Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6103/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року. Житомирський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , представника цивільного позивача - адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі апеляційні скарги прокурора прокуратури Житомирської області ОСОБА_12 та цивільного позивача ОСОБА_13 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 14.06.2019 у кримінальному провадженні № 0000577 за ч. 2 ст. 286 КК України щодо ОСОБА_11 , -

в с т а н о в и в:

Цим вироком засуджено ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено засудженого від відбування покарання з випробуванням на 2 роки та зобов`язано його: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирішено стягнути з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів у розмірі 4004 грн. 00 коп.

Речовий доказ - автомобіль «CITROEN JUMPY» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » вирішено повернути власнику.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

У задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено у зв`язку з недоведеністю.

Згідно вироку, 06.02.2018 близько 17 годин 00 хвилин поблизу будинку № 3-Д по проспекту Миру в м. Житомирі ОСОБА_11 , керуючи технічно несправним власним автомобілем «CITROEN JUMPY» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та рухаючись в напрямку проспекту Незалежності, в порушення вимог пунктів 2.3.6), 12.3., 31.4.5є) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, достовірно знаючи про відсутність двох болтів кріплення передніх коліс автомобіля, що заборонено, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого, передньою правою частиною вказаного транспортного засобу здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_14 , яка переходила проїзну в межах регульованого пішохідного переходу з права наліво відносно напрямку руху транспортного засобу на заборонений для пішоходів сигнал світлофора. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_14 було спричинено травматичний шок, який розвинувся внаслідок забою внутрішніх органів грудної клітини, переломів ребер, лівостороннього гемотораксу, струсу печінки, перелому лівої нижньої кінцівки, чисельних саден, від чого настала смерть вказаної потерпілої.

В апеляційних скаргах:

- прокурор прокуратури Житомирської області ОСОБА_12 ставить питання про скасування вироку у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, звільнивши ОСОБА_11 на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Посилається на явну несправедливість призначеного обвинуваченому покарання внаслідок м`якості, неповне врахування судом обставин ДТП, тяжкості злочину та даних про особу обвинуваченого;

- цивільний позивач ОСОБА_13 просить скасувати вирок суду в частині вирішення його цивільного позову та ухвалити в цій частині новий вирок, яким задовольнити його цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі. Посилається на незаконність та необґрунтованість вироку суду в цій частині.

Заслухавши доводи прокурора та представника цивільного позивача ОСОБА_13 в підтримання апеляційних скарг, міркування захисника та обвинуваченого в заперечення апеляційних скарг, перевіривши справу, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_14 , - є обґрунтованими та не оспорюються в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.
Згідно ст. вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Призначаючи обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, в цілому врахував ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим злочину виходячи з усіх обставин справи, особу ОСОБА_11 , що позитивно характеризується, та обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування потерпілому ОСОБА_9 шкоди.

Вимога апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення обвинуваченому найсуворішого за розміром покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України є необґрунтованою.

Разом з тим, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про явну несправедливість призначеного обвинуваченому покарання без позбавлення права керування транспортними засобами через м`якість, оскільки судом першої інстанції не в повній мірі були враховані обставини злочину, зокрема, факти порушення обвинуваченим при керуванні транспортним засобом вимог пунктів 2.3б), 12.3.,31.4.5є) Правил дорожнього руху України, що знаходяться у прямому причинному зв`язку з наїздом на пішохода ОСОБА_14 , яка переходила проїзну частину в межах регульованого пішохідного переходу на заборонений для пішоходів сигнал світлофора.
Тому вирок підлягає скасуванню в частині призначення покарання з постановленням нового вироку в цій частині.
З врахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину за вищевказаних обставин, даних про особу ОСОБА_11 , який позитивно характеризується, обставин, що пом`якшують покарання, - щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину та відшкодування потерпілому ОСОБА_9 шкоди, - апеляційний суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України з визначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік, та звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, яке буде необхідним та достатнім для досягнення мети покарання у даному кримінальному провадженні.
Що стосується доводів апеляційної скарги цивільного позивача ОСОБА_13 про незаконність вироку суду в частині вирішення його цивільного позову та необхідності скасування вироку в цій частині, колегія суддів вважає, що вони знайшли часткове підтвердження, оскільки судом першої інстанції прийнято передчасне рішення про відмову у задоволенні позову в інтересах малолітнього ОСОБА_15 у зв`язку з його недоведеністю без врахування положень статей 1200 та 1202 ЦК України.
При цьому суд першої інстанції з урахуванням наведених обставин безпідставно розглянув дане кримінальне провадження за відсутністю цивільного позивача ОСОБА_13 та без необхідного уточнення його позовних вимог та наданих ним доказів, фактично позбавивши малолітню дитину відшкодування шкоди, завданою смертю його матері.
За таких обставин апеляційний суд, відповідно до положень ст. ст. 409-412 КПК України, у зв`язку з істотною неповнотою судового розгляду в суді 1 інстанції, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, вважає за необхідне скасувати вирок в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_13 з призначенням нового розгляду кримінального провадження в цій частині в суді першої інстанції.
В решті вирок суду першої інстанції є законним та обгрунтованим.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційні скарги прокурора прокуратури Житомирської області ОСОБА_12 та цивільного позивача ОСОБА_13 задовольнити частково.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 14.06.2019 щодо ОСОБА_11 скасувати в частині призначення покарання.
Постановити новий вирок в цій частині, яким призначити ОСОБА_11 покарання: за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_11 від відбування основного покарання з випробуванням на строк 2 роки з покладенням на нього обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.
Вирок в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_13 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в цій частині в суді першої інстанції.
В решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_11 залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в частині призначення покарання в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня ухвалення безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду.
Вирок в частині скасування вироку місцевого суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_13 з призначенням нового розгляду кримінального провадження в цій частині в суді першої інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Судді: