Провадження №1-кс/369/4633/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2019 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні Києво-Святошинського районного суду Київської області, клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , про надання тимчасового доступу до речей та документів, за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005131 від 30.12.2015 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей та документів, яке вона мотивувала тим, що 30.12.2015 до Києво-Святошинського ВП надійшла заява ОСОБА_4 з копією ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 від 29.12.2015 про зобов`язання уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 внести відомості, викладені в заяві ОСОБА_4 від 15.09.2015 про вчинення злочину, передбаченого ст.. 190 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
На виконання ухвали слідчого судді відомості, викладені в заяві ОСОБА_4 , внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005131 від 30.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та старшим слідчим ОСОБА_6 розпочато досудове розслідування.
29.08.2016 до Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області надійшла заява ОСОБА_7 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005131 від 30.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та постановою слідчого від 29.09.2016 ОСОБА_7 визнаний потерпілим у даному кримінальному провадженні, про що йому направлена відповідь з копією постанови.
Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні допитані ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .. Під час допиту ОСОБА_4 повідомила, що у період з 21 червня 1980 року по 03 липня 1996 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 , від шлюбу має двох синів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 21 червня 1988 року Рішенням № 151/6 ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Після виділення зазначеної земельної ділянки та отримання дозволів відповідних органів на будівництво індивідуального житлового будинку вони почали будувати будинок. На момент розірвання шлюбу в 1996 році будинок не був введений в експлуатацію та право власності на нього зареєстровано не було, але фактично в даному будинку можна було проживати та він був готовий на 86%. Після розірвання шлюбу у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 зберігались нормальні відносини, вони продовжували спілкування. ОСОБА_8 власноручно розділив будинок на дві рівні частини, одну з яких зайняв сам, а іншою половиною почали користуватись ОСОБА_4 та діти. Право власності на частину житлового будинку ОСОБА_4 не оформлювала на себе, а тільки користувалась нею, а земельної ділянки не мала можливості теж оформити, так як будівля ще не була введена в експлуатацію. Після 2008 року, коли почались судові тяжби, ОСОБА_4 стало відомо, що фактично земельна ділянка, на якій під час шлюбу було здійснено будівництво житлового будинку, після оформлення ще в шлюбі на її чоловіка ОСОБА_8 , була ним подарована ще в 1995 році його матері ОСОБА_11 (був нею оформлений Державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ №028839, виданий виконкомом ІНФОРМАЦІЯ_6 31.03.2001: 25 га для обслуговування житлового будинку, 0,03 га для ведення ОСГ). В подальшому, 07 липня 2001 року ОСОБА_11 , згідно договору дарування, подарувала зазначену земельну ділянку ОСОБА_8 . Всі ці моменти переходу права власності на дану земельну ділянку ОСОБА_4 дізналась тільки під час судового розгляду позовних заяв її синів та неї самої. До цього, та безпосередньо на момент розірвання шлюбу в 1996 році, ОСОБА_4 нічого не знала про те, що фактично побудований нею з чоловіком перебуває вже на земельній ділянці, яку він в 1995 році подарував без згоди ОСОБА_4 своїй матері. Більше того, ОСОБА_4 була повністю впевнена, що побудований та практично готовий (на 86 %) цей будинок перебуває на отриманій під час шлюбу чоловіком, ОСОБА_8 , земельній ділянці, оформленій на нього, та яка перебуває в його власності. Через деякий час, а саме після розлучення в 1996 році, ОСОБА_8 почав проживати з ОСОБА_12 . Спочатку він проживав в АДРЕСА_3 , але пізніше вони стали проживати в АДРЕСА_2 . В липні 2007 року ОСОБА_8 був поставлений діагноз: рак прямої кишки ІVстадії з віддаленими метастазами в легені та печінку. На обліку він перебував в онкокабінеті ІНФОРМАЦІЯ_7 та ІНФОРМАЦІЯ_8 . Крім того, ОСОБА_8 , на підставі експертного заключення від 06.03.1996 №127 ОСОБА_8 визнаний інвалідом 2 групи довічно. Внаслідок хвороби він став рідко підводитися з ліжка, не міг сидіти, постійно лежав, а в останні тижні свого життя взагалі був лежачим хворим. ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_8 помер. Право власності на будинок було зареєстровано ОСОБА_8 07 грудня 2007 року, про що виконком ІНФОРМАЦІЯ_6 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. У січні 2008 року діти ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де їм стало відомо про те, що 25 грудня 2007 року відповідно до договорів дарування серії ВКС №378780, ВКС №378781, ВКС №378782, внесених до реєстру за №221, 222, 223, ОСОБА_8 подарував ОСОБА_12 житловий будинок АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану біля цього будинку та земельну ділянку площею 0,03 га для ведення особистого селянського господарства. Всі три договори були посвідчені в офісі приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_15 . Зазначеним фактом ОСОБА_4 та її сини були дуже здивовані, оскільки внаслідок хвороби ОСОБА_8 перед смертю рідко підводився з ліжка, йому було тяжко сидіти, а в останні тижні свого життя взагалі був лежачим хворим та не міг самостійно ходити. Крім того, в суді їм стало відомо, що 25.12.2007 в день посвідчення договорів дарування, відповідно до медичної довідки серії 2ААД №240604, ОСОБА_8 на обліку у психіатра не перебуває, психічних протипоказань для дарування нерухомого майна, земельної ділянки не має, що у них також виклало сумніви в тому, що він міг відвідувати психіатра та нотаріуса в цей день, оскільки в наслідок хвороби останні дні свого життя він взагалі не міг самостійно рухатись. На погляд ОСОБА_4 та її синів, ОСОБА_8 фізично не міг приїздити до офісу нотаріуса та підписати вищевказані договори дарування на користь ОСОБА_12 , якій було відомо про його тяжкий стан і яка цим скористалася для реалізації своїх намірів щодо заволодіння його майном.
В подальшому діти ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , звернулись до суду з позовом про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельних ділянок, а ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя. Згідно висновку експерта ІНФОРМАЦІЯ_10 від 10.11.2011 №288 встановлено, що підписи від імені ОСОБА_8 , проставлені на договорах дарування від 25.12.2007 р., посвідчених приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_15 та внесені до реєстру за №№ 221, 222, 223, виконано не ОСОБА_8 , а іншою особою. У зв`язку з цим рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 у цивільній справі № 2-16/2011 від 13 грудня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА_16 задоволено, визнано недійсними договори дарування земельних ділянок та житлового будинку АДРЕСА_2 , які укладені 25.12.2007 між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 . У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 судом було відмовлено. Не погодившись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_12 звернулась з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Київської області. Відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області. Відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області від 27.04.2012 призначено повторну судово-почеркознавчу експертизу, та згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 5242/5243/12-32 від 07.07.12 у цивільній справі № 22ц-983/12 встановлено, що підписи від імені ОСОБА_8 , проставлені в договорах дарування від 25.12.2007 р., посвідчених приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_15 та внесені до реєстру за №№ 221, 222, 223, виконані ОСОБА_8 . У зв`язку з цим Апеляційним судом Київської області від 22.10.2012 рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.12.2011 в частині задоволення позову ОСОБА_7 , ОСОБА_16 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 , ОСОБА_16 відмовлено, в іншій частині рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2013 у відкритті касаційного провадження на рішення Апеляційного суду Київської області від 22.12.2012 відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2013 відмовлено у допуску справи до перегляду у Верховному суді України. Також ОСОБА_4 та її синам стало відомо, що 31.07.2007 зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 і ОСОБА_12 , про що в Книзі реєстрації шлюбів 31.07.2007 зроблено відповідний актовий запис за №140. У червні 2015 року ОСОБА_4 зустріла ОСОБА_17 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ), який був товаришем її покійного колишнього чоловіка ОСОБА_8 . ОСОБА_17 поцікавився як справи, на що ОСОБА_4 відповіла, що досі тривають судові процеси між спільними з ОСОБА_8 дітьми та другою дружиною ОСОБА_8 ОСОБА_12 . Почуте здивувало ОСОБА_17 оскільки, з його слів, колишній чоловік ОСОБА_18 майже перед самою смертю йому сказав, що з ОСОБА_12 він не буде одружуватись. Враховуючи почуту інформацію від ОСОБА_17 , ОСОБА_4 припускає, що її колишній чоловік ОСОБА_8 ніколи не одружувався з ОСОБА_12 , а підпис від його імені в Книзі реєстрації шлюбів виконаний іншою особою. На думку ОСОБА_4 встановлення даного факту має важливе значення, адже ОСОБА_12 , як спадкоємиця першої черги (дружина спадкодавця), заволоділа рухомим і нерухомим майном після смерті її колишнього чоловіка, на що, ймовірно, не мала жодних підстав.
Будучи допитаним ОСОБА_7 підтвердив показання ОСОБА_4 та додатково повідомив, що практично до самої смерті його батька у них були нормальні стосунки. Тільки буквально за тиждень перед смертю ОСОБА_8 він з ним не спілкувався, але приїхав до нього 27.12.2007, в день, коли він помер. Зі слів ОСОБА_7 , в цей день ОСОБА_8 вже не міг спілкуватись, тому він з ним не міг поговорити, йому було тяжко дихати, тому коли ОСОБА_7 повідомили, що за два дні до смерті його батько ОСОБА_8 їздив до нотаріуса в с. Софіївську Борщагівку, він не повірив цьому. Крім того, коли нотаріуса допитували під час апеляційного розгляду цивільної справи, вона повідомила, що спочатку вона приїжджала до батька додому, бачила, що він був в лежачому стані, але після цього він 25.12.2007 вже сам приїхав до неї в офіс для оформлення договорів дарування, підписав документи, а вона підтвердила його підпис. Також ОСОБА_7 повідомив, що під час розмов з батьком, останній йому говорив, що половину будинку буде ОСОБА_7 , а половина його брату ОСОБА_16 . Крім того, влітку 2007 року, коли ОСОБА_8 вже знав, що тяжко хворий, ОСОБА_7 з батьком, ОСОБА_8 їздили до знахаря та в розмові ОСОБА_8 сказав, що, можливо, попродає все та поїде на Кавказ лікуватись, там, нібито, є якийсь-то дід, який лікує рак. Щодо нової дружини ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 на дану тему з ним не спілкувався, але не чув про те, щоб його батько з нею одружився, тому сам ОСОБА_7 сприймав ОСОБА_12 як співмешканку батька. Також в неї було вже дві дитини на той час, коли вона почала спільно жити спільно з ОСОБА_8 , а під час спільного проживання з ним ОСОБА_12 народила ще доньку. Зі слів ОСОБА_7 , в бесідах ОСОБА_8 ніколи не називав цю дитину донькою, тільки по імені.
ОСОБА_7 та ОСОБА_16 було подано позов до ІНФОРМАЦІЯ_1 за яким відкрито цивільну справу №2-16/11.
В ході досудового розслідування виникла необхідність в тимчасовому доступі до речей та документів, а саме до цивільної справи №2-16/11 за позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_5 , з метою встановлення фактів та документів, які подавалися сторонами та які відсутні в кримінальному провадженні, але можуть мати суттєве значення для прийняття рішення в кримінальному провадженні.
На даний час з метою повного, всебічного та об`єктивного проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні виникла необхідність в оригіналів документів, що знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_5 .
Як передбачено чинним законодавством, органи досудового розслідування повинні у відповідності до ст. 91 КПК України встановлювати обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та у відповідності до положень ст. 92 КПК України саме на слідчого та прокурора покладено обов`язок доказування обставин передбачених ст. 91 КПК України, який згідно з частиною другої зазначеної статті полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
За змістом ст.ст. 131, 162 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є тимчасовий доступ до речей і документів застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Відповідно до вимог ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному проваджені; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Тимчасовий доступ до оригіналів документів, зазначених у клопотанні та вилучення їх не тягне негативних наслідків, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 309 КПК України, оскільки ці документи не відносяться до поточної діяльності, їх виїмка жодним чином не вплине на діяльність, не звузить та не обмежить їх права та можливість реалізації прав та обов`язків, покладених на них чинним законодавством України.
В судове засідання слідчий не з`явився та надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
З огляду на наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення такої інформації та/або документів, розгляд поданого клопотання необхідно проводити без виклику представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , у якого знаходиться інформація, на підставі ч. 2 ст.163 КПК України.
Беручи до уваги викладене, а також, враховуючи те, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказана інформація, яка перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, та отримати її у інший спосіб неможливо, з метою досягнення дієвості цього провадження, керуючись вимогами ст.ст. 40, 91, 92, 131, 132, 159, 160, 162, 163, 309 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , про надання тимчасового доступу до речей та документів, за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005131 від 30.12.2015 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - задовольнити.
Надати старшому слідчому СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітану поліції ОСОБА_3 та/або оперативним співробітникам за доручення в порядку ст. 40 КПК України, дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , та можливість вилучити належним чином завірену копію цивільної справи №2-16/11 за позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_16 ,
У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.
Ухвала діє протягом одного місяця.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1