Справа № 143/220/19
Провадження №1-кп/149/102/19
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

08.08.2019 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора Хмільницького відділу Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000040 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Погребище, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , українця, гр. України, освіта повна загально-середня, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
за ст. 389-2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
27.08.2018 року ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, тобто несплата аліментів, на користь ОСОБА_5 на утримання дочки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі 900 ( дев`ятсот ) гривень, починаючи з 27.05.2014 року і до її повноліття та на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі 750 гривень, починаючи з 27.05.2014 року і до її повноліття, які зобов`язаний сплачувати на підставі виконавчого листа №143/908/14-ц виданого Погребищенським районним судом Вінницької області від 11.07.2014 року, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання в сумі 71546 грн. 13 коп., і накладено адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт строком на 120 (сто двадцять ) годин.
11.08.2018 року начальником Погребищенського РСПП філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_8 , ОСОБА_4 було видано направлення, згідно якого останній мав не пізніше 12.10.2018 року, прибути до Погребищенської міської ради для відбування покарання суспільно корисних робіт. Також ОСОБА_4 був попереджений під підпис, що згідно зі статтею 325-4 кодексу України про адміністративні правопорушення: у разі ухилення від відбування суспільно корисних робіт підлягатиме притягненню до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП (санкція статті передбачає адміністративний арешт строком до десяти діб ), а у випадку злісного ухилення від відбування стягнення - до кримінальної відповідальності за ст. 389-2 Кримінального кодексу України, санкція статті якої передбачає позбавлення волі на строк до двох років.
Однак, ОСОБА_4 , умисно та всупереч поставлених йому вимог, грубо ігноруючи вимоги чинного законодавства і встановлені йому умови та порядок відбування покарання, не вийшов для відбування суспільно корисних робіт без поважних причин, та не повідомив про причини невиходу Погребищенську міську раду.
17.10.2018 року старшим інспектором Погребищенського районного РПСС «Центр пробації» у Вінницькій області, майором внутрішньої служби ОСОБА_9 , відносно ОСОБА_4 було складено протокол №1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-2 КУпАП та 26.12.2018 року Погребищенським районним судом Вінницької області ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за цією статтею у виді адміністративного арешту строком на 1 (одну ) добу, яке ОСОБА_4 відбув.
Однак незважаючи на відбуття адміністративного арешту ОСОБА_4 продовжував умисно ухилятися від призначеного адміністративного покарання у виді суспільно корисних робіт, про що на адресу Погребищенського районного суду Вінницької області від Погребищенської міської ради, надійшло повідомлення, що гр. ОСОБА_4 , протягом двох днів, з моменту відбування призначеного покарання адміністративного арешту , а саме з 20.02.2019 року по 22. 02.2019 року включно, із наданим йому направленням до Погребищенської міської ради для відбування призначеного судом стягнення, у виді виконання суспільно корисних робіт строком 120 годин, не звернувся. У встановлений судом строк, ОСОБА_4 до виконання суспільно корисних робіт не прибув, про причини неявки Погребищенську міську раду не повідомив, чим здійснив злісне ухилення від відбування адміністративного покарання у виді суспільно корисних робіт.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Свою вину у скоєнні злочину визнає повністю, та просить суд не застосовувати відносно нього сувору міру покарання та не позбавляти його волі.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, під час досудового слідства та судового розгляду, його вина у вчиненні злочину доведена доказами, добутими в установленому законом порядку в ході досудового слідства, які за заявою обвинуваченого, крім показів його самого, матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та матеріалів щодо судових витрат речових доказів, в судовому засіданні не досліджувались, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
Суд з`ясувавши, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, роз`яснює положення Закону про те, що у випадку розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Враховуючи заяву обвинуваченого, який визнає свою вину та просить обмежитись його допитом, думку прокурора, суд вирішив застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 389-2 КК України, тобто злісне ухилення особи від відбування адміністративного покарання у виді суспільно корисних робіт.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його позитивну характеристику за місцем проживання, відношення до подій що відбулися та їх наслідків, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Також, суд враховує досудову доповідь Погребищенського районного відділу з питань пробації, відповідно до якої, встановлено інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, за умови здійснення нагляду та контролю, із застосуванням соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення.
Злочин, передбачений ст. 389-2 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Обставини, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
З урахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе з призначенням обвинуваченому мінімальної міри покарання, передбаченої санкцією ст. 389-2 КК України у виді позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк на 1 рік, на підставі п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки.
Речові докази відсутні.
Витрати за проведення експертизи відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались та немає підстав для їх застосування.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374-376, 394 КПК України,суд -
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 389-2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 рік не вчинить нового злочину.
В силу ст. 76 КК України, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1