Код суду 233 Справа № 1-17/11
П О С Т А Н О В А
20 листопада 2019 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Костянтинівка клопотання керівника Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.17, ч.3 ст.81 КК України (в редакції 1960 року) та закриття кримінальної справи,-
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.17, ч.3 ст.81 КК України (в редакції 1960 року).
08 травня 2019 року керівник Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням про відновлення судового розгляду по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 , звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.17, ч.3 ст.81 КК України (в редакції 1960 року) на підставі ст.49 ч.2 КК України у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до відповідальності та закриття кримінальної справи. Клопотання обґрунтоване посиланням на те, що хоча ОСОБА_5 і перебував у розшуку за постановою суду, проте, не встановлено і матеріали справи не містять будь-яких об`єктивних даних, що вказують умисне ухилення підсудного від суду.
Розгляд зазначеного клопотання здійснюється судом відповідно до процедури, передбаченої КПК України в редакції 1960 року відповідно до п. 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, згідно якого кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив звільнити підсудного ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч.2 ст.49 КК України у зв`язку зі спливом строків давності. Зазначив, що звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави без з`ясування думки останнього з цього приводу та у його відсутність можливо й порушує права підсудного, проте не є підставою для відмови в задоволенні клопотання, оскільки з часу вчинення ним злочину минуло більше ніж 15 років.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання як такого, що не відповідає вимогам закону з наступних підстав.
Постановою Костянтинівського міського суду Донецької області від 08 травня 2001 року ОСОБА_5 оголошено у розшук, кримінальну справу зупинено до його розшуку (т.1а.с.107-108).
Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2019 року провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.17, ч.3 ст.81 КК України (в редакції 1960 року) було відновлено у зв`язку з необхідністю розгляду зазначеного клопотання прокурора.
Відповідно до листа Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради від 27 червня 2019 року № 2248/09 (т.1 а.с.233-234) та відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Донецькій області станом на 07 липня 2016 року місце проживання ОСОБА_5 в м.Костянтинівка не зареєстроване.
Згідно ч.2 ст.44 КК України та п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» вирішення питання про закриття справи у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності покладено виключно на суди, які повинні діяти порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством.
Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;
3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Частиною 2 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Суд звертає увагу на ту обставину, що постановою Костянтинівського міського суду Донецької області від 08 травня 2001 року ОСОБА_5 оголошено у розшуку зв`язку з неодноразовими неявками на виклики в судові засідання, отже ухиленням від суду.
Доводи прокурора стосовно відсутності будь-яких об`єктивних даних, які вказують на те, що ОСОБА_5 умисно ухиляється від явки до суду є неспроможними і непереконливими, зважаючи на наявність постанови суду про оголошення підсудного у розшук, яка набрала законної сили, спрямована на виконання до Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області і в теперішній час перебуває на виконанні в Костянтинівському ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, яке періодично на запити суду звітує про результати розшукових заходів з приводу встановлення місця знаходження підсудного.
Крім того, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що ОСОБА_5 мав кримінально-процесуальний статус підозрюваного, а згодом обвинуваченого, отже був обізнаний про юридичний обов`язок постати перед слідством та судом, мав обов`язок з`являтись до правоохоронних органів за викликом та перебувати в зоні їх досяжності, як зазначив Верховний Суд в постанові від 19 березня 2015 року у справі № 5-1кс15.
Суд не погоджується із доводами прокурора про те, що неявка підсудного в судове засідання не є перешкодою для задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст.11-1 КПК України передбачено, що суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КПК України (в редакції 1960 року) за результатами попереднього розгляду справи суддя своєю постановою може прийняти рішення про закриття справи.
Згідно ч.1 ст. 248 КПК України (в редакції 1960 року) при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.
Частиною 1 ст. 262 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що розгляд справи в засіданні суду першої інстанції відбувається з участю підсудного, явка якого до суду є обов`язковою.
Крім того, пунктом 3 частини 1 ст.263 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено право підсудного, зокрема, висловлювати свою думку з приводу клопотань інших учасників судового розгляду.
Отже, враховуючи положення ч.1 ст. 262, п.3 ч.1 ст.263 КПК України (в редакції 1960 року) розгляд клопотання прокурора про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття провадження у справі має відбуватись у судовому засіданні за участю підсудного, явка якого є обов`язковою і який має право висловити свою думку з приводу заявленого прокурором клопотання.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду в разу настання обставин, передбачених п.п.1-4 ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі спливу строків давності.
Суд зобов`язаний з`ясувати думку підсудного ОСОБА_5 щодо його звільнення від кримінальної відповідальності, роз`яснити про те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, про наслідки такого звільнення і тільки у разі його згоди та за наявності передбачених законом підстав постановою закрити кримінальну справу та звільнити підсудного від кримінальної відповідальності.
Верховний Суд України в п.2 Постанови Пленуму від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» наголошує на тому, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
У разі якщо, особа, щодо якої передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судовий розгляд проводиться в повному обсязі в загальному порядку.
Суд вважає передчасним надавати оцінку матеріально-правовим підставам для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (а саме закінченню встановлених ч.1 ст.49 КК України строків, відсутності обставин, що порушують їх перебіг згідно ч.ч.2-4 ст.49 КК України), оскільки вжиті судом заходи, спрямовані на забезпечення участі підсудного в судовому засіданні виявились безрезультатними, з огляду на те що останній станом на теперішній час перебуває у розшуку у зв`язку з ухиленням від суду.
Враховуючи наведене, та зважаючи на те, що відсутня можливість з`ясувати думку ОСОБА_5 з приводу звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави та закриття справи, роз`яснити йому наслідки такого закриття, суд дійшов висновку про відсутність процесуально-правових підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч.2 ст.49 КК України та закриття кримінальної справи, зважаючи на що клопотання керівника Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.
Оскільки провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.17, ч.3 ст.81 КК України (в редакції 1960 року) було відновлено постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2019 року у зв`язку з необхідністю розгляду клопотання прокурора та зважаючи на те, що станом на теперішній час місце знаходження підсудного ОСОБА_5 шляхом проведення оперативно-розшукових заходів не встановлено, провадження у даній кримінальній справі відповідно до ст.280 КПК в редакції 1960 року слід зупинити до розшуку підсудного.
Керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 11-1, 244, 248 КПК України (в ред. 1960 року), суд, -
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання керівника Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.17, ч.3 ст.81 КК України (в редакції 1960 року) на підставі ч.2 ст.49 КК України та закриття кримінальної справи відмовити.
Провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.17, ч.3 ст.81 КК України (в редакції 1960 року) зупинити до його розшуку.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя