Провадження № 1-кп/592/196/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08.07.2017 за № 0002623 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід - особисте зобов`язання та повернення застави заставодавцю ОСОБА_5 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

встановив:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КК України.

31.05.2019 у судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 просив суд розглянути його письмове клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 із застави на особисте зобов`язання та повернення заставодавцю ОСОБА_5 застави в розмірі 134720,00 грн., яка була внесена за підозрюваного ОСОБА_3 на депозитний рахунок ТУ ДСА в Сумській області. Своє клопотання обґрунтував тим, що підставами застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, тяжкість покарання, те що він не працює та перебуває у державному розшуку. Однак на сьогоднішній день ситуація значною мірою змінилася. ОСОБА_3 має належну процесуальну поведінку, працює, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, є інвалідом 2 групи, має постійне місце мешкання, позитивно характеризується. Вказане на думку захисника свідчить про те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України та були враховані судом при обранні запобіжного заходу, значною мірою зменшилися. Зазначає, що останні судові засідання фактично не відбувалися лише з однієї причини неявки потерпілої сторони, в той час, як сторона захисту свої процесуальні обов`язки виконує належним чином.

Вказане свідчить про суттєву зміну обставин, порівняно з тим, що існували на момент обрання дії запобіжного заходу, а тому наявні підстави для заміни запобіжного заходу на більш м`який, відповідно до ст. 331 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання та просив суд його задовольнити. Просив змінити запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням процесуальних обов`язків та повернути внесену заставу ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_6 категорично заперечувала проти задоволення заявленого клопотання. Зазначила, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, ризики встановлені слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - не зменшились. В провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми на розгляді перебувало інше кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , пов`язане з виконанням обов`язків ОСОБА_3 та господарською діяльністю господарюючого суб`єкта.

Вислухавши доводи захисника, думку обвинуваченого та прокурора вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є зокрема, запобіжні заходи.

Згідно ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до частини 1 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 201 КПК України передбачено можливість звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, яке, за змістом норм КПК України щодо обрання, зміни чи скасування запобіжного заходу, повинно бути вмотивоване наявністю таких даних, які свідчать про суттєву зміну обставин, порівняно з тими, які існували на момент обрання чи продовження дії запобіжного заходу.

На думку суду заявником наявності таких даних не доведено суду, а всі доводи його стосовно цього є непереконливими, що вбачається з наступного.

Належна процесуальна поведінка обвинуваченого могла б бути врахована судом як достатній фактор для зміни запобіжного заходу, за умови надання достатньої інформації щодо такої в минулому (до застосування запобіжного заходу), в даному випадку суду не доведено чи є належна процесуальна поведінка наслідком застосування запобіжного заходу чи дійсно добровільною та усвідомленою дією обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.09.2017, яка апеляційною інстанцією залишена без зміни, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та обґрунтованості підозри до ОСОБА_3 застосовано винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з роз`ясненням обов`язків та наслідків невиконання застави.
25.09.2017 року за підозрюваного ОСОБА_3 внесено заставу ОСОБА_5 у розмірі 134 720 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією №26390980 від 25.09.2017 року виданої відділенням ПАТ АБ «Укргазбанк» №303718.

На даний час відносно обвинуваченого ОСОБА_3 діє запобіжний захід у вигляді застави, який не обмежений строком дії, а триває доки кримінальне провадження не закрите або вирок суду не вступить у законну силу і суд не вирішить долю застави після розгляду кримінального провадження по суті.

Суд приходить до висновку, що діючий відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави необхідно залишити, оскільки будь-яких даних про збільшення або зменшення встановлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого іншого запобіжного заходу, ніж застава, у судовому засіданні не встановлено.
Суд враховує, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Звертаючись до суду з даним клопотанням, стороною захисту не наведено доказів того, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу, тепер зникли або зменшились. Так, судом враховується, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Суд не може стверджувати, що обвинувачений обов`язково порушить свої обов`язки і буде переховуватися від суду. Разом з тим, суд не виключає існування такого ризику, вважає його достатньо вагомим, і зобов`язаний прийняти заходи для його уникнення.

Обвинувачений дотримується умов застосованого запобіжного заходу, що свідчить про дієвість застосованої до нього застави і доцільності саме такого заходу забезпечення кримінального провадження. Один факт того, що обвинувачений не порушував цей запобіжний захід не є підставою для його змінення. Обраний у вигляді застави запобіжний захід забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а стороною захисту не доведено, що таку процесуальну поведінку забезпечить запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. На даний момент відносно обвинуваченого діє обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду, який не обмежено присічним строком. При цьому, суд вважає, що встановлений обов`язок є доцільними, прийнятними та не занадто обтяжливим для обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання,

Керуючись ст.ст. 177, 179, 182, 194, 201, 331, 372 КПК України, суд,

постановив:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08.07.2017 за № 0002623 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід - особисте зобов`язання та повернення застави заставодавцю ОСОБА_5 - відмовити.

Повний текст ухвали буде проголошено о 08.15 годині 04.06.2019 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя ОСОБА_1