Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/546/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 122 (102) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2019 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справу складі:

головуючого судді- ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0013300 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 липня 2019 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м.Кропивницький, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, такого, що перебуває в цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості,
визнано винуватим та призначено покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік та покладено обов`язки відповідно до ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.
Стягнуто з ОСОБА_9 , на користь потерпілого ОСОБА_7 1274,30 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 22 (двадцять дві) тисячі гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
ВСТАНОВИВ:
Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим та засуджений за те, що він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за наступних обставин.

30.11.2017 близько 13:30 год., більш точного часу досудовим розслідуванням та судом не встановлено, ОСОБА_9 знаходився на перехресті вул. Преображенська та вул. Олександрійська, що в м.Кропивницький, разом із невстановленими двома чоловіками, де вчинив словесний конфлікт з ОСОБА_7 з приводу того, що останній ніби-то порушив Правила дорожнього руху. ОСОБА_7 заперечував даний факт, що обурило ОСОБА_9 і у нього виник умисел на нанесення тілесного ушкодження потерпілому.

Так, ОСОБА_9 став з лівого боку від ОСОБА_7 , поки той сварився з двома іншими невстановленими чоловіками, діючи умисно та ціленаправлено, наніс ОСОБА_7 один удар кулаком лівої руки в ліву сторону обличчя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: уламкового перелому кісток носу; синців навколо лівого ока з крововиливом в білкову оболонку та в ділянці лівої щоки, множинних вдавлених уламкових переломів передньої стінки лівої верхнє - щелепної пазухи, лівої вилицевої кістки з переходом на нижне-орбітальний край, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, захисник адвокат ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити в частині задоволення цивільного позову, а саме визначити розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому ОСОБА_7 в сумі 1000 гривень.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що суд першої інстанції визначаючи розмір суми моральної шкоди, в тому числі, обґрунтував тим, що події, які сталися 30.11.2017 року, бачив син ОСОБА_7 , який знаходився в той момент в автомобілі, що призвело до втрати звичайного життєвого ритму та хвилювання.

З огляду на вище вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_7 щодо відшкодування моральної шкоди частково, а саме в розмірі 22 тисячі гривень.

Проте, на переконання захисника, своє рішення суд першої інстанції з приводу цивільного позову обґрунтував посилаючись на обставини, які не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства.

Так, при допиті обвинувачений заперечив факт знаходження дитини в автомобілі під час інциденту.

В ході судового розгляду кримінального провадження, свідок ОСОБА_10 на питання сторони захисту: чи бачив свідок дитину в автомобілі саме під час події? - також зазначив, що він не бачив дитину в автомобілі в цей час.

Таким чином, в матеріалах кримінального провадження немає жодних доказів присутності сина ОСОБА_7 на місці події, ніхто зі свідків не бачив дитини в автомобілі.

Враховуючи вище викладене, захисник вважає, що висновки суду з приводу обставин, які вплинули на розмір моральної шкоди, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора та потерпілого, котрі просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні, перевірених у судовому засіданні та наведених у вироку доказах, яким суд першої інстанції дав всебічну та об`єктивну оцінку.

Зважаючи на те, що доведеність вини, кваліфікація дій та призначене покарання обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі захисника не оспорюється, колегія суддів не надає юридичної оцінки доказам у кримінальному провадженні, та вважає його вину доведеною, а кваліфікацію дій за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, правильною.

Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 , відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки судом першої інстанції враховані тяжкість вчиненного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Крім того, звільнення обвинуваченого від відбування покарання з призначенням випробування з іспитовим строком, з визначенням обов`язків, відповідно до ч.1 ст.76 КК України на думку колегії суддів є виваженим та обґрунтованим.
Призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що стосується апеляційних доводів захисника про те, що висновки суду першої інстанції з приводу обставин, які вплинули на розмір моральної шкоди, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду то на думку колегії суддів вони є безпідставними.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції встановив, що внаслідок кримінального правопорушення потерпілий ОСОБА_7 перебував на лікарняному, оскільки вказане завдало йому фізичних і душевних страждань, було порушено його нормальний спосіб життя, крім того, події, які сталися 30.11.2017, бачив його син, який знаходився в той момент в автомобілі, що теж призвело до втрати звичайного життєвого ритму та хвилювання, а тому, з огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_7 щодо відшкодування моральної шкоди - частково, а саме в розмірі 22 (двадцять дві) тисячі гривень, яка підлягає стягненню з ОСОБА_9 .
Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що немає жодних доказів присутності сина ОСОБА_7 на місці події, ніхто зі свідків не бачив дитини в автомобілі потерпілого, оскільки вони є необґрунтованими та безпідставними, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції виходячи з такого.
Так, потерпілий ОСОБА_7 в районному суді пояснював, що 30.11.2017 він їхав на автомобілі з трьох річною дитиною, яка знаходилася на задньому сидінні. Після сварки з ОСОБА_9 , під час якої останній вдарив його. Він залишив дитину, яка бачила удари, у сусідки і поїхав до лікарні та в поліцію.
Відповідно до показів свідка ОСОБА_10 , які він надав в суді першої інстанції, він того дня близько 12:00 год. біля під`їзду зустрів ОСОБА_7 , який сідав до автомобіля разом зі своїм сином. Приблизно через 15 хвилин ОСОБА_7 зателефонував йому та повідомив, що йому необхідно в травмпункт. Вийшовши з під`їзду він побачив, що автомобіль ОСОБА_7 , знову стояв під будинком, потерпілий із сином вийшли з автомобіля. Він завів дитину до своєї квартири, після чого повіз ОСОБА_7 до лікарні. В той момент син потерпілого був дуже наляканий.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 04.05.2018 р., за участю потерпілого ОСОБА_7 , проведено слідчий експеримент, під час якого останній розповів зокрема про те, що під час нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_9 у нього в автомобілі знаходився його малолітній син.
Колегія суддів вважає, що вищезазначені докази спростовують позицію сторони захисту з приводу відсутності малолітнього сина ОСОБА_7 під час нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_9 .

Вказані докази є належними та допустимими оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України та під час судового розгляду в суді першої інстанції і містять в собі фактичні дані щодо перебування малолітнього сина потерпілого ОСОБА_7 під час вчинення відносно нього неправомірних дій обвинуваченого.

Таким чином, посилання суду першої інстанції під час вирішення цивільного позову потерпілого на те, що кримінальне правопорушення стосовно ОСОБА_7 бачив його син, який знаходився в той момент в автомобілі, є обґрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Надумку колегії суддів, рішення суду першої інстанції відповідає положенням ЦК України щодо відшкодування завданої шкоди та роз`ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судове рішення в цій частині є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає принципам розумності та справедливості.

Зокрема, при визначенні розміру грошового стягнення в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, суд першої інстанції у повній мірі врахував характер і тривалість страждань потерпілого та керуючись принципом розумності та справедливості, обґрунтовано стягнув з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди вказану суму, оскільки саме у такому розмірі вона у сукупності відповідатиме характеру і обсягу спричинених страждань, які були заподіяні обвинуваченим та не призведе до безпідставного збагачення, а тільки компенсує завдану потерпілому моральну шкоду. Окрім того, тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_7 отримав внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, що було встановлено в судовому засіданні суду першої інстанції та відображено у вироку.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок .

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 липня 2019 року, стосовно ОСОБА_9 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: Підписи:
Згідно з оригіналом.
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2