Справа № 184/771/18
Номер провадження 1-кп/184/131/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду об`єднане кримінальне провадження №0000516 від 08.07.2018 року та №0000266 від 02.04.2018р. відносно обвинуваченої:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Покров Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, неповнолітніх дітей на утриманні немає, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 28.12.2017 року Орджонікідзевським міським судом за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 200 годин,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.389, ч.2 ст.190 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Згідно вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28.12.2017 року (справа № 184/1558/17) ОСОБА_3 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 200 годин. 30.01.2018 року вказаний вирок суду набрав законної сили та Орджонікідзевським міським судом для виконання 07.02.2018 року за № 184/1558/17/1590/2018 був скерований до Покровського міського відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

09.02.2018 року старшим інспектором Покровського MB ПП Південно-Східного МРУ ВКПП МЮУ старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 засуджену ОСОБА_7 поставлено на облік до Покровського MB ПП Південно-Східного МРУ ВКПП МЮУ, як особу засуджену до кримінального покарання у виді громадських робіт строком 200 годин.

19.02.2018 року старшим інспектором Покровського MB ПП Південно-Східного МРУ ВКПП МЮУ старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 із засудженою було проведено бесіду, роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт відповідно до ст.37 КВК України, обов`язки, які покладаються на засуджених до громадських робіт, роз`яснено відповідальність засуджених до покарання у виді громадських робіт за ухилення від відбування покарання та наведено перелік діянь, що вважаються ухиленням від відбування громадських робіт. Цього ж дня засуджена ОСОБА_7 склала підписку про ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання та можливістю притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України у разі ухилення від відбування громадських робіт.

19.02.2017 року за № 245 старшим інспектором Покровського MB ПП Південно-Східного МРУ ВКПП МЮУ старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 засудженій ОСОБА_7 видано направлення для відбуття громадських робіт строком 200 годин на Покровське міське комунальне підприємство «Добробут», згідно якого остання повинна була приступити до відбуття громадських робіт не пізніше 20.02.2018 року.

Відповідно до наказу № 118-к від 20.02.2018 року по Покровському МКП «Добробут» засуджену ОСОБА_7 прийнято на громадські роботи з 21.02.2018 року тривалістю 200 годин та закріплено за засудженою директора дільниці парку ім. Б.Мозолевського ПМКП «Добробут» ОСОБА_8 для здійснення контролю за відпрацюванням засудженою громадських робіт.

20.02.2018 року директором дільниці парку ім. Б.Мозолевського ПМКП «Добробут» ОСОБА_8 складено графік виконання засудженою ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт, з яким засуджену ознайомлено під підпис особисто. Так, відповідно до вищезазначеного графіка виконання покарання у виді громадських робіт, в період часу з 21.02.2018 року по 28.02.2018 року засуджена ОСОБА_7 повинна була відпрацювати 24 години громадських робіт із розрахунку 6 робочих днів по 4 години в день в лютому місяці 2018 року.

Однак, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про обов`язок безоплатно виконувати призначені вироком суду громадські роботи, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, ухилилась від виконання вищевказаного покарання у виді громадських робіт, що виразилося в невиконанні встановлених обов`язків, порушенні умов відбування покарання, невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин. Внаслідок умисного ухилення від виконання покарання у вигляді громадських робіт засуджена до цього виду покарання ОСОБА_7 , починаючи з 21.02.2018 року по 28.02.2018 року фактично відпрацювала лише 4 години громадських робіт із встановлених їй відповідно до графіку відбування покарання 24 години громадських робіт, а саме без поважних причин не з`явилась до ПМКП «Добробут» для відпрацювання призначених вироком суду громадських робіт 21.02.2018р., 22.02.2018р., 26.02.2018р., 27.02.2018р. та 28.02.2018р.

Крім того, 28.02.2018 року директором дільниці парку ім. Б.Мозолевського ПМКП «Добробут» ОСОБА_8 складено графік виконання покарання у виді громадських робіт на березень 2018 року, з яким засуджена ОСОБА_7 була ознайомлена під підпис особисто. Відповідно до вищезазначеного графіку виконання покарання у виді громадських робіт, в період часу з 01.03.2018 року по 30.03.2018 року засуджена ОСОБА_7 повинна була відпрацювати 84 години громадських робіт із розрахунку 21 робочий день по 4 години в день в березні 2018 року.

Однак, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про обов`язок виконувати призначені вироком суду громадські роботи, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, ухилилась від їх виконання, що виразилось в невиконанні встановлених обов`язків, порушенні умов відбування покарання, невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин. Внаслідок умисного ухилення від виконання покарання у виді громадських робіт засуджена до цього виду покарання ОСОБА_7 , починаючи з 01.03.2018 року по 30.03.2018 року фактично відпрацювала лише 28 годин громадських робіт із встановлених їй відповідно до графіку відбування покарання 84 години громадських робіт, а саме без поважних причин не з`явилась до ПМКП «Добробут» для відпрацювання призначених вироком суду громадських робіт 03.03.2018р., 14.03.2018р., 15.03.2018р., 16.03.2018р., 19.03.2018р., 20.03.2018р., 21.03.2018р., 22.03.2018р., 23.03.2018р., 26.03.2018р., 27.03.2018р., 28.03.2018р., 29.03.2018р., 30.03.2018р.

Таким чином, залишок невідпрацьованих засудженою ОСОБА_7 громадських робіт, призначених вироком Орджонікідзевського міського суду від 28.12.2017 року станом на 25.04.2018 року склав 136 год.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Крім того, 06.07.2018 року в м. Покров Дніпропетровської області в період часу з 19:00 години до 23:00 години ОСОБА_7 знаходилась біля другого під`їзду будинку №8 по вул. Л.Чайкіної разом з ОСОБА_5 , у якого при собі був мобільний телефон «Samsung» SM-J710FZKUSEK чорного кольору, в прозорому чохлі типу «Бампер», з сім-картою мобільного оператора «Водафон». Побачивши у потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон, в цей же день та час, знаходячись там же у ОСОБА_7 з корисливих спонукань винник злочинний намір, спрямований на заволодіння майном, що належить ОСОБА_9 , а саме мобільним телефоном «Samsung» SM-J710FZKUSEK чорного кольору, в прозорому чохлі типу «Бампер», з сім-картою мобільного оператора «Водафон».

В той же день та час, знаходячись там же, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , повторно, з корисливих спонукань, шляхом обману ОСОБА_9 під приводом послухати музику, попросила у останнього скористатися належним йому мобільним телефоном «Samsung» SM-J710FZKUSEK чорного кольору, в прозорому чохлі типу «Бампер», з сім-картою мобільного оператора «Водафон». ОСОБА_9 , довіряючи ОСОБА_7 , не підозрюючи про її злочинний намір, добровільно передав ОСОБА_7 належний йому мобільний телефон «Samsung» SM-J710FZKUSEK чорного кольору, в прозорому чохлі типу «Бампер», з сім-картою мобільного оператора «Водафон». Після чого, в цей же день та час ОСОБА_7 , не маючи наміру повернути мобільний телефон «Samsung» SM-J710FZKUSEK чорного кольору, в прозорому чохлі типу «Бампер», з сім-картою мобільного оператора «Водафон» ОСОБА_9 , з корисливих спонукань, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пішла до квартири АДРЕСА_3 , де вимкнула та заховала вказаний мобільний телефон і лягла спати, заволодівши, таким чином, мобільним телефоном «Samsung» SM-J710FZKUSEK чорного кольору, в прозорому чохлі типу «Бампер», з сім-картою мобільного оператора «Водафон». Згідно висновку товарознавчої експертизи №3644-18 від 25.07.2018 року, вартість мобільного телефону «Samsung» SM-J710FZKUSEK становить 4499 грн. 01 коп., вартість чохла для мобільного телефону типу «Бампер» становить 134 грн. 10 коп., вартість сім-карти мобільного оператора «Водафон» становить 50 грн. 00 коп. В подальшому ОСОБА_7 розпорядилась майном потерпілого на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4683 грн. 20 коп.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

В ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України та ч.2 ст.389 КК України за обставин, викладених у обвинувальних актах визнала повністю, підтвердила обставини вчинених злочинів та пояснила, що вона дійсно 06.07.2018 року, під вигаданим приводом послухати музику, заволоділа належним потерпілому ОСОБА_5 мобільним телефоном, яким розпорядилась на власний розсуд. Також пояснила, що призначені за вироком Орджонікідзевського міського суду від 28.12.2017р. громадські роботи відпрацювала лише частково, у подальшому без поважних причин до їх відпрацювання не приступала. У вчинених злочинах щиро розкаялася та просила призначити їй покарання, не пов`язане із позбавленням волі. Цивільний позов визнала у повному обсязі.
Потерпілий у судовому засіданні надав показання, відповідно до яких повідомив, що 06.07.2018 року тимчасово надав обвинуваченій свій мобільний телефон на її прохання для прослуховування музики, однак обвинувачена у подальшому даний телефон йому не повернула. Цивільний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, оскільки на даний час завданий кримінальним правопорушенням збиток йому не відшкодовано. Просив не призначити обвинуваченій покарання, яке пов`язане із позбавленням волі.
Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченої, допитом потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, визнавши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, допитавши обвинувачену та потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт та у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, доведена повністю.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за: - ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт та за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає: щире каяття та визнання вини.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої, суд визнає: рецидив злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочину середньої тяжкості та злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра та інфекціоніста не перебуває, скарг та заяв за місцем проживання відносно обвинуваченої не надходило, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання і вважає за необхідне призначити їй покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.389 КК України та ч.2 ст.190 КК України, адже саме це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередить вчинення нею нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті, суд не вбачає.

Даючи оцінку позовним вимогам потерпілого ОСОБА_5 , викладеним у заявленому цивільному позові, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
З огляду на наведене, зважаючи на визнання обвинуваченим заявленого цивільного позову у повному обсязі та враховуючи, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає до задоволення у повному обсязі.
Речові докази у справі відсутні.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явлених обвинуваченнях за ч.2 ст.389 КК України та ч.2 ст.190 КК України та призначити їй покарання:

-за ч.2 ст.190 КК України - у виді 1 року та 6 місяців обмеження волі;

-за ч.2 ст.389 КК України - у виді 1 року обмеження волі;

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за ч.2 ст.389 КК України у виді 1 р. обмеження волі більш суворим покаранням, призначеним за ч.2 ст.190 КК України у виді 1р. 6 міс. обмеження волі, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.72 КК України невідбуте покарання, призначене ОСОБА_3 за вироком Орджонікідзевського міського суду від 28.12.2017 року - не відпрацьовані 136 години громадських робіт перевести у 17 днів обмеження волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду від 28.12.2017 року у виді 15 днів обмеження волі і остаточно визначити покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців 15 днів.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 раховувати з моменту звернення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 4 683,20 грн. збитків, завданих кримінальним правопорушенням.

Згідно ст. 124 ч. 2 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 572,00 грн..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1