Справа № 303/139/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12.11.2018 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11-сс/4806/27/18 за клопотанням у кримінальному провадженні № 0001306 про арешт майна, в якому представник власника майна адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 20.07.2018.

Заступник начальника СВ Мукачівського районного відділення Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 02.12.2017 під № 0001306 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

У клопотанні стверджується, що громадянин на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вересні 2016 року ввели в оману ОСОБА_12 , здійснили незаконні дії щодо належної йому квартири АДРЕСА_1 , після чого розпорядилися нею за таких обставин.

Дізнавшись про намір ОСОБА_12 продати квартиру, познайомившись з ним, вказані особи 18.05.2016 привели його до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_13 , який посвідчив довіреність, надану ОСОБА_12 . ОСОБА_11 на розпорядження належною йому квартирою. 27.09.2016 вони ж привели його до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , який, видав два свідоцтва про право ОСОБА_12 на спадщину за законом у зв`язку зі смертю його батьків, не врахувавши, що право на спадщину має і брат ОСОБА_12 ОСОБА_15 . 30.09.2016 ОСОБА_11 у приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_14 від імені ОСОБА_12 уклав договір купівлі-продажу, за яким продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_16 . В даний час на підставі договору купівлі-продажу власником вказаної квартири є ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване необхідністю унеможливити під час досудового розслідування подальше відчуження квартири, яка визнана речовим доказом.

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 20.07.2018 клопотання задоволено: на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_5 накладено арешт шляхом заборони її відчуження.

Представник власника майна в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого залишити без задоволення. Зазначає, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем квартири, що клопотання розглянуто слідчим суддею, який підлягав відводу, без завчасного повідомлення та участі ОСОБА_5 та без урахування клопотання його представника про перенесення розгляду з поважної причини. Окрім цього, на думку представника власника майна, ні слідчий у клопотанні, ні слідчий суддя в ухвалі не вказали правових підстав існування обґрунтованої підозри в учиненні кримінального правопорушення, арешту майна, можливого розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не врахували наслідків арешту майна для третіх осіб, доводів на користь розумності та співмірності обмеження прав ОСОБА_5 .

Прокурор в судове засідання не прибув втретє, клопотання про перенесення розгляду провадження не подав і про причини неприбуття не повідомив, незважаючи на те, що щоразу належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст клопотання, ухвали слідчого судді і апеляційної скарги, пояснення представника власника майна на підтримання апеляційних вимог, перевірив матеріали провадження, обговорив доводи апеляційної скарги та вважає, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.

Зі змісту апеляційної скарги і промови представника власника майна в судовому засіданні вбачається, що власник майна і його представник були завчасно повідомлені про час і місце розгляду клопотання слідчим суддею.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Частиною другою цієї статті передбачено, що клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З огляду на такі приписи апеляційний суд вважає, що розгляд клопотання за відсутності ОСОБА_5 не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Згідно з ч.2 ст. 76 КПК України не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції, той суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції.

Виходячи зі змісту п.22 ч.1 ст. 3 КПК України, згідно з яким судом першої інстанції є районний, районний у місті, міський та міськрайонний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, слідчий суддя не може вважатись судом першої інстанції, а тому правило ч.2 ст. 76 КПК України не виключає його повторної участі в цьому ж провадженні після скасування судом апеляційної інстанції його ухвали.

На підставі наведених приписів кримінального процесуального закону, враховуючи, що з будь-якої іншої підстави відвід слідчому судді не заявлявся, апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що клопотання розглянуто слідчим суддею, який підлягав відводу, без завчасного повідомлення та участі ОСОБА_5 та без урахування клопотання його представника про перенесення розгляду з поважної причини, і не приймає їх, як підстави для скасування оскарженої ухвали.

Згідно з ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу: було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу: можливості приховування майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для інших осіб.

У наданих апеляційному суду матеріалах, ухвалі слідчого судді немає відомостей про докази, які вказували б на протиправне заволодіння ОСОБА_5 зазначеним у клопотанні об`єктом нерухомості, або на те, що він є недобросовісним його набувачем.

Як убачається з оскарженої ухвали, слідчий суддя встановив тільки те, що вказана квартира, була відчужена у власників з порушеннями, які містять ознаки шахрайства, з боку третіх осіб, придбана ОСОБА_16 , а в даний час належить ОСОБА_5 .

Отже, правова підстава для арешту квартири, зазначеної у клопотанні, прокурором не доведена і слідчим суддею не встановлена.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 20.07.2018 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні № 0001306 скасувати.

Клопотання заступника начальника СВ Мукачівського районного відділення Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні № 0001306 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: