ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

29 листопада 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та клопотання прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006010, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року скасовано ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року, якою залишено без зміни вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 30 листопада 2019 року.
До початку судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_7 було подано клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Своє клопотання ОСОБА_7 обгрунтовує тим, що ризики, заявлені при обранні йому запобіжного заходу зменшились, він вже досить тривалий час знаходиться під вартою, має постійне місце проживання.
Також прокурором, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, було подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .
Обгрунтовуючи вимоги клопотання прокурор зазначає, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, а саме те, що останній може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, думку прокурора, який підтримав клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у клопотаннях доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Суд, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу, та умови, за яких така зміна можлива.
При обґрунтуванні рішення про зміну застосування запобіжного заходу слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 понад 6 років перебуває під вартою, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 перебуває за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення його належної поведінки на цей період та його продовження із-за цього є неспівмірним меті заходу, не забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України, на підставі чого слід дійти висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт.
Враховуючи, що ОСОБА_7 раніше не судимий, одружений, підтримує відносини з сім`єю, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, має постійне місце проживання, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час судового розгляду.
При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі "Харченко проти України" та "Єлоєв проти України", згідно яких розумність терміну тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно, така оцінка повинна бути в кожному конкретному випадку в залежності, крім іншого, і від рівня аргументів заявника, які викладені в клопотанні про звільнення.
Сукупність ризиків і доводів, на які послався прокурор у своєму клопотанні про продоження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дають підстави для висновку про необґрунтованість застосування найбільш суворого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 .
З урахуванням зазначеного, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком до 20 січня 2020 року включно, звільнивши з-під варти.
Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не залишати місце постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу суду; повідомляти про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Копію ухвали направити для виконання органу національної поліції за місцем проживання.
Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4