Справа № 308/9919/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21.11.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів:

ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11 сс/4806/528/19 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2019 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні ЄРДР за № 0002659 від 25.08.2019 за ч.1 ст. 286 КК України.

Цією ухвалою клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задоволено та накладено арешт на автомобіль марки «Опель», моделі «Вектра», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, залишивши останній на зберіганні на спеціальному майданчику Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.

З клопотання прокурора вбачається, що воно заявлене в рамках кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР 25 серпня 2019 року за №0002659. Досудовим розслідуванням установлено, що 24.08.2019 року о 09 год 40 хв біля будинку № 36 по вул. Заньковецької у м. Ужгород, водій автомобіля марки «Опель», моделі «Вектра» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , допустив зіткнення з пішоходом ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження ступінь яких установлюється.

Клопотання обґрунтоване тим, що зазначений транспортний засіб потребує збереження, оскільки є речовим доказом і потрібен органу досудового розслідування для проведення всіх необхідних слідчих дій за його участі, а також він є предметом вчинення кримінального правопорушення і зберіг на собі його сліди, що потребує проведення судових експертиз, ухвали про проведення яких подані до Закарпатського НДКЦ, висновки яких ще не надійшли.

Ухвала слідчого судді вмотивована тим, що з метою належного забезпечення потреби досудового розслідування, зокрема для збереження речових доказів, а також для можливості органом досудового розслідування провести всіх необхідних слідчих дій із зазначеним речовим доказом, у тому числі провести необхідні експертизи, тому слід застосувати арешт указаного в клопотанні майна і таке втручання у права та інтереси власника майна буде виправданим.

Не погоджуючись із цією ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подав на неї апеляційну скаргу, в якій порушив питання про її скасування та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора внаслідок неповноти судового розгляду та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Скарга обґрунтована тим, що слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду від 04.09.2019 у зазначеному кримінальному провадженні вже накладався арешт на вказане прокурором тимчасово вилучене майно, проте ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 26.09.2019 цю ухвалу слідчого судді скасовано, а клопотання слідчого повернуто для усунення недоліків. Посилався апелянт і не те, що стороною обвинувачення не усунуто недоліків первісного такого ж клопотання про арешт автомобіля, яке подано з пропуском строку на один день.

Водночас зазначав, що транспортний засіб не є майном, яке підлягає спеціальній конфіскації і санкція ст.286 КК України не передбачає його конфіскацію, цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не пред`явлений, підозра ОСОБА_6 не оголошена, питання стягнення з останнього грошових коштів узагалі відсутнє. До того ж вказував, що матеріали клопотання не містять доказів про те, що відсутність заборони або обмеження користування транспортним засобом призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Отож, правових підстав для заборони чи обмеження ОСОБА_6 у користуванні транспортним засобом немає, а тому і відсутні підстави для накладення арешту на майно з обмеженням права на розпорядження та користування ним. Заразом ОСОБА_6 зобов`язується не вчиняти жодних дій спрямованих на знищення, псування, переобладнання чи пошкодження автомобіля .

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти її задоволення і просив оскаржувану увалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що така підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр уважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Його завданням є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Положеннями частин 2, 3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманою неправомірної вигоди, а у випадку, коли арешт майна потрібен для забезпечення збереження речових доказів, він накладається за наявності достатніх підстав уважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, згідно з вимогами ч.2 ст.173 КПК України, повинен урахувати: - правову підставу для арешту майна; -можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; - можливість спеціальної конфіскації майна; - розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; - розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для інших осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, згідно з приписом частини четвертої цієї ж статті застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Ці вимоги кримінального процесуального закону в повній мірі ні прокурором, ні слідчим суддею додержані не були.

З клопотання прокурора та його пояснень у суді апеляційної інстанції вбачається, що на підставі ухвал місцевого суду, зокрема і від 20 жовтня 2019 року, в цьому кримінальному проваджені призначені відповідні експертизи, які вже здійснюються Закарпатським НДКЦ, експертом уже оглянутий цей транспортний засіб, однак письмові висновки експерта до органу досудового розслідування ще не надійшли.

Отже, наведене спростовує твердження прокурора про необхідність надалі проведення з цим автомобілем слідчих дій, експертиз.

До того ж зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення і статусу підозрюваного він не має.

Положеннями ст.41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності, яке є непорушним.

Вимогами ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожній особі мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права.

Апеляційний суд уважає, що стороною обвинувачення не доведено у повному обсязі сукупність підстав чи розумних підозр, а також завдань для арешту зазначеного автомобіля і фактичного тимчасового позбавлення права власності ОСОБА_6 , а тому слушними є доводи апеляційної скарги в частині неправомірної заборони щодо володіння і користування цим автомобілем.

З урахуванням наведеного, накладений шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування арешт автомобіля є неспівмірним завданням кримінального провадження, є обмеженням права власності, що призводить до наслідків, які суттєво позначаються на права власності, а тому суперечить приписам ч.4 ст.173 КПК України.

Не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про те, що клопотання слідчого подане до місцевого суду з пропуском строку на один день 28.08.2019, замість 27.08.2019, оскільки предметом розгляду в даному судовому провадження № 11 сс/4806/528/19 є клопотання про арешт майна поданого прокурором Ужгородської місцевої прокуратури від 02.10.2019 року.

З урахуванням наведеного, на думку апеляційного суду, розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження є обмеження власника транспортного засобу ОСОБА_6 у виді накладення арешту на належний йому автомобіль марки «Опель» моделі «Вектра», державний номерний знак НОМЕР_1 , із забороною його відчуження та розпорядження.

Керуючись статтями 404, 405, 408, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2019 року скасувати.

Клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 25 серпня 2019 року за № 0002659 задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Опель» моделі «Вектра», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_6 шляхом заборони його відчуження та розпорядження, з передачею вказаного автомобіля на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 з правом володіння та користування цим транспортним засобом.

Копію ухвали надіслати прокурору Ужгородської місцевої прокуратури для виконання.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: