ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/270/19 Номер провадження 11-кп/814/727/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава кримінальне провадження № 0000036 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Карлівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 27 березня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 27 березня 2019 року кримінальне провадження щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка Полтавської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, непрацюючого, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , не судимого

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Згідно обвинувального акту органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 18 січня 2019 року близько 16:00 год. перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, за адресою АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_8 , умисно, з метою заподіяння тілесного ушкодження, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, схопив потерпілу ОСОБА_8 за кисті рук та завдав поштовху у грудну клітку, після чого наніс останній одного удару кулаком правої руки в обличчя, в результаті чого ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку та синця побіля правого ока, по синцю на передніх поверхнях грудної клітки праворуч та ліворуч, які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №12 від 23.01.2019 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Свої доводи мотивує тим, що судом не враховано відповідні зміни у законодавстві, а саме Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьби з цими явищами» від 06.12.2017 року, що набув чинності 11.01.2019 року, яким п.7 ч.1 ст.284 КПК України доповнено словами «крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством».

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року визначено термін фізичного насильства, як форми домашнього насильства, а дія закону розповсюджується, в тому числі, на подружжя чи колишнє подружжя, осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (перебували) у шлюбі між собою. Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, суд першої інстанції не врахував відповідні зміни в процесуальному законодавстві, а також те, що незаконні дії обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно своєї дружини ОСОБА_8 , з якою він перебуває в зареєстрованому шлюбі, підпадають під ознаки фізичного насильства, як однієї з форм домашнього насильства відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року. Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора про необхідність задоволення апеляційних вимог про скасування ухвали та призначення нового судового розгляду, доводи обвинуваченого та потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

У відповідності до приписів ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Норма п.1 ч.1 ст.477 КПК України визначає. що злочин, передбачений ст. 125 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд в обґрунтування рішення про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 зазначив, що заява потерпілої ОСОБА_8 про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні №0000036 відповідно до положень ч.4 ст.26 та п.7 ч.1 ст.284 КК України є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Водночас, прокурором в апеляційній скарзі вірно зазначено про те, що 11.01.2019 року набув чинності Закон України № 2227-УІІІ від 06 грудня 2017 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», яким п.7 ч.1 ст.284 Кримінального процесуального Кодексу України доповнено словами "крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством".

Однак, в обвинувальному акті жодним чином не зазначена така кваліфікуюча ознака вчинення злочину, як вчинення злочину пов`язаного з домашнім насильством, що виключає можливість суду вийти за межі обвинувачення та зазначити, що цей злочин пов`язаний із домашнім насильством.

Крім зазначеного, вказаним вище законом за вчинення домашнього насильства передбачена відповідальність за ст. 126-1 КК України, диспозиція якої розкриває поняття домашнього насильства як умисного систематичного вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Крім того, п.17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року визначено термін фізичного насильства як форми домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Разом з тим на думку колегії суддів заподіяння удару, побоїв, мордування, тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, незаконне позбавлення волі, заподіяння смерті, жорстоке поводження, інші подібні діяння насильницького характеру, якщо їх вчинено систематично, також є фізичним насильством в розумінні ст. 126-1 КК України, але вони, зокрема і тоді, коли їх вчинено не систематично, потребують додаткової кваліфікації за статтями 121, 122, 125,126, 135, 136, 146, 115, 120 або іншими КК залежно від наслідків, які настали, чи інших обставин.

Як убачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 18 січня 2019 року близько 16:00 год. перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, за адресою АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_8 , умисно, з метою заподіяння тілесного ушкодження, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, схопив потерпілу Канівець за кисті рук та завдав поштовху у грудну клітку, після чого наніс останній одного удару кулаком правої руки в обличчя, в результаті чого ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку та синця побіля правого ока, по синцю на передніх поверхнях грудної клітки праворуч та ліворуч, які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №12 від 23.01.2019 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

З огляду на викладене, незаконні дії ОСОБА_7 стосовно своєї дружини ОСОБА_8 згідно обвинувального висновку, кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, і хоча підпадають під ознаки фізичного насильства, як однієї з форм домашнього насильства відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року однак кваліфікація за ст. 126-1 КК України в обвинувальному висновку відсутня.

Тому заява потерпілої ОСОБА_8 про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні №0000036 відповідно до положень ч.4 ст.26 та п.7 ч.1 ст.284 КК України є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, що було правильно враховано судом першої інстанції при винесенні ухвали про закриття кримінального провадження.

Таким чином доводи прокурора щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а саме не врахування судом першої інстанції змін до п.7 ч.1 ст. 284 КПК України є безпідставними, надуманими і такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції не встановлено, ухвала суду першої інстанції є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Карлівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 27 березня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000036 від 18.01.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку із відмовою потерпілої ОСОБА_8 від обвинувачення - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4