Справа № 298/518/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , розглянуву відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді заяви суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про самовідвід у кримінальному провадженні №11-кп/4806/491/19 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.162, ч.4 ст.296 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 11.01.2019.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2019 для розгляду кримінального провадження №11-кп/4806/491/19, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.162, ч.4 ст.296 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 11.01.2019, визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

10.12.2019 до початку апеляційного розгляду суддя ОСОБА_2 заявив самовідвід, який мотивував тим, що він брав участь у поєднаному кримінальному провадженні під час його досудового розслідування, що у відповідності до ч.1 ст.76 КПК України виключає його участь у цьому ж провадженні в суді апеляційної інстанцій. Зокрема, 11.01.2017,у складі колегії суддів Апеляційного суду Закарпатської області: ОСОБА_13 (головуючий), суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_14 , під час досудового розслідування кримінального провадження № 000064, розглядав апеляційні скарги прокурора на ухвали слідчого судді Великоберезнянського районного суду від 04.11.2016, 07.11.2016 про застосування щодо підозрюваних ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 запобіжного заходу. Відповідно до постанови прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури від 03.04.2017 із матеріалів вказаного кримінального провадження, були виділені матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст.162,ч.4 ст.296 КК України, що зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000108 від 24.01.2017.
Крім того 10.12.2019 до початку апеляційного розгляду суддя ОСОБА_1 заявив самовідвіду даному кримінальному провадженні, посилаючись на те, що 27.09.2017 в складі колегії суддів Апеляційного суду Закарпатської області: ОСОБА_1 (головуючий) ОСОБА_3 , ОСОБА_18 розглядав поєднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , обвинувачених за ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України, за апеляційними скаргами прокурора та захисників

-2-

адвокатів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на вирок Великоберезнянського районного суду від 05.07.2017 у кримінальному провадженні №000064. За наслідками розгляду апеляційні скарги захисників адвокатів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 було залишено без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задоволено, вирок щодо співучасників кримінальних ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 було змінено. Оскільки постановою прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури від 03. 04. 2017 кримінальне провадження за обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162,ч. 4 ст. 296 КК України було виділено із матеріалів кримінального провадження № 000064 за обвинуваченням ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , обвинувачених ч. 2 ст.162, ч. 4 ст. 296 КК України, вважає, що в даному кримінальному провадженні наявні обставини, передбачені п. 4 ч.1 ст.75 КК України.

Заслухавши заяви та пояснення суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з приводу заявлених самовідводів, думку прокурора, яка не заперечувала щодо самовідводу, пояснення обвинуваченого та потерпілих, які підтримали вказані заяви, захисника адвоката ОСОБА_7 , який заперечив щодо самовідводу судді ОСОБА_1 та підтримав заяву ОСОБА_2 , перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що заяви суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про самовідвід підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участь у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Апеляційним судом встановлено, що суддя ОСОБА_2 брав участь у кримінальному провадженні № 000064 від 20.12.2016 під час досудового розслідування, зокрема, під час апеляційного перегляду ухвал слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 04.11.2016 та 07.11.2016 про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ..Згідно постанови прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури від 03.04.2017 із матеріалів вказаного кримінального провадження, були виділені матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст.162, ч.4 ст.296 КК України у зв`язку з не встановленням місця знаходження останнього, який вчинив вказані кримінальні правопорушення за попередньою змовою з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ..
Вказане підтверджується даними кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.162, ч. 4 ст.296 КК України та копіями ухвал Апеляційного суду Закарпатської області від 11.01.2017, і свідчить про недопустимість повторної участі судді Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженні, оскільки він брав участь у поєднаному кримінальному провадженні під час досудового розслідування.
Вищенаведені норми та обставини свідчать про те, що у відповідності до ч.1 ст.76 КПК України участь судді ОСОБА_2 у цьому кримінальному провадженні не допускається, у зв`язку із чим, заява про самовідвід визнається обґрунтованою і підлягає задоволенню.

-3-

Крім того, згідно ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі Конвенція), кожна людина має право при визначенні її громадських прав і обов`язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд його справи належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, зазначена міжнародна-правова норма, у тому числі й ст. 53 Конвенції, гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.

17.07.1997 Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11 відповідним Законом № 474/97-ВР, визнавши її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Відповідно до положень ст. ст. 8, 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 № 1906-ІУ в Україні визнається і діє принцип верховенства права; чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий, судя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших підстав, які викликають сумнів у його неупередженості.

Європейський Суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 (далі - Бангалорські принципи), неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5. застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постановою прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури від 03. 04. 2017 кримінальне провадження №0000108 від 24.01.2017про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162,ч. 4 ст. 296 КК України виділено із матеріалів кримінального провадження № 000064 за обвинуваченням ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.162,ч. 4 ст. 296 КК України,

-4-

які були вчинені за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_6 , який переховувався від органів досудового розслідування.Згідно ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 27.09.2017, колегія суддів у складі ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_18 розглядала кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , за ч. 2 ст. 162,ч. 4 ст. 296 КК України, за апеляційними скаргами прокурора та захисників адвокатів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 05. 07. 2017. За наслідками розгляду апеляційну скаргу захисників адвокатів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 було залишено без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора було задоволено, вирок суду першої інстанції було змінено.

Таким чином, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, положення пункту 1 ст. 6 Конвенції, ч. 1 ст. 21 КПК України, апеляційний суд прийшов до висновку, що з метою уникнення в учасників судового розгляду будь-яких сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду даного кримінального провадження, забезпечення учасникам кримінального провадження право на справедливий суд та достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності, оскільки кримінальне провадження щодо ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , які є співучасниками інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, в апеляційному порядку вирішувалося суддею ОСОБА_1 в складі колегії суддів, і дані особи вже відбувають покарання в місцях позбавлення волі, заява судді ОСОБА_1 про самовідвід у кримінальному провадження щодо ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Керуючись ч.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 8, 9, 22, 55, 64 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 №1906-ІУ, ст. ст. 21, 75, 81, 82, 405 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

заяви суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про самовідвід задовольнити.
Кримінальне провадження № 11-кп/4806/491/19, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 11.01.2019 передати на повторний автоматизований розподіл для заміни суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 іншими суддями в порядку ст.35 КПК України.
Ухвала оскарженнюв касаційному порядку не підлягає.

Судді: