Справа № 715/1247/19
Провадження № 1-кп/715/90/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.11.2019 смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3
обвинувачений ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В :
28.04.2019 приблизно о 16 год. 00 хв. на території бази відпочинку туристично розважального комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході суперечки, наніс один удар кулаком в ділянку обличчя громадянину ОСОБА_5 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді - параорбітальної гематоми справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 20-Г від 16.05.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Однак, до суду надійшов обвинувальний акт, згідно якого ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 28.04.2019 приблизно о 16 год. 00 хв. гр., знаходячись в громадському місці, а саме на території бази відпочинку туристично розважального комплексу «ЛанаДілі», що по вул. Лесі Українки 50 в с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області, діючи умисно, поводячи себе зухвало, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятними нормами моралі, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з хуліганських мотивів, безпричинно, наніс один удар кулаком в ділянку обличчя громадянину ОСОБА_5 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді - параорбітальної гематоми справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 20-Г від 16.05.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази надані прокурором, зібрані на досудовому слідстві, приходить до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Тобто, поза розумним сумнівом мають бути доведені всі елементи, які є важливими для правової кваліфікації діяння, зокрема, в цій справі такий елемент суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого статтею 296 КК України, як хуліганський мотив.
Для додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який сумнів у версії обвинувачення був спростований фактами, встановленими на підставі доказів, і єдиною версією, якою безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у пред`явленому обвинуваченні.
Обов`язок всебічного дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може ігнорувати обставин, які встановлених під час судового розгляду, лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Встановлення в судовому розгляді таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення, є підставою для розумного сумніву в доведеності винуватості особи.
У разі визнання особи винуватою суд відповідно до пункту 2 частини 3 статті 374 КПК України у мотивувальній частині вироку має сформулювати обвинувачення, визнане доведеним, при цьому зазначити місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форму вини і мотив злочину.
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета його вчинення, а також види і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
За частиною 1 статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладений на слідчого та прокурора.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Диспозиція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає такий склад злочину як хуліганство - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.
Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
З об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Такими закон визнає тільки ті дії, які спричинили істотної шкоди особистим інтересам і відрізнялись особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.
Під особливою зухвалістю розуміють нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з побоями та іншим насильством, яке спричинило тілесні ушкодження, чи знущанням над потерпілим, знищення або пошкодження майна, тривале, що довгий час не припиняється, порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.
Винятковий цинізм - це демонстративна зневага щодо норм моральності, наприклад груба непристойність, публічне оголення, знущання над хворими, дітьми, немічними тощо.
У постанові від 4 жовтня 2012 року № 5-17кс12 Верховний Суд України висловив правову позицію, згідно з якою, об`єктом захисту ст.296 КК України є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.
Верховний Суд України у вказаній постанові від 4 жовтня 2012 року констатував, що ознакою, за якою хуліганство відмежовується від злочинів проти здоров`я, є об`єкт злочину та його мотив. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок, тобто зазначені вище об`єкти захисту. Висновок про зміст та спрямованість умислу винного має бути зробленим з огляду на характер дій особи, яка їх вчиняє, а також стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.
Отже, дії, зумовлені особистими мотивами, що ґрунтуються на стосунках між потерпілим і винною особою, не можуть бути ознакою хуліганства, якщо обвинувачення не доведе поза розумним сумнівом, що мотивом таких дій, крім особистих стосунків, було одночасно також і намаганням виразити неповагу до громадського порядку.
В обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений ОСОБА_4 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятними нормами моралі, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з хуліганських мотивів, безпричинно, наніс один удар кулаком в ділянку обличчя громадянину ОСОБА_5 .
Дослідивши протоколи слідчих експериментів суд встановив, що:
потерпілий ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту 22.05.2019 року вказав на те, що 28.04.2019 року в с. Коровія Глибоцького району на озері до нього підійшов малознайомий ОСОБА_6 та почав з ним словесну суперечку, в ході якої наніс йому два удари в район обличчя;
свідок ОСОБА_7 під час слідчого експерименту 29.05.2019 року вказала на те, що 28.04.2019 року перебуваючи на базі відпочинку в с. Коровія Глибоцького району, біля 16 години маловідомий чоловік на ім`я ОСОБА_6 поводив себе зухвалу грубо порушуючи громадський порядок, виражався нецензурною лайкою та в подальшому розпочав словесну суперечку із іншим малознайомим громадянином на ім`я ОСОБА_8 , в ході якої наніс один удар рукою зжатою в кулак ОСОБА_9 , в наслідок якого в останнього був синець під оком та разсічення брови;
свідок ОСОБА_10 під час слідчого експерименту 29.05.2019 року вказав на те, що 28.04.2019 року перебуваючи на базі відпочинку в с. Коровія Глибоцького району, біля 16 години маловідомий чоловік на ім`я ОСОБА_6 поводив себе зухвало, виражався нецензурною лайкою на інших відпочиваючих та в цей час розпочав словесну суперечку із громадянином ОСОБА_8 , в ході якої наніс один удар в район обличчя;
обвинувачений ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту 31.05.2019 року вказав на те, що 28.04.2019 року в с. Коровія Глибоцького району на базі відпочинку «Ланаділі» біля 16 години, біля приміщення вбиральні у нього виник конфлікт із громадянином ОСОБА_8 , який в подальшому переріс у бійку.
Згідно висновку судово - медичної експертизи № 20-Г від 16.05.2019 року потерпілого ОСОБА_5 виявлено пара орбітальну гематому справа. Дане тілесне ушкодження виникло від дії тупого, твердого предмету та може відповідати строку та обставинам, вказаних у матеріалах справи і має ознаки легких тілесних ушкоджень.
Інших доказів, які б підтверджували обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, в ході досудового слідства зібрано не було.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав частково, вказував на те, що він захищався та наніс потерпілому тілесні ушкодження, свою вину у вчиненні хуліганства він заперечував та пояснив, що він того дня відпочив зі своєю дружиною та друзями в с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області на території розважального комплексу «ЛанаДілі». Вказував на те, що він із дружиною пішли до вбиральні, він стояв на вулиці, до нього підійшло двоє незнайомих хлопців, один із них натягнув йому на голову капюшон і штовхнув, між ними зав`язалася бійка. Пояснював, що він захищався. Також вказував на те, що у нього під час цього конфлікту викрали байку та гаманець із грошима. Пояснив, що він кликав на допомогу своїх друзів, однак, вони цього не бачили, тому він пішов до них, почав їм емоційно розповідати, що відбулося із ним біля туалету, при цьому виражався нецензурними словами та прокинув мангал із вогнем та шашликами. До них підійшли чужі люди із інших компаній, які там також відпочивали, намагалися його заспокоїти, та притисли його до стіни. При цьому пояснив, що він захищався, тому наніс удар з лівої руки потерпілому ОСОБА_5 . Посилався на те, що він подумав, що потерпілий ОСОБА_5 це той самий хлопець, який бив його біля вбиральні. Також вказував на те, що він також отримав численні тілесні ушкодження, однак, до органів поліції з цього приводу не звертався, побої не знімав.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 28.04.2019 року він разом із друзями та своїми родичами відпочивали у комплексі в с Коровія Глибоцького району. Почув крики, побачив, що збирається натовп людей, всі кричали. Пояснив, що він підійшов до натовпу і побачив, перекинутий мангал, тому він почав ногами гасити траву, потім він та ще 3-4 людей підійшли до обвинуваченого та намагався його заспокоїти, притиснули його до стіни альтанки, він виривався, виражався нецензурними словами, в цей момент він його вдарив лівою рукою, у відповідь він також вдарив, після чого їх роздійняли. Вказував на те, що він раніше обвинуваченого не знав. Також вказував на те, що він будь яких претензій до останнього не має, просив його не карати.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він разом із друзями та родичами відпочивали в с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області на території розважального комплексу «ЛанаДілі», почули крики, нецензурні слова, вони підійшли до місця конфлікту, там була велика скупченість людей. ОСОБА_5 пішов гасити вогонь із перекинутого мангалу. Люди намагалися заспокоїти обвинуваченого. Була словесна перепалка, обвинувачений виражався нецензурними словами. Вказував на те, що він бачив, що у ОСОБА_5 була розсічена брова.
Отже, під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений наніс тілесні ушкодження потерпілому, після того, як останній разом із іншими невстановленими слідством особами, застосували фізичну силу до обвинуваченого. Тобто, умисел дій обвинуваченого був спрямований саме на несення тілесних ушкоджень потерпілому, а не на порушення громадського порядку.
Слід зазначити, що важливою складовою хуліганства є мотив такого злочину. Мотивом грубого порушення громадського порядку є явна неповага до суспільства. При цьому явною (очевидною як для винної особи, так і для потерпілих чи оточуючих) неповагою до суспільства вважається прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Відсутність у діях винної особи прояву явної неповаги до суспільства виключає визнання злочину хуліганством.
В наданому обвинувальному акті міститься лише загальне визначення, що обвинувачений безпричинно з хуліганських мотивів наніс потерпілому один удар, однак таке поняття в диспозиції ч. 1 ст. 296 КК не зазначене. В кожному окремому випадку необхідно наводити ті обставини, які свідчать про явну неповагу до суспільства.
Інших доказів, як б які доводили умисел обвинуваченого на вчинення хуліганства та грубе порушення ним громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю під час судового розгляду здобуто не було.
Не утворює об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України сама по собі нецензурна лайка в громадських місцях, якщо вона не поєднана із діями, що супроводжуються особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Відповідно до ст. 173 КУпАП нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян - дрібне хуліганство.
Разом з тим, кримінально караним хуліганством визнається таке умисне грубе порушення громадського порядку, яке вчинене з мотивів явної неповаги до суспільства і супроводжувалось особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Основним безпосереднім об`єктом хуліганства є громадський порядок. Його додатковим факультативним об`єктом можуть бути здоров`я особи, авторитет органів державної влади, громадська безпека.
За даним кримінальним провадженням, стороною обвинувачення при викладені фактичних обставин вчинення обвинуваченими хуліганства не визначено змісту та ознак саме «грубого порушення» ними громадського порядку, що супроводжувалося особливою зухвалістю, а лише процитоване наведене визначення, не розкрито ознак такого хуліганства. Але слід мати на увазі, що саме порушення громадського порядку ще не свідчить про вчинення кримінально караного хуліганства.
Крім того, слід зазначити, що досудовим слідством не встановлено і тривалість порушення громадського порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведено в діях обвинуваченого наявність об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, зокрема, грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, як і не доведено хуліганський мотив нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.
Відповідно до ч.1 ст. 477 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема ст. 125 КК України.
28 квітня 2019 року потерпілий ОСОБА_5 подав заяву про те, що 28.04.2019 року біля 16:30 год. в с. Коровія Глибоцького району між ним та невідомим розпочалася словесна суперечка, в ході якої останній наніс йому тілесні ушкодження, що підтверджується протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.04.2019 року.
Під час розгляду справи судом встановлено, в тому числі сторони провадження не заперечували факту заподіяння обвинуваченим ОСОБА_4 легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , що відповідає диспозиції частини 1 статті 125 КК. Тому зазначене діяння ОСОБА_4 необхідно перекваліфікувати з частини 1 статті 296 КК на частину 1 статті 125 КК, як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, в тому числі, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, а також те, що збитків та шкоди діяннями обвинуваченого не завдано, злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, обставини вчиненого злочину. Також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема, що він в силу ст.89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, стан здоров`я, а саме, що хворіє на цукровий діабет.
Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає: визнання вини, активне сприяння у розкритті злочину, відсутність претензій з боку потерпілого.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Враховуючи наведене, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого та інших обставин справи, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів, йому слід призначити покарання у виді штрафу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України суд,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
На вирок суду може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.
Суддя: