Справа №705/6087/15-к
провадження № 1-о/694/2/19
У Х В А Л А

16.05.2019 року м.Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області
у складі:головуючої судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
при секретарі ОСОБА_7
за участі: прокурора ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Звенигородка заяву засудженого ОСОБА_9 про відвід складу суду присяжних по кримінальному провадженню про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року, ухваленого апеляційним судом, як судом першої інстанції відповідно до положеньКПК України 1960 року, яким він був засуджений за ст. ст.69,93 п.п. «а», «г», «і», ст.142ч. 3, ст.263ч. 1, ст.42 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна,яке є його власністю,-
В С Т А Н О В И В:

На електронну адресу суду 05.02.2018 року надійшла заява від засудженого ОСОБА_9 про відвід складу суду присяжних,мотивуючи тим,що є сумніви в об`єктивності та неупередженості суддів і присяжних,а також законності складу суду присяжних,що унеможливлює виконати завдання кримінального провадження та постановити законне рішення по суті розгляду заяви законним складом суду.Професійні судді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,а також три присяжних ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_3 ,які входять до складу суду присяжних по кримінальному провадженні не відповідають викладеним у рішенні Європейського Суду з прав людини,зокрема у справі «П`єрсак проти Бельгії від 01.10.1982 року,а саме об`єктивним і суб`єктивним елементам права на безсторонній суд.Даний склад суду є нелегітимним,тобто склад основних присяжних був визначений з порушенням вимог передбачених ст.387 КПК України з відібраних лише трьох осіб,що не відповідало кількісному складу громадян з якого повинні бути визначені присяжні відповідно до вимог ст.385 ч.1 КПК України для розгляду справи.Відбір присяжних ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_3 був здійснений без попереднього звільнення відводу від участі в розгляді кримінального провадження інших чотирьох присяжних,які навітьне приймали участі у судовому засіданні,яких ніхто не бачив і про яких судді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не приймали жодних рішень про звільнення від участі у відборі,а тому сідді порушили закон,а сам ест.387 КПК України.Основних присяжних ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_3 визначили без дотримання правил,і привели їх до присяги передчасно і незаконно.В судовому засіданні 15.01.2018 року головуюча суддя не повідомила присяжним,після відкриття судового засідання,яке провадження підлягає розгляду,не роз`яснювала їм права та обов`язки,умови їх участі в судовому розгляді та не з`ясовувала питань передбачених ст.387 КПК УКраїни.За даних обставинприсяжні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_3 були визначені з порушенням закону і склад суду присяжних з викладених підстав є незаконним.Судове рішення по суті розгляду його заяви буде скасовано відповідно вимог КПК України.Судді та присяжніне відповідають об`єктивнимі суб`єктивним елементам права на безсторонній суд ,окільки при прийнятті рішень не керуються законом. 15.01.2018 року судове засідання здійснювалось протягом двох годин і було прийнято ряд судових рішень, які приймалися без наради присяжних,так як останні утримувалися без голосування,а судді ОСОБА_1 і ОСОБА_2 усі питання вирішували вдвох.Тим самим усім складом суду присяжних порушувались вимоги ст.391 КПК України,яка визначає порядок наради і голосування в суді присяжних.також судове засідання здіснювалось без участі запасних присяжних,яких судді відмовлялися визначитидля розгляду справи на протязі всього засідання.З цього приводу було розглянуто два його клопотання у задоволенні яких було відмовлено,але рішення суду були незаконні.Після двох годин судового засідання головуючою суддею було прийнято рішення про здійснення судового засідання спочатку у зв`язку з тим,що звукозапис судового засідання,що здійснювався протягом двох годин нібито зафіксувався нерозбірливо,таким чином все,що відбувалося протягом двох годин прийнято недійсним,рішення приймалось без

голосування. Однак,дані дії дії викликають сумніви і недовіру до суддів.Про нерозбірливість звукозапису заявив суддя ОСОБА_2 ,який не мав права здійснювати технічний огляд апаратури. При цьому розбірливості або нерозбірливості звукозапису оцінки ніким не робилась,а отже відбулась незаконна дія з можливого втручання в фіксування судового засідання і незаконне знищення звукозапису з метою априховання інформації,яка підтверджує незаконні дії суддів по відношенню до нього,а це в свою чергу вказує на нечесність суддів,а тому просить задовольнити його заяву на підставі ст.75 ч.1 п.4 ,ст.80,81 КПК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_9 просить задоволити його заяву про відвід від 05.02.2018 року та зазначив,що він просить задовольнити дану заяву з підстав зазначених в його заяві,не зважаючи на те,що протоколом попереднього відбору присяжних від 03.04.2019 року попередньо відібрані присяжні в кількості вже семи осіб,але у нього сумніви і недовіра всьому складу суду.
Захисник ОСОБА_10 підтримує свого підзахисного ОСОБА_9 та просить суд задовольнити його заяву про відвід і він повторно заявив в даному судовому засіданні заяву про відвід суду.
Прокурор при вирішенні заяви засудженого ОСОБА_9 про відвід всьому складу суду покладається на розсуд суду.
Суд присяжних, заслухавши пояснення сторін по кримінальному провадженню, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя, не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього КПК порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
До складу суду, що здійснює судове провадження, не можуть входити особи, які є родичами між собою.
Наявність хоча б однієї із зазначених обставин виключає участь слідчого судді або судді у судовому провадженні.
Вирішуючи питання про відвід судді,суд виходить з наступного. Згідно із ч.1ст.81 КПК Україниу разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально - його розглядає цей же склад суду і відповідно до ч.3 ст.81 КПК України заява про відвід, що розглядається судом колегіально, - вирішується простою більшістю голосів.
Згідно з ч.1 ст. 383 КПК України кримінальне провадження судом присяжних здійснюється відповідно до загальних правил цього Кодексу з особливостями, встановленими параграфом другим «Провадження в суді присяжних» глави 30 «Особливі порядки провадження в суді першої інстанції» КПК України.
Частиною першою статті 385 КПК України визначено, що після призначення судового розгляду судом присяжних головуючий дає секретарю судового засідання розпорядження про виклик присяжних у кількості семи осіб, які визначаються автоматизованою системою документообігу суду з числа осіб, які внесені до списку присяжних.
Відповідно до ст. 387 КПК України відбір присяжних здійснюється після відкриття судового засідання. Головуючий зясовує, чи немає передбачених цим Кодексом або законом підстав, які перешкоджають залученню громадянина в якості присяжного або є підставою для звільнення окремих присяжних від виконання їх обовязків, а так само для звільнення присяжних від виконання їх обовязків за їх усними чи письмовими заявами. Для з`ясування обставин, що можуть перешкоджати участі присяжного в судовому розгляді, прокурор, потерпілий, обвинувачений з дозволу головуючого можуть ставити присяжним відповідні запитання. Усі питання, повязані зі звільненням присяжних від участі в розгляді кримінального провадження, а також із самовідводом і відводом присяжних, вирішуються ухвалою суду у складі двох професійних суддів, що постановляється після проведення наради на місці без виходу до нарадчої кімнати, крім випадків, коли вихід до нарадчої кімнати буде визнаний судом необхідним. Частиною шостою цієї статті передбачено, що у разі, якщо після звільнення присяжних від участі в провадженні їх залишилося більше необхідної для участі в судовому розгляді кількості, присяжні визначаються автоматизованою системою документообігу суду з числа присяжних, що не були звільнені або відведені від участі в розгляді кримінального провадження. Після відбору основних присяжних відбирається двоє запасних присяжних з додержанням зазначених у цій статті правил.
Таким чином,заява ОСОБА_9 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року, підлягає розгляду судом присяжних,

відповідно до загальних правил Кримінального процесуального кодексу України, з особливостями, встановленими параграфом 2 глави 30 цього Кодексу; склад колегії суддів мав бути визначений у порядку, передбаченому ч.3 ст. 35 та ст. 387 КПК України.
На вказані обставини звертає увагу і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 30.03.2017 року,і Апеляційний суд Черкаської області в ухвалі від 24.07.2017 року.
Як вбачається з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2017 року,автоматизованою системою визначено трьох суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_13 та ОСОБА_2 ..
Головуючою суддею було написано доповідну про здійснення повторного авто розподілу,оскільки дана кримінальна справа щодо, ОСОБА_9 розглядалася судом у складі двох суддів та трьох народних засідателів за нормами КПК України 1960 року.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2017 року визначено двох суддів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,вилучено суддю ОСОБА_13 .
Також згідно протоколу автоматизованого визначення присяжних від 19.10.2017 року вказані основні присяжні ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15
23.11.2017 року Головою Звенигородського районного суду винесено подання про виключення ОСОБА_14 із списку присяжних на підставі заяви останнього.
Відповідно протоколу попереднього відбору присяжних від 19.12.2017 року в якому зазначені присяжні ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , ОСОБА_17 та ОСОБА_3 .
Згідно протоколу попереднього відбору присяжних від 03.04.2019 року в якому попередньо відібрані присяжні ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_4 .
Таким чином, визначення складу суду та присяжних мало місце з порушеннм вимог ст. 35 та ст. 387 КПК України.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що заява засудженого ОСОБА_9 про відвід професійним суддям та присяжним підлягає до задоволення.
Враховуючи викладене вище, суд присяжних приходить до висновку, що зазначені в заявах про відвід суду присяжних маються обґрунтування, які відносяться до ч. 4 ст. 75 КПК України, "інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості".
У відповідності до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У відповідності до ст.1 ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території дію статті 25 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання компетенції Європейської комісії з прав людини приймати від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб заяви на імя Генерального Секретаря Ради Європи про порушення Україною прав, викладених у Конвенції, та статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обовязковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.
У відповідності до п. 49-54 рішення Європейського Суду з прав людини, Справа "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9.11.2006 року, яке є остаточним відповідно до умов, зазначених у п. 2 статті 44 Конвенції:
49. Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.
Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого

Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).
50. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).
53. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).
Крім цього, в п.п. 66, 67, 69, 70 Рішення ЄСПЛ «Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року № N 4785/02, зазначено, що: «…п.66. Згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).
67.Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).
69. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).
70. У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється" (див. рішення у справі De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, N 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі "Castillo Algar v. Spain, рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).
Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором, чи забезпечення судом умов, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності , про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 9 листопада 2006 року та Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року.
Визначення складу суду та присяжних мало місце з порушеннм вимог ст. 35 та ст. 387 КПК України.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що заява засудженого ОСОБА_9 про відвід професійним суддям та присяжним підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст..376 ч.2,75,81,384 КПК України,суд присяжних,-
У Х В А Л И В :

Заяву засудженого ОСОБА_9 про відвід суду присяжних у складі суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 по кримінальному провадженню про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року, ухваленого апеляційним судом, як судом першої інстанції відповідно до положеньКПК України 1960 року, яким він був засуджений за ст. ст.69,93п.п. «а», «г», «і», ст.142ч. 3, ст.263ч. 1, ст.42 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна,яке є його власністю-задовольнити.

Повний текст ухвали оголошено о 16 год. 55 хв. 20 травня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6