Дата документу 17.07.2019 Справа № 320/3675/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 320/3675/19 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/654/19 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

розглянула 17 липня 2019року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000004 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.229 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке обґрунтоване тим, що 15.01.2019 року до Мелітопольської місцевої прокуратури надійшло звернення директора ПАТ «Гідросила МЗТГ» щодо організації діяльності по виготовленню, пакування та реалізації контрафактної продукції з незаконним використанням невстановленими особами знака для товарів та послуг ПАТ «Гідросила МЗТГ». Згідно заяви генерального директора ПАТ «Гідросила МЗТГ» ОСОБА_9 , керівництво вищевказаного підприємства просить притягти до кримінальної відповідальності осіб, які організували незаконну діяльність по виготовленню, пакуванню та реалізації контрафактної продукції з незаконним використанням знака для товарів та послуг ПАТ «Гідросила МЗТГ». Також згідно заяви було встановлено, що до незаконної діяльності можуть бути причетні ряд осіб, яких виявило керівництво вищевказаного підприємства.
Відомості про дану подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від «16» січня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229 КК України (незаконне використання знака для товарів і послуг, фірмового найменування, кваліфікованого зазначення походження товару).
Причетним до скоєння даного кримінального правопорушення орган слідства зазначав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та у гаражі № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Таврія» по вул. Осипенко у м. Мелітополі зберігає продукцію з шильдами «МЗТГ».
Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2019 року задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000004, як обґрунтоване.Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що вказане майно на даний час є речовими доказами по кримінальному провадженню, а також з метою унеможливлення здійснення заходів, які будуть перешкоджати встановленню істини у справі, необхідність проведення ряду судових експертиз та досліджень, спрямованих на встановлення походження вищевказаного майна, способів його виготовлення, та встановлення факту чи є дане майно інтелектуальною власністю ПАТ «Гідросила МЗТГ».
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, вважає дану ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою і такою, що не відповідає вимогам Конституції України, КПК України, внаслідок чого підлягає скасуванню. Вказує, що в порушення вимог п.3 ч.2 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого не містяться відомості щодо права інтелектуальної власності на майно, та в порушення вимог п.4 ч.2 ст. 171 КПК України до матеріалів справи не додано документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання. Ні в матеріалах клопотання, ні в матеріалах справи не міститься будь-яке посилання на патент, свідоцтво відповідно до якого було порушено будь-який торговий знак «МЗТГ», а під час огляду вказаних товарно-матеріальних цінностей відповідних надписів, шильд, логотипів «МЗТГ» знайдено не було. Таким чином проводити будь-яке експертне дослідження, про що зазначено в клопотанні та ухвалі слідчого судді не має сенсу. Зазначає, що дії органу досудового розслідування, пов`язані з проведенням обшуку, складанням протоколу обшуку та зверненням до суду без виділення окремих проваджень відносно різних осіб з клопотанням про накладення арешту є незаконними. Крім того, органом досудового розслідування було здійснено ряд порушень щодо пакування і опечатування товарно-матеріальних цінностей, щодо залучення до проведення оперативно-розшукових дій осіб, не зазначених у ухвалі на проведення обшуку тощо. Звертає увагу, що слідчий суддя в ухвалі по справі №320/3675/19 не обґрунтував наявність ризиків, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, та в порушення п. 5 ч. 2 ст. 235 КПК не зазначив особу, якій належить житло чи інше володіння, а саме гараж, в якому був проведений обшук, що є грубим порушення вказаних норм. Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 19.06.2019 р. про накладення арешту на майно та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити.

Позиції учасників судового провадження.

Адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор висловив заперечення поданій апеляції.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України слідчий має право звернутися до суду з клопотанням про арешт майна, погодженим з прокурором.

Вимогами ст. 170 КПК України визначні підстави та мета арешту майна, яке є тимчасовим, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленням за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За положеннями п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів провадження, 16 січня2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229 КК України за фактом організації діяльності по виготовленню, пакування та реалізації контрафактної продукції з незаконним використанням невстановленими особами знака для товарів та послуг ПАТ «Гідросила МЗТГ».
За даним фактом органом слідства був допитаний ОСОБА_10 , який вказав що чоловік на ім`я Рафет займається виготовленням пакувальної тари, а гаражі № НОМЕР_2 , НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Таврія» у м. Мелітополі використовує як складське приміщення для готової пакувальної продукції, які містять написи та логотипи «МЗТГ».
12.06.2019 слідчим Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.05.2019р. проведено обшук гаражного приміщення № НОМЕР_1 , розташованого у гаражному кооперативі «Таврія» за адресою: м. Мелітополь, вул. Осипенко, № 91.
При цьому, доводи апелянта щодо порушень, допущених слідчим суддею при ухваленні судового рішення від 14.05.2019р. у справі № 320/3675/19 судова колегія не може взяти до уваги, оскільки дане судове рішення постановлено слідчим суддею у рамках іншого провадження за клопотанням слідчого про обшук і яке не є предметом апеляційного перегляду у даному провадженні щодо розгляду клопотання слідчого, поданого в порядку ст. 170 КПК України про арешт майна.

Одним з основних доводів апеляційної скарги є незаконність дій слідчого при проведенні обшуку, які слід відхилити, оскільки ці обставини також не можуть бути предметом ревізії при розгляді даного провадження.

Відповідно до положень ст. 236 КПК України обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися у обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

В ході проведення обшуку були виявлені та вилучені картонні коробки, які використовуються для пакування продукції, а саме гідророзподільників, гідроциліндрів, турбокомпресорів та гідравлічних насосів, які за властивостями схожі на ті, що використовуються ПАТ «Гідросила МЗТГ», а саме: 1) «Р80» у кількості 200 шт.; 2) «Турбокомпресор» у кількості 157 шт.; 3) «Гідравліка» у кількості 164 шт.; 4) «Гідроциліндр» у кількості 266 шт.; 5) «Турбокомпресор» ; 6) «Насос Гідравліка» у кількості 244 шт.; 7) «Р100» у кількості 392 шт.; 8) «Гідравліка Р80» у кількості 16 шт.; 9) «ПДМ» у кількості 23 шт.; 10) «Распределитель МРС» у кількості 14 шт.; 11) «Р160» у кількості 226 шт.. Крім того, в ході проведення обшуку були виявлені та вилучені 8 шт. гідророзподілників «Р80», гідророзподілник «Р160» у кількості 1 шт. та 2 шт. гідророзподілників «Р35», які за своїм виглядом схожі на патентовану продукцію ПАТ «Гідросила МЗТГ».
Враховуючи зміст протоколу обшуку щодо опису вилученого майна в порівнянні із змістом ухвали слідчого судді про обшук, вилучене майно, згідно ч.7 ст. 236 КПК України, набуло статусу, визначеного ст. 167 КПК України, як тимчасово вилучене майно, що і обумовило внесення органом слідства відповідного клопотання до слідчого судді.

З наведеної підстави, суд вважає необгрунтованими доводи апелянта щодо невідповідності вилученого майна зазначеному у ухвалі слідчого судді про обшук.
Беручи до уваги відомості щодо схожості вилученого у гаражному приміщенні майна тому майну, яке виготовляє та покує ПАТ «Гідросила МЗТГ» у органа слідства, з метою проведення відповідної експертизи, виникла необхідність у накладені арешту на вилучене під час обшуку майно.
Доводом апеляційної скарги є також те, що органом досудового розслідування не доведено необхідність накладення арешту на вилучене майно, що, на думку судової колегії, не заслуговує на увагу, оскільки в матеріалах справи наявно достатньо доказів, які підтверджують доведеність прокурором, що вилучені речі можуть бути предметом у даному кримінальному провадженні.
Відповідають матеріалам кримінального провадження висновки слідчого судді в оскаржуваній ухвалі стосовно обґрунтованості визнання вилучених товарів критеріям речових доказів і необхідності проведення судових експертиз та досліджень, спрямованих на встановлення походження вищевказаного майна, способів його виготовлення та встановлення факту чи є дане майно інтелектуальною власністю ПАТ «Гідросила МЗТГ».

Метою накладення арешту на вилучене майно слідчим зазначено збереження речових доказів, що з огляду на надані матеріали, засвідчує обґрунтованість клопотання і правильність висновку слідчого судді.

Арешт майна з підстав, передбачених п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна і не пов`язано із пред`явленням особі підозри.

Також слід зауважити, що суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, колегією суддів не встановлено. Так, за змістом резолютивної частини оскаржуваної ухвали слідчий суддя наклав арешт на вилучене в ході обшуку майно, обмеживши цей період строком досудового розслідування, тим самим слідчий суддя фактично обрав найменш обтяжливий спосіб такого заходу забезпечення кримінального провадження, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 173 КПК України.
В апеляційній скарзі порушується питання про скасування оскаржуваної ухвали та відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна з процесуальних підстав. Однак, не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні ухвали про арешт вилученого майна.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на зазначене майно прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування та постановлення нової ухвали, про що просить апелянт, відсутні,наслідком чого є відмова у задоволенні апеляції.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення слідчого судді в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000004 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.229 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4