Справа № 159/5078/17 Провадження №11-кп/802/389/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.263, ч.2 ст. 309 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду кримінальне провадження № 0002440 за апеляційною скаргою прокурора Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.04.2019 щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, має на утриманні одну малолітню дитину, не працюючий, згідно з ст.89 КК України не судимий, -

засуджений:

- за ч.1 ст.263 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.309 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.ч.1-3 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі статей 75, 76 КК України постановлено звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вироком вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він у вересні 2017 року, у лісосмузі м. Ковеля, поблизу Ковельської філії ДП «Укрветсанзавод», під шаром ґрунту знайшов, чим незаконно придбав, бойові припаси та вибухові речовини: накольний механізм мінного універсального підривача МУВ-2, запал МД-5М, які при їх конструктивному поєднанні є мінним універсальним підривачем МУВ-2, який відноситься до бойових припасів, придатних до вибуху; пластичну речовину світло-жовтого кольору, що є бризантною вибуховою речовиною на основі гексогену та нафтового мастила, яка придатна до вибуху; наступальну осколкову гранату РГД-5, яка відноситься до боєприпасів та придатна до вибуху; електодетонатор ЕДП-р, що є боєприпасом та придатний до вибуху; циліндричний вибуховий пакет, який споряджений вибуховою речовиною метальної дії димним порохом ДРП-4, масою 30±2 г., який придатний до вибуху, після чого переніс зазначені боєприпаси та вибухові речовин до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , де далі у схованці підсобного приміщення незаконно зберігав до моменту їх виявлення та вилучення працівниками поліції в ході проведення огляду 01.11.2017 в період часу 03 год. 30 хв. по 05 год. 30 хв., за місцем проживання ОСОБА_8 ..
Він же, у першій половині жовтня 2017 року, перебуваючи у садівничому масиві «Калина» в м. Ковелі, на неогородженій земельній ділянці, зірвав дикоростучі рослини коноплі, які переніс до горища будинку по місцю свого проживання по АДРЕСА_1 , де висушив та подрібнив, чим незаконно придбав та виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою 1293,36 г, що є великим розміром, і далі незаконно зберігав вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб на горищі будинку для власного вживання без мети збуту до його виявлення та вилучення працівниками поліції в ході проведення огляду 01.11.2017 в період часу 03 год. 30 хв. по 05 год. 30 хв., за місцем проживання ОСОБА_8 .
У своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст. 263 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі, за ч.2 ст.309 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін. Посилається на те, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, був звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, однак на шлях виправлення не став та після закінчення іспитового строку знову вчиняв злочини. Наведене, на думку прокурора, свідчить, що виправлення і перевиховання ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, яка підтримувала апеляцію і просила скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання без застосування ст.75 КК України, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували доводи апеляційної скарги і просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.309 КК України, підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами і ніким не оскаржуються.

Діям ОСОБА_8 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Фактично не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора й правильність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .. Натомість йдеться в даній апеляційній скарзі про безпідставне застосування інституту звільнення обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Як убачається із матеріалів провадження, ОСОБА_8 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, що є обставинами, які пом`якшують його покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, у матеріалах провадження немає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 судимості не має, після вчинення злочинів створив сім`ю, в якій народилася дитина, що дає підстави для висновку, що обвинувачений стає на шлях виправлення і перевиховання.
Під час судового розгляду місцевим судом також встановлено, що вчинення ОСОБА_8 злочинів, значною мірою зумовлені ранньою смертю обох його батьків. На даний час ОСОБА_8 влаштувався на роботу, залишається єдиним годувальником в сім`ї, його дружина та народжена дитина не мають ніяких засобів для існування.
Тому врахувавши всі обставини в кримінальному провадженні в їх сукупності, у тому числі й ті, на які посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, суд призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкцій ч.1 ст.263 та ч.2 ст.309 КК України, а остаточне покарання - за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України із застосуванням принципу часткового складання покарань.

З урахуванням вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, даних про його особу, обґрунтовано місцевий суд дійшов висновку і про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі статей 75, 76 КК України та покладення на нього обов`язків в межах максимального трьохрічного іспитового строку, що дозволить здійснювати контроль за його поведінкою зі сторони уповноваженого органу з питань пробації.

Застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_8 інститут звільнення від відбування призначеного покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався і роз`яснень, які викладені в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання".

На думку апеляційного суду, покарання, призначене судом ОСОБА_8 , відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів і не є надто м`яким.

Таким чином, підстав для скасування вироку та ухвалення нового з призначенням обвинуваченому покарання без застосування вимог статей 75, 76 КК України, з мотивів наведених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.04.2019 щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий:

Судді: