Провадження № 1-кп/643/161/19
Справа № 643/4708/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2019 р. м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, який не працює, розлучений, раніше судимий: 28.07.2014 р. Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 06.01.2016 р. умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 2 дні, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 20.02.2017 р. близько 21 год. 00 хвл., точний час не встановлений, перебуваючи біля магазину «Єва», який розташований за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 107, побачив ОСОБА_7 разом із ОСОБА_4 , після чого, діючи на ґрунті ревнощів, підбіг до ОСОБА_4 , і маючи умисел направлений на заподіяння йому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність та суспільно небезпечний характер своїх дій, наніс не менше чотирьох ударів кулаками в область голови та тулубу ОСОБА_4 , а потім наніс ОСОБА_4 один удар в область правого боку невстановленим під час слідства гостим предметом, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 наступні тілесні ушкодження: закриту травму живота у вигляді розриву нижнього полюсу правої нирки, тотальної зачеревної гематоми, гемоперитоніуму 1 ступеню, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; непроникаюче колото-різане поранення поперекової області справа, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після чого ОСОБА_6 залишив місце вчинення кримінального правопорушення. А ОСОБА_4 з отриманими тілесними ушкодженнями 20.02.2017 р. о 21 год. 47 хвл. був доставлений до КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова», де йому було надано своєчасно медичну допомогу.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, тобто, умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що потерпілий ОСОБА_4 в ході виниклого між ними конфлікту напав на нього з ножем, в зв`язку з чим, він вимушений був захищатися. Внаслідок невдалого падіння, коли він опинився зверху на ОСОБА_4 , останній міг сам завдати собі ушкодження у вигляді порізу в поперековій області справа та розриву нирки, які встановлені експертом. Крім того, вважає, що ці та інші ушкодження, які встановлені експертом, могли утворитися також від падіння потерпілого вже після закінчення конфлікту, так як останній був у вкрай нетверезому стані і міг неодноразово падати після того, як вони розійшлися.

Таким чином, обвинувачений визнає факт наявності між ним та потерпілим ОСОБА_4 конфлікту 20.02.2017 р. через стосунки їх обох із свідком ОСОБА_7 , і показав, що між ним та потерпілим тривалий час існують неприязні стосунки. В той день він за проханням батька ОСОБА_7 пішов її шукати, бо припускав, що вона вживає алкогольні напої разом із ОСОБА_4 , який вже неодноразово бив ОСОБА_7 та навіть наносив їй тілесні пошкодження ножем. Хотів повернути її додому, і не мав наміру наносити будь-кому тілесних пошкоджень. Знайшовши ОСОБА_7 біля ОСОБА_6 , він вибив у неї з рук пиво і наказав їй йти додому до батьків та дочки. Це не сподобалося ОСОБА_4 , який щось намагався дістати з кишені, але спочатку між ними почалася спокійна бесіда, в ході якої ОСОБА_4 різко підскочив та намагався нанести йому удари ножем в живіт.

Інші обставини, які встановлені в ході кримінального провадження, ОСОБА_6 оспорює.

В ході кримінального провадження були вивчені докази як сторони обвинувачення так і сторони захисту і встановлено наступне.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що знайомий з ОСОБА_6 багато років. Останнім часом між ними мали місце неприязні стосунки через те, що він став співмешкати із ОСОБА_7 , яка до цього співмешкала з ОСОБА_6 , поки він не опинився в місцях позбавлення волі. ОСОБА_6 , перебуваючи в місцях позбавлення волі, неодноразово дзвонив йому та погрожував. Після того, як ОСОБА_6 звільнився з місць позбавлення волі, між ними виник конфлікт на грунті ревнощів, в ході якого ОСОБА_6 розбив йому ніс. Поки він лікувався ОСОБА_7 повернулася до ОСОБА_6 і він припинив спілкування з ними. Але 20.02.2017 р. він знову зустрівся з ОСОБА_7 , яка пояснила, що вона розлучилася з ОСОБА_6 . Після цього, близько 21-00 години, він знаходився із ОСОБА_7 поблизу магазину «Єва» по пр. Тракторобудівників в м.Харкові, де між ними відбувалося спілкування. Раптом підійшов ОСОБА_6 та вдарив ОСОБА_7 , яка відразу побігла в іншу сторону. Між ним та ОСОБА_6 відбувся конфлікт на ґрунті ревнощів, так як ОСОБА_6 заявив, що ОСОБА_7 є його дівчиною, і йому не подобається, що вона стала занадто багато вживати алкогольних напоїв. Спочатку вони мирно спілкуватися, але раптово все перейшло в напад із боку ОСОБА_6 , який наніс йому удари в область голови біля скроні, потім в спину, так як він опинився спиною до нього, це було 5-6 ударів, в тому числі, в область правого боку, від чого утворилося колоте-різане поранення, потім він схватився руками за ОСОБА_6 і вони перечепившись через бордюр впали на землю. Він намагався встали, але отримав удав ногою в живіт. Різку біль він відчув від удару в бік. Після даних подій він знаходився близько 15 днів в реанімації без свідомості.

Свідок ОСОБА_7 в суді показала, що перебувала у фактичних шлюбних стосунках із осені 2014 р. до вересня 2016 р. з ОСОБА_4 , після чого стала співмешкати з ОСОБА_6 за місцем мешкання останнього в с.Буди Харківської області. 18.02.2017 р. вона вийшла з дому, де проживала с ОСОБА_6 , поїхала до м. Харкова до батьків, не виходила з ОСОБА_6 на зв`язок до 20.02.2017 р. 18.02.2017 р. вона зустрілася з ОСОБА_4 , який запропонував їй отримати подарунки до дня Св. Валентина, і була з ним до 20.02.1017 р., так як він силоміць утримував ії. Ці дні ОСОБА_4 носив із собою ніж завширшки 3-4 см., довжиною 15 см. з рукояттю темного кольору, який тримав у кишені спортивних брюк. 20.02.2017 р. вона разом із ОСОБА_4 , та іншими знайомими сиділа на лавочці біля магазина «Єва», побачила як наближається ОСОБА_6 , який підійшов, ногою вдарив її в плече, вона впала з лавки і побігла за кіоск метрів за 15-20 від місця події. Після чого чула тільки крики і не бачила самих подій, які відбувалися між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_8 в суді показала, що син проживав з ОСОБА_7 у неї дома останні два роки. Син розповів їй, що поранення йому заподіяв ОСОБА_6 і що свідки, які були під час конфлікту разом з ним, не бажають бути свідками, так як їм погрожують.

Свідок ОСОБА_9 в суді підтвердила, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 20.02.2017 р. виник конфлікт біля магазину «Єва» через ОСОБА_7 , в ході якого ОСОБА_6 вдарив в область голови ОСОБА_4 , після чого вони впали. Після того, як ОСОБА_6 пішов, вона із ОСОБА_10 підняла ОСОБА_4 і допомагала ОСОБА_4 йти, але він тримався за бік і скаржився на біль, неодноразово падав, вона побачила у нього кров та пошкодження тканин шкіри в області ребер.

Свідок ОСОБА_9 в суді також показала, що вона знає ОСОБА_4 близько двох років, спільно з ним та ОСОБА_7 розпивали алкогольні напої, і бачила, що він носить із собою ніж із білою рукояткою, в той день за дві години до конфлікту вона бачила такий ніж у ОСОБА_4 із білою рукояткою. Вони намагалися забрати у нього цей ніж, але у нього була нав`язлива ідея «порізати якогось чоловіка через жінку».

Свідок ОСОБА_9 , яка на досудовому слідстві пояснювала, що ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_4 по різним частинам тіла та замахувався три рази на ОСОБА_4 , який лежав на землі, якимось гострим предметом, схожим на викрутку, який мав металевий відблиск, пояснила протиріччя своїх показаннях в суді і на досудовому слідстві тим, що під час подій 20.02.2017 р. та під час допиту вона була у стані алкогольного сп`яніння і давала показання під тиском.

Між тим, допитаний за клопотанням сторони обвинувачення свідок ОСОБА_11 показала в суді, що під час допиту на досудовому слідстві свідка ОСОБА_9 вона тиск на свідка не здійснювала, свідок добровільно, поступово та детально давала покази, в яких пояснювала, що саме ОСОБА_6 наніс удав ОСОБА_4 , свідок не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, свої покази в протоколі прочитала та самостійно підписала.

Також за клопотанням сторони обвинувачення були допитані свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є співробітниками поліції.

ОСОБА_12 повідомив суду, що він проводив огляд місці події 20.02.2017 р. і саме із слів свідка ОСОБА_9 йому стало відомо про конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 наніс удав ОСОБА_4 предметом схожим на викрутку, ОСОБА_9 на той час не виявляла явних ознак алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_13 повідомив суду, що він здійснював привід свідка ОСОБА_9 до слідчого ОСОБА_11 та в судове засідання для допиту. Перед судовим засіданням свідок ОСОБА_9 повідомила йому, що друзі ОСОБА_6 погрожують їй і вимагають поміняти показання. В цей день до свідка ОСОБА_9 підходили ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , після чого вона сказала, що має намір змінити свої покази.

За таких обставин суд відноситься критично до показань даного свідка в судовому засіданні, більш того, звертає увагу, що в судовому засіданні вона зазначає, що ніж був з білою рукояткою, в той час як свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_7 вказують на ніж з темною рукояткою, що також у свій сукупності зібраних доказів ставить під сумніви покази, які свідок надає в суді.

В суді були за клопотанням обвинуваченого та його захисника допитані свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17

ОСОБА_16 , показав, що є другом ОСОБА_6 , чув від інших людей, що ОСОБА_4 нападав з ножом на інших людей.

ОСОБА_15 , показав, що спілкувався до конфлікту з потерпілим і з обвинуваченим, але більш підтримує стосунки з останнім. Чув від знайомого ОСОБА_18 , що ОСОБА_4 колись наніс йому удар. 20.02.2017 р. він прийшов разом з ОСОБА_6 та іншим знайомим до магазина «Єва», де побачив ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та ще двох молодих людей (хлопця та дівчину). Костянтин вибив у ОСОБА_7 пиво, а потім став з`ясовувати стосунки з ОСОБА_4 , в ході цієї розмови, він бачив, як ОСОБА_6 відстрибував декілька разів, так як в руках ОСОБА_4 щось блищало, і цим предметом ОСОБА_4 махав перед ОСОБА_6 . ОСОБА_6 наніс декілька ударів ОСОБА_19 по голові, а після нанесення ОСОБА_4 третього удару, вони разом впали. Після того, як вони піднялися ОСОБА_20 сказав «Ти, що на мене з ножем кидаєшся». Біля кишені спортивних брюк ОСОБА_4 він побачив кухонний ніж з темною рукояткою.

ОСОБА_17 в суді показала, що ОСОБА_7 її подруга. 20.02.2017 р., близько 21-00 години, вона бачила її в компанії людей біля магазина «Єва», але близько до них не підходила, так як люди були в стані алкогольного сп`яніння. Вона спостерігала за ними на відстані близько 50 метрів. Вона бачила як ОСОБА_6 вдарив ногою ОСОБА_7 , у неї випало пиво, і ОСОБА_7 побігла кудись. Потерпілий почав кидатися на ОСОБА_6 , який відстрибував, в руках у потерпілого щось було, але що саме, вона не бачила, так як було далеко та темно. Після чого ОСОБА_6 вдарив потерпілого кулаком в обличчя і вони разом впали. Коли вони підвелися, вона поїхала. При цьому, свідок щодо предмета, який бачила в руках потерпілого, давала плутані показання, спочатку показала, що не бачила який саме це був предмет, потім пояснила, що він був металевий, а потім пояснила, що бачила предмет схожий на ніж.

При оцінці доказів даних свідків, суд зазначає, що свідок ОСОБА_16 надав показання з чужих слів, і суд відповідно до вимог ст. 95 КПК України не може визнати цей доказ допустимим, оскільки свідок повинен давати показання лише щодо фактів, які він сприймав особисто.

До показань свідка ОСОБА_17 в частині того, що вона бачила як ОСОБА_4 кидався на ОСОБА_6 з якимось предметом в руках, суд відноситься критично, оскільки із слів свідка на вулиці вже було темно, вона знаходилася на відстані 50 метрів від зону конфлікту, внаслідок чого погано бачила, і щодо характеристик предмета, який був у руці ОСОБА_4 , вона давала плутані показання.

Показання свідка ОСОБА_15 , який показав, що має більш тісні стосунки з обвинуваченим ніж з потерпілим, суд також оцінує критично, оскільки показання в частині наявності ножа у ОСОБА_4 і його властивостей, відрізняються від показань інших свідків.

Щодо показань свідка ОСОБА_7 в тій частині, що ОСОБА_4 до конфлікту два дні носив із собою ніж, суд відноситься критично, і не довіряє даним показам, оскільки, як вбачається із поведінки самої ОСОБА_7 вона, фактично перебуваючи у близьких стосунках то з потерпілим, то з обвинуваченим, змінювала свої покази, як і відношення до цих чоловіків, вона слідкувала за усім ходом судового процесу, перебуваючи у залі судового засідання після свого допиту, і в суді стала надавати явну перевагу обвинуваченому ОСОБА_6 перед потерпілим ОСОБА_4 , що на думку суду, свідчить про її зацікавленість у розгляді даної справи.

Разом з тим, суд зазначає, що свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 підтверджують, що конфлікт мав місце, в ході даного конфлікту саме ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_4 по голові, і під час конфлікту обидва впали на землю, а це повністю співпадає з показами потерпілого ОСОБА_4 , який на протязі всього кримінального провадження дає послідовні та детальні показання про деталі конфлікту та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень.

Крім того, як вбачається з висновку судово-медичної експертизи та показань експерта ОСОБА_21 , допитаного в суді, таке поранення як колото-різана рана та розрив нижнього полюсу нирки, які мали місце у потерпілого, не характерні для падіння з висоти власного росту, рівно як падіння на ніж або падіння на каміння чи інший предмет, що спростовує версію обвинуваченого про спричинення потерпілим собі ушкоджень внаслідок падіння на ніж або твердий предмет.

Також судом був допитаний свідок ОСОБА_22 , який показав, що 20.02.2017 р. він був разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_4 та бачив, як ОСОБА_6 ударив ОСОБА_4 ногою по голові і наніс декілька ударів по тулубу, а потім ОСОБА_6 з рукава дістав ніж та вдарив ОСОБА_4 в область спини, від чого останній впав, а ОСОБА_6 продовжив наносити потерпілому удари.

В ході судового слідства після першого допиту свідка ОСОБА_22 в суді, він був затриманий за підозрою у вчинені розбійного нападу, і з місць попереднього ув`язнення Харківського СІЗО він подав до суду заяву, в якій зазначив, що в судовому засіданні оговорив ОСОБА_6 , коли показав, що ОСОБА_6 побив ОСОБА_4 , пояснив, що такі свідчення він надав так як мати потерпілого пообіцяла дати йому за це 300 грн., а працівники поліції пообіцяли дати 100 грн., якщо він буде показувати так як його вони навчать, а в іншому випадку вони його позбавлять волі.

Під час повторного допиту в суді свідок ОСОБА_22 показав, що той день він не пам`ятає, так як був дуже п`яний, покази в суді та на досудовому слідстві давав так як його до того примусили співробітники поліції. При цьому, під час первісного допиту свідка обвинуваченим та його захисником, свідок наполягав на тому, що він хоча і був у стані алкогольного сп`яніння, але все добре пам`ятає, втрати пам`яті у нього не буває.

Свідок ОСОБА_8 в суді спростувала показання свідка ОСОБА_22 показавши, що ніяких грошей вона йому не пропонувала, а навпаки, коли після конфлікту ії син був у лікарні, ОСОБА_22 приходив до них додому, цікавився станом здоров`я сина, і виявив готовність бути свідком.

Свідок ОСОБА_22 визнав факт той факт, що приходив додому до ОСОБА_4 та цікавився станом його здоров`я.

Таким чином, суд з урахуванням всіх обставин, які встановлені із доказів по даній справі, вважає, що є підстави довіряти первісним показам свідка ОСОБА_22 , оскільки, доказів того, що на свідка вчинили будь-який психологічний тиск суду не надано, а його первісні покази узгоджуються з іншими доказами, які судом визнані достовірними та належними.

Крім показів свідків, судом були досліджені письмові докази, які також підтверджують вину обвинуваченого у інкримінованому йому злочині.

Згідно витягу з кримінального провадження заява про вчинення злочину надійшла від ОСОБА_4 20.02.2017 р., в якій він просить вжити заходи до ОСОБА_6 , який наніс йому тілесні ушкодження (т. 2 а.с.101-102).

Відповідно до протоколу-пояснень ОСОБА_4 20.02.2017 р. пояснив, що ОСОБА_6 наніс йому удав чимось у бік справа, і ще наніс удари кулаком в обличчя (т.2 а.с.103).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 20.02.2017 р., складеного слідчим ОСОБА_12 , на місці події виявлені сліди бурого кольору (відібрані зразки), за поясненнями ОСОБА_9 у цьому місці ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження (т.2 а.с.105-107).

Згідно висновків судово-медичної цитологічної експертизи вилучені з місця події зразки речовини бурого кольору, є слідами крові, яка може належати ОСОБА_4 (т. 2 а.с.143-144, 147-148).

Відповідно до протоколу огляду предметів від 16.03.2017 р. с фототаблицями, слідчим в присутності понятих були оглянуті речі, в яких був одягнений потерпілий під час конфлікту, на яких виявлені пошкодження у вигляді розрізу та плями бурого кольору (т.2 а.с.133-138).

В ході проведеного слідчого експерименту в присутності судово-медичного експерта ОСОБА_21 потерпілий розповів про обставини конфлікту та показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, показання давав послідовні, які відповідають тим показам, які він надав в суді (т.2 а.с.120-130).

З висновків судово-медичних експертиз вбачається, що в зв`язку з подією 20.02.2017 р. у ОСОБА_4 мали місце наступні ушкодження: закрита травма живота у вигляді розриву нижнього полюсу правої нирки, тотальної зачеревної гематоми, гемоперитоніуму 1 ступеню, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; непроникаюче колото-різане поранення поперекової області справа, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Непроникаюче колото-різане поранення поперекової області справа утворилося від одноразової дії колюче-ріжучого предмета, не виключно, що при обставинах і в строк, на які показував потерпілий в ході слідчого експерименту. Закрита травма живота та садна обличчя утворилися від неодноразової дії (не менш 4-х) тупих твердих предметів, з обмеженою площею травмуючої поверхні, садна по механізму удар-тертя, тертя-ковзання, не виключно, що при обставинах і в строк, на які показував потерпілий в ході слідчого експерименту (т.2 а.с.97 -100).

Таким чином, суд критично оцінює версію обвинуваченого щодо подій, які мали місце 20.02.2017 р., і розцінює його позицію як намагання уникнути усієї повноти відповідальності за вчинений злочин, так як зазначені показання спростовуються вищенаведеними доказами.

Негативна характеристика потерпілого ОСОБА_4 , яка вбачається із показань свідків, сама по собі не свідчить про те, що він мав намір на нанесення тілесних пошкоджень 20.02.2017 р. обвинуваченому і намагався їх здійснити.

Суд вважає, що стороною захисту не надано доказів, які б підтвердили версію обвинуваченого щодо того, що він діяв у стані необхідної оборони і які б спростовували висновки суду.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, судимість не погашена, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується як особа, яка схильна до вживання алкогольних напоїв, за місцем мешкання проживав із співмешканкою ОСОБА_23 , з якою вживали алкогольні напої та допускали шумні сварки.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання по справі не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, вищезазначені данні щодо особи обвинуваченого, і за зазначених обставин, суд дійшов висновку про призначення покарання у межах, встановлених санкцією статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, у вигляді позбавлення волі.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 суд задовольняє відповідно до вимог ч.3 ст. 128 ЦПК України та ст.ст. 1166, 1206 ЦК України в повному обсязі, та стягує витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого у сумі 8027,08 грн. з обвинуваченого на користь КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мєщанінова».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-374 КПК України,

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 15.03.2017 р., тобто з моменту фактичного затримання. Згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 р. зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15.03.2017 р. з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань № 27».

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мєщанінова» грошові кошти у сумі 8027 (вісім тисяч двадцять сім) грн. 08 коп.

Речові докази (гольф та куртка), які передані на зберігання потерпілому, вважати повернутими останньому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя -