УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в рамках кримінального провадження №0000371 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 липня 2019 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баштанка, Миколаївської області, українця, громадянина України, одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст.289, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 342 КК України,

-якою клопотання прокурора - задоволено. Продовжено ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів терміном до 23.09.2019 року, включно, без визначення застави.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Ухвалити нову, якою прокурору у задоволенні клопотання відмовити, або змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 липня 2019 року, клопотання прокурора - задоволено. Продовжено ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів терміном до 23.09.2019 року, включно, без визначення застави.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, посилається на те, що ризики зазначені прокурором нічим не доведені та не підтверджені, а тому на думку сторони захисту, жодних цілей і підстав для утримання обвинуваченого під вартою на даний час вже не має.

Зазначає, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 184 КПК України тому, що до нього не додано копії матеріалів якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, перелік свідків яких прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу, у клопотання прокурором не зазначено нових ризиків та обставин, якими він обґрунтовує зазначене клопотання.

Зауважує, що утримання під вартою ОСОБА_6 триває вже 3 роки 9 місяців, а ухвали суду про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сформульовані дуже загально та містять повторювані шаблонні фрази.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, вважає, що тримання під вартою є винятковою мірою та може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000371 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 342 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289,ч.1 ст. 263 КК України.

29.06.2015 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України. Відносно ОСОБА_6 , відповідно до ухвали слідчого судді, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено, відповідно до ухвал Ленінського та, в подальшому, Заводського районних судів м. Миколаєва.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.08.2018 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також ухвалами від 18.10.2018р., 10.12.2018р., 18.01.2019 р.,11.03.2019 р., 23.04.2019 р. та 13.06.2019 р. ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строк якого закінчується 12.08.2019 року.

Суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що на теперішній час обставини, враховані при застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 не зникли, а тому подальше тримання під вартою є виправданим, оскільки не можливо запобігти зазначеним прокурором ризикам, застосувавши до обвинуваченого будь-який більш м`який запобіжний захід.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення адвоката ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0000371 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 342 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289,ч.1 ст. 263 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішення питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_6 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливає 12 серпня 2019 року.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, здійснювати сплив на потерпілих та свідків, інших учасників кримінального провадження, які ще не допитані, не зникли та продовжують існувати.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного джерела прибутку.

Також при затриманні працівниками правоохоронних органів ОСОБА_6 , останній мав намір втекти з місця, де було виявлено речові докази та він здійснював дії по переливанню дизельного палива з викрадених транспортних засобів у власні. Крім того, після повідомлення ОСОБА_6 про підозру 30.06.2015 року, він переховувався від органів досудового розслідування і перебував у розшуку та у вказаний період вичав новий злочин розбійний нарад відносно ОСОБА_11 .

Враховуючи наведене, спосіб та характер вчинення даного тяжкого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , є підстави вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Знаходячись на свободі, ОСОБА_6 може продовжити злочинну діяльність і вчинити інше корисливе кримінальне правопорушення, оскільки, злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, є умисним, був вчинений у співучасті з іншими особами, з залученням транспортного засобу, з використанням масок для обличчя та зв`язуванням охоронця, що свідчить про підготовку до вчинення злочину, вжиття заходів до невикриття та уникнення покарання, а також, можливість планування особою вчинення інших кримінальних правопорушень з використанням вказаних речей.

З урахуванням тяжкості злочинів, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід зокрема й той, що просить захисник в апеляційній скарзі, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованість підозри, ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на інший не пов`язаний з позбавленням волі.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 липня 2019 року, якою клопотання прокурора - задоволено. Продовжено ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів терміном до 23.09.2019 року, включно, без визначення застави залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: