Справа № 359/6111/19
Провадження № 1-в/359/244/2019
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2019 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі представника відділу з питань пробації ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією подання Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області Міністерства юстиції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , засудженого вироком Баришівського районного суду Київської області від 27.11.2018 року за ч.1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі та застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України і встановленням іспитового строку терміном на один рік та покладенням відповідних обов`язків, -
в с т а н о в и в:
Вироком Баришівського районного суду Київської області від 27.11.2018 року ОСОБА_5 засуджено за .1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
08.07.2019 року Бориспільський міськрайонний відділ з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області Міністерства юстиції відповідно до ст. 166 КВК України звернувся до суду з поданням про скасування засудженому звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання, мотивуючи його тим, що ОСОБА_5 свідомо ухиляється від явки до уповноваженого органу з питань пробації на реєстрацію.
В судовому засіданні прокурор та представник відділу з питань пробації подання про скасування звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_5 підтримали та просили задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволені заявленого подання. Також, просив суд дати йому шанс виправитися, щиро розкаявся. Не може офіційно працевлаштуватися через наявність у нього судимості. Дійсно декілька разів не з`явився на реєстрацію до органу пробації у визначені дні, оскільки йому не дозволили залишити своє місце роботи. Самовільне залишення місця роботи означало б для нього втрату заробітку повністю. Після попередження та зауваження фахівця органу пробації виконання покладених обов`язків не порушував.

Заслухавши думку представник відділу з питань пробації та прокурора, пояснення засудженого, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне у задоволенні подання відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування покарання згідно з вироком суду.

Так, при скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Вироком Баришівського районного суду Київської області від 27.11.2018 року ОСОБА_5 засуджено за .1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Так, судом встановлено, що представником Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_5 04.03.2019 року було роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, останній був ознайомлений з обов`язками покладеними на нього судом, попереджений про наслідки їх невиконання та винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію.
Однак, протягом іспитового строку з випробуванням засуджений систематично порушує покладені на нього судом обов`язки.

Так, 12.03.2019р. засуджений не з`явився на реєстрацію до Бориспільського МРВ, причини неявки не повідомив.

13.03.2019р. за №32/4/1354-19 за місцем проживання ОСОБА_5 було направлений виклик, щодо термінового прибуття до Бориспільського МРВ.

26.03.2019 р. засуджений не з`явився на реєстрацію до Бориспільського МРВ, причини неявки не повідомив.

09.04.2019р. гр. ОСОБА_5 з`явився до Бориспільського МРВ та повідомив, що не з`явився на реєстрацію, тому що працював, але підтверджуючих документів не надав. За неявку на реєстрацію без поважної причини йому було оголошено офіційне застереження у виді письмового попередження.

23.04.2019р. засуджений не з`явився на реєстрацію до Бориспільського МРВ, причини неявки не повідомив.

03.05.2019р. фахівцем Бориспільського МРВ ОСОБА_6 був здійснен вихід за зазначеною адресою проживання та роботи ОСОБА_5 . Під час спілкуванні з працівниками ТОВ «Автосервіс» було встановлено, що ОСОБА_5 на даному підприємстві не працює і не проживає.

15.05.2019 р. засуджений не з`явився на реєстрацію до Бориспільського МРВ, причини неявки не повідомив.

20.05.2019р. ОСОБА_5 з`явився до Бориспільського МРВ та повідомив, що не з`явився на реєстрацію, тому що був на роботі, підтверджуючих документів не надав. Був попереджений, що в разі неявки на реєстрацію до Бориспільського МРВ його особова справа буде направлена до Бориспільського міськрайонного суду для вирішення питання про скасуванню його іспитового терміну.

11.06.2019р.; 25.06.2019р. засуджений не з`явився на реєстрацію до Бориспільського МРВ, причини неявки не повідомив.

Засуджений притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 127 ч.1 КУпАП України (попередження).

В той же час, суд бере до уваги пояснення засудженого ОСОБА_5 , наданих ним під час судового засідання, про те, що він свою вину визнає, просить суворо не карати та дати шан йому виправитись, декілька разів не з`явився на реєстрацію до органу пробації у визначені дні, оскільки йому не дозволили залишити своє місце роботи. Самовільне залишення місця роботи означало б для нього втрату заробітку повністю. Після попередження та зауваження фахівця органу пробації виконання покладених обов`язків не порушував.

Відповідно до ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до п.8 ч.1ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 за час іспитового строку притягувався до адміністративної відповідальності один раз. Доказів вчинення засудженим адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, прокурором та представником відділу з питань апробації суду не надано.

Враховуючи, що місцезнаходження ОСОБА_5 не змінював, засуджений у судове засідання на виклик суду з`явився, запевнив, що порушувати обов`язки, покладені на нього судом більше не буде, просив не позбавляти його волі.

Таким чином, суд доходить висновку, що на даний час відсутні підстави, які б, поза розумним сумнівом, вказували на необхідність направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком у даному випадку.

Зважаючи на кількість та тривалість неявок на реєстрацію, а також одноразове притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку що такі дії засудженого не мали ознак систематичності та не свідчать про небажання останнього виправитись, оскільки, як встановлено судом, органом пробації та прокурором не доведено того, що ОСОБА_5 не намагався працевлаштуватися чи вчинив дії, які б свідчили про необхідність скасування відносно останнього звільнення з іспитовим строком.

Зважаючи на наведене, а також те, що інших дій чи бездіяльності засудженого, які б давали підстави для висновку про необхідність скасування ОСОБА_5 іспитового строку, не встановлено, на думку суду, у задоволенні подання слід відмовити.

Крім того, у разі відмови у задоволенні подання про скасування звільнення від покарання з випробуванням, таке подання може бути направлено повторно, якщо будуть встановлені для цього підстави, визначені ч. 2 ст. 78 КК України, і указані обставини є достатніми для повторного подання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 76, 78 КК України, ст. 166 КВК України, суд
у х в а л и в :
У задоволенні подання Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області Міністерства юстиції, про скасування звільнення з іспитовим строком відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.
Ухвала суду набирає законної сили після завершення строку апеляційного оскарження, а в разі подання апеляційної скарги, - після завершення апеляційного розгляду такої скарги.
Копію ухвали вручити учасникам провадження.
Оголошено повний текст ухвали суду 19.07.2019 року.
Головуючий суддя: ОСОБА_1