У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого суді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Ужгороді, матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001349 від 25.09.2016 року по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, не одруженого, вважається таким, що не має судимості,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001349 від 25.09.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив суду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 на два місці, оскільки ризики, у зв`язку з якими відносно останнього було обрано такий запобіжний захід не змінилися, а менш суворі запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання прокурора, вважають, що останнім не доведено ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Просили змінити обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд, незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 26 вересня 2016 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ухвалами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, зокрема від 09 листопада 2018 року, 27 грудня 2018 року, строк тримання під вартою ОСОБА_6 було продовжено до 24 лютого 2019 року.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Зокрема, перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суду не надано достатньо доказів на підтвердження тих обставин, які б свідчили про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину та наявність підстав вважати, що ОСОБА_6 залишаючись на волі, не буде ухилятись від суду. Окрім того, суду не надано доказів погіршення стану здоров`я обвинуваченого, що свідчать про неможливість його утримання в умовах УВП, та доказів на підтвердження міцності його соціальних зв`язків за місцем постійного проживання.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

З огляду на наведене, суд бере до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, та у відповідності до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, ураховує особу обвинуваченого.

Заслухавши учасників судового засідання, враховуючи вищенаведені ризики і обставини, які у своїй сукупності беруться до уваги судом при вирішенні питання про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу, суд вважає, що обставини, зазначені при обранні запобіжного заходу продовжують існувати і по даний час, судове провадження не закінчено, ОСОБА_6 перебуваючи на волі може ухилятися від явки до суду і виконання процесуальних рішень, незаконно впливати на потерпілу та свідків, а також перешкоджати встановленню істини у справі, а тому з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, а застосування більш м`яких запобіжних заходів - особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, та будуть недостатніми для забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 на більш м`який та вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 199, 331, 372 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, на строк до двох місяців, а саме до 18 квітня 2019 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3