н/п 1-кс/766/9149/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2019 року слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000143, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі капітан поліції ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000143, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 20.07.2019, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Мотивуючи клопотання, слідчий вказує, що слідчим відділом ГУНП в АР Крим та м. Севастополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000143 від 22.08.2018 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що наприкінці лютого 2014 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити не надалося можливим, на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим створено не передбачене конституцією та законами України збройне формування так звана «Самооборона Криму», яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, а також озброєння вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Також, у зазначеному формуванні визначено механізм вступу до нього та порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, що полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки збройним силам Російської Федерації, придушення організованого опору «проукраїнсько» налаштованого населення на тимчасово окупованій території півострову Крим, депортації населення з Автономної Республіки Крим, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, нападі на підприємства, установи, організації, громадян, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказане формування дислокувалось в різних населених пунктах та місцевостях півострову Крим та мало загальну координацію керівництва.

Відповідно до ч. 6 ст. 17 Конституції України на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Так, із появою в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі у вищезазначений час непередбаченого конституцією та законами України збройного формування під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ОСОБА_6 , діючи навмисно, з метою участі у його діяльності, будучи достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено особливий порядок та умови створення і функціонування збройних формувань в Україні, знаходячись на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, після співбесіди з невстановленими у ході досудового розслідування «ватажками» незаконного збройного формування «Самооборона Криму», ознайомившись з правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, а також їх злочинними намірами та планами, спрямованими на вчинення вище зазначених дій, дав свою згоду на їх дотримання та виконання, усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно вступив до непередбаченого конституцією та законами України збройного формування «Самооборона Криму» на посаду «бійця».

У подальшому, 27.02.2014, ОСОБА_6 , будучи «бійцем т.зв. Самооборони Криму», разом із іншими невстановленими особами вказаного збройного формування, які незаконно мали на озброєнні придатну для використання вогнепальну, вибухову та іншу зброю, відповідно до розподіленої йому ролі, проходив службу на блокпосту, розташованому при в`їзді до м. Севастополь Автономної Республіки Крим, на автодорозі сполученням Сімферополь Севастополь.

Того ж дня, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , разом із іншими особами зі складу «Самооборони Криму», виконуючи протиправні накази «ватажків» зазначеного формування відповідно до розподіленої йому ролі, перебуваючи на блокпосту, шляхом погроз застосування фізичної сили та вогнепальної зброї, здійснював контрольно-пропускний режим, перевіряв документи у громадян, обшукував транспортні засоби, які рухались у напрямку м. Севастополь, з метою виконання завдань незаконного створених на тимчасово окупованій території АР Крим органів влади громадсько політичного характеру методами військових операцій.

У подальшому, після окупації території Автономної Республіки Крим ОСОБА_6 представниками окупаційної влади нагороджений грамотою «За активное участие в выполнении боевых задач по защите города Севастополя в составе сил народной обороны».

Так, 03.08.2018 органом досудового розслідування: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклава Автономної Республіки Крим, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування.

У подальшому, 11.06.2019 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України є обґрунтованою та повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема протоколами допитів свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами огляду інтернет-сайтів загальнодоступної мережі «Інтернет» та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України відносно нього дозволяється обирати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-1, 258 - 258-5, 260, 261 КК України.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України у зв`язку з тим, що більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Доказом зазначеного ризику є те, що санкція ч. 2 ст. 260 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а також те, що з серпня 2018 року до теперішнього часу ОСОБА_6 перебував у розшуку достовірно розуміючи, що згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 та роз`яснювального листа Генеральної прокуратури України № 14/2/2-67-14741 від 02.10.2014 на тимчасово окупованій території неможливо проводити слідчі дії та оперативно-розшукові заходи;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Доказом зазначеного ризику є той факт, що на сьогоднішній день не встановлено місцезнаходження нагород, які були вручені підозрюваному ОСОБА_6 незаконно створеними органами влади на тимчасово окупованій території АР Крим та органами влади країни-агресора;

- незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, оскільки на даний час органом досудового розслідування встановлено понад 1 400 осіб, які входили до складу непередбаченого Конституцією та законами України збройного формування під назвою «самооборона Криму», відносно яких вживаються всі можливі заходи для встановлення їх місцезнаходження;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи викладене, є підстави обґрунтовано вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Посилаючись на вищевикладені обставини, слідчий просить клопотання задовольнити.
Вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав клопотання, просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити в його задоволенні, слідчий суддя дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.
Так, 03.08.2018 органом досудового розслідування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування.

У подальшому, 11.06.2019 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

За матеріалами клопотання маються вагомі докази, які у достатній мірі вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, раніше не судимий, має двох дітей, має вагітну дружину, працює, підозру обґрунтовано вагомими доказами, що дає достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки згідно ч. 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до підозрюваного, так як він підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків, строком до 20.07.2019 р.

З врахуванням викладених вище обставин, підстав вважати, що більш м`які запобіжні заходи можуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, немає.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави підозрюваному.

Керуючись ст.ст. 131,132,176-178,183,184,193-196 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі капітана поліції ОСОБА_4 , задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Взяти підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою рахувати з 11.06.2019 р.

Строк дії ухвали до 20.07.2019 р. включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошений в приміщенні суду 18.06.2019 р. о 12 год. 00 хв.

Слідчий суддяОСОБА_1