У Х В А Л А
про відмову у відкритті касаційного провадження

24 вересня 2019 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18 липня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Захисник звернувся до суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення із вимогою про їх скасування і закриття провадження у справі.
Березнегуватський районний суд Миколаївської області постановоювід 18 липня 2019 року притягнув ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Миколаївський апеляційний суд постановою від 21 серпня 2019 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діяв в інтересах ОСОБА_5 , залишив без задоволення, а постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18 липня 2019 року без змін.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац 6 підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).
У Кодексі України про адміністративні правопорушення встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду; постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає (частина 2, 10 статті 294КУпАП).

Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, встановлені у ст. 294 цього Кодексу відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене,постанова Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18 липня 2019 року та постанова Миколаївського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року, не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18 липня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3