Справа № 202/5900/19
Провадження № 1-кс/202/9423/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

30 серпня 2019 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який має базову вищу освіту, одружений, має малолітню дитину, 2008 року народження, є приватним підприємцем (зі слів), зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий: 12 грудня 2016 року Подільським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, 23.10.2017 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, звільнений в залі суду 23.10.2017 року,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Прокурор військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 звернувся в кримінальному провадження №0000624 від 20.11.2018 року з вищевказаним клопотанням, в якому зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 106 (по стройовій частині) від 05 травня 2015 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду старшого механікаводіярадіотелефоніста протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .
06 липня 2015 року солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та незаконно перебував за межами військової частини до 30 серпня 2019 року.
16 січня 2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та у зв`язку із переховуванням підозрюваного від органів досудового слідства ОСОБА_4 було оголошено у розшук.
30 серпня 2019 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
30 серпня 2019 року ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме самовільного залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Прокурор вказує, що на даний час наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не має стійких соціальних зв`язків, офіційного джерела доходу, був оголошений 16 січня 2019 року в розшук, під час ухилення від проходження військової служби вчинив злочин, передбачений статтею 185 КК України.
За цих підстав прокурор вважає, що застосування до ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, у зв`язку з чим просить застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 діб, визначивши йому заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 160 560 грн.

Заслухавши у судовому засіданні прокурора, який клопотання підтримав, підозрюваного та його захисника, які вважали підозру необґрунтованою, а ризики, на які посилається прокурор недоведеними, просили застосувати запобіжний захід, непов`язаний із триманням під вартою, посилаючись на те, що в липні 2015 року його відпустили додому, коли повернувся до військової частини, штаб у смт Черкаське вже розпустили, до теперішнього часу до нього не було претензій, отримав статус учасника бойових дій, коли дізнався, що знаходиться в розшуку, самостійно з`явився до органів прокуратури, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною першої статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчим суддею встановлено, що 16 січня 2019 року було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України.

Цього ж дня ОСОБА_4 було оголошено в розшук.

30 серпня 2019 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Також 30 серпня 2019 року ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, самовільного залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненого військовослужбовцем (крім строкової служби).

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується актом проведення службового розслідування, протоколом допиту свідка ОСОБА_6 .

При цьому слідчий суддя враховує, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, після інкримінованого йому правопорушення двічі вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 КК України.

При цьому слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування особи, однак тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, ризик втечі повинен оцінюватися в сукупності з іншими обставинами.
При вирішенні питання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані про його особу, який має постійне місце проживання, одружений, має дитину 2008 року народження, був двічі засуджений.
Отже, беручи до уваги, всі обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_4 винуватим та дані про його особу, слідчий суддя вважає, що для запобігання ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вчинення ним іншого кримінального правопорушення достатньою мірою буде запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цьому ризику, оскільки з матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 20 листопада 2018 року самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону, цього ж дня відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР, після чого лише 16 січня 2019 року прокурором було складено повідомлення про підозру, яке не було вручено ОСОБА_4 з дотриманням вимог статті 135 КПК, одразу оголошено його розшук, 29 серпня 2019 року підозрюваний самостійно з`явився до органу прокуратури, що підтверджується тим, що він був затриманий о 00 год. 09 хв. 30.08.2019 року в приміщенні прокуратури, та запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту також пов`язаний із обмеженням вільного переміщення та комунікації з іншими особами.
Таким чином, у задоволенні клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити, застосувавши відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та поклавши на нього обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 193-194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання прокурора про застосування відносноОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 жовтня 2019 року включно, заборонивши йому цілодобово залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язавши його прибувати до слідчого, прокурора, судді за першою вимогою, не відлучатися з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю в разі його застосування органом досудового розслідування.
Підозрюваний підлягає негайному доставленню до місяця проживання та звільненню з-під варти в порядку визначеному статтею 202 КПК України.
Строк дії ухвали слідчого судді до 30 жовтня 2019 року.
Ухвалу передати для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1