар, та в подальшому розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинила ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», матеріальний збиток на суму 2 799.90 гривень.

В апеляційній скарзі:

- обвинувачена просить вирок змінити, в частині призначення покарання, та призначити їй покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Вважає, що суд не врахував в якості обставин, що пом`якшують її покарання: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину,наявність постійного місця проживання, наявність на утриманні малолітньої доньки.

Вказує, що вона вчинила злочин, оскільки опинилась у скрутному майновому становищі, постійного джерела доходів на має, у зв`язку з чим не мала змоги відразу відшкодувати завдану майнову шкоду.

Також апелянт зазначає, що реальна міра покарання у виді позбавлення волі, не буде сприяти виправленню, та зламає її долю та її доньки та не буде сприяти відшкодуванню завданої майнової шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченої та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити вирок суду 1 інстанції без змін, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КК України, судове рішення переглядається щодо ОСОБА_7 в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація дій обвинуваченої за кримінальним законом та доведеність її вини - в апеляційній скарзі обвинуваченою не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Як видно з матеріалів кримінального провадження та з вироку суду, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд врахував всі обставини справи, дані про особу обвинуваченої для призначення справедливого покарання.
Що стосується доводів обвинуваченої з приводу того, що судом першої інстанції при ухваленні вироку та обранні покарання не було в повній мірі враховано дані про її особу, її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність постійного місця проживання, наявність на утриманні малолітньої доньки, колегія суддів не вважає їх слушними, оскільки згідно вироку, обираючи міру покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував всі обставини, справи, дані про особу обвинуваченої, сімейний стан, стан здоров`я, в тому числі і які пом`якшують покарання обвинуваченої.
Так при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до середньої тяжкості злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнала, будучи судимою за вчинення злочинів проти власності вчинила новий корисливий злочин у період іспитового строку визначеного за двома вироками, суспільно-корисною працею не займається, проживає разом із донькою ОСОБА_9 2008 р. н. та матір`ю ОСОБА_10 1946 р. н., не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, за місцем проживання скарг не надходило.
Підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України та пом`якшення призначеного їй покарання колегія суддів не вбачає.
За своїм видом та розміром саме призначене покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових злочинів.
При цьому колегія суддів враховує практику рішень Європейського суду з прав людини, де в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судового рішення не виявлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченою, яка перебуває під вартою, - у той же строк, з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4