Справа № 215/334/16-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001589 від 08.09.2015 р.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 18.06.2019 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу обвинуваченому було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 17.09.2019 р., включно.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти клопотання прокурора.
Заслухавши учасників процесу, суд вважає, що обвинуваченому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, виходячи з наступного.

Суд в обґрунтування обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку його дії посилався на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, раніше неодноразово судимий, в т. ч. за злочини проти власності, офіційно не працює, міцних соціальних зв`язків не має, може вчинити інше кримінальне правопорушення, ухилитись від органів слідства і суду, незаконно впливати на свідків і потерпілих, чим перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Але, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, обставини на які посилався суд при обранні та продовжені дії обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, - обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків і потерпілих, які можуть бути додатково допитані, чим перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вказані ризики, на які посилався слідчий суддя при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та суд при продовженні строку його дії, продовжують існувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів по 15.11.2019 р., включно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду, протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення її копії.

Суддя: