УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання старшого слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003729 від 15.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

встановив:

16.08.2019 о 15:30 год. до суду надійшло клопотання старшого слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 юристом 1 класу ОСОБА_4 , у якому орган досудового розслідування просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, в ході затримання ОСОБА_5 15.08.2019 року за адресою м. Харків, вул. Алчевських, 49, а саме: чоловічі кросівки білого кольору з шнурками. Місцем зберігання арештованого майна визначити Київський ВП ГУ НП в Харківській області, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , вчинив умисне кримінальне правопорушення (злочин) проти власності за наступних обставин. Так, 15 серпня 2019 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів та з корисливою метою, проник через відчинене вікно житлового будинку АДРЕСА_1 звідки взяв майно належне ОСОБА_6 а саме: монітор марки «Samsung», сабвуфер торгової марки «Sven», подарунковий набір горілки «Finlandia». Однак в цей час додому повернувся ОСОБА_7 та помітив ОСОБА_5 , який тримав в руках поліетиленовий пакет з майном належним ОСОБА_6 . У свою чергу, ОСОБА_7 викрикнув ОСОБА_5 зупинитись, на що ОСОБА_5 , розуміючи що його дії стали поміченими сторонніми особами, з метою доведення свого злочинного наміру, почав тікати разом із зазначеним майном та покинув місце злочину разом із викраденим майном, в подальшому обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло.

15.08.2019 о 13.30 годин ОСОБА_5 фактично було затримано співробітниками УПП у Харківській області ДПП за адресою: м. Харків, вул. Муромська, 50.

15.08.2019 предмети та речі, які були виявлені та вилучені під час затриманні ОСОБА_5 за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49 в службовому кабінеті № 400 оглянуті та визнані речовими доказами.

Орган досудового розслідування посилаючись на ч. 1 ст. 98, ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин скоєного кримінального правопорушення, просить накласти арешт на вказане майно, яке було тимчасово вилучене 15.08.2019 в ході затримання ОСОБА_5 .

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання. 16.08.2019 через канцелярію суду подали заяви про розгляд вищевказаного клопотання без їх участі, клопотання підтримали.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, 16.08.2019 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене 15.08.2019 у нього майно без його участі, проти задоволення клопотання не заперечує.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та прокурора.

Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що Київським ВП ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003729 від 15.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України (а.с. 3).

15.08.2019 о 13:30 год. під час затримання гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено майно, перелік якого зазначено в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.с. 18-19).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).

15.08.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло (а.с. 21-22).

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні майно, вилучене в ході проведення огляду 15.08.2019 має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Отже, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 15.08.2019 за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: чоловічі кросівки білого кольору з шнурками, шляхом заборони їх використання, володіння, розпорядження та відчуження, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Місцем зберігання арештованого майна визначити Київський ВП ГУ НП в Харківській області, розташований за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, буд. 49, згідно з Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1