У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором, про зміну запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором про зміну запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт.

В клопотанні зазначає, що 07 грудня 2018 року слідчим відділом Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0003878 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. В подальшому була змінена кваліфікація кримінального правопорушення та 12.12.2018ОСОБА_6 органом досудового розслідування за погодженням із процесуальним керівником повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

У ході подальшого досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 07.12.2018 та 13.12.2018, Ужгородським міжрайонним відділенням СМЕ проведено судово-медичну експертизу, згідно висновку №530 від 10.01.2018 смерть ОСОБА_7 настала внаслідок гострого отруєння етиловим спиртом, у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому 6,7 ребер справа по середньо ключичній лінії та 2-8 ребер зліва по передньоаксілярній лінії і є прижиттєвим, згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень «затвердженнях Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті.

Кваліфікуючою та обов`язковою ознакою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України є наявність тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого і відповідно до ст.242 КПК України причина смерті визначається експертизою.
У зв`язку з наведеним, 16.01.2019 ОСОБА_6 змінено підозру та повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Так, 06 грудня 2018 року близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, наніс потерпілому ОСОБА_7 , який перебував у приміщенні житлової кімнати в горизонтальному положенні лежачі на спині,не менше 6-ти хаотичних ударів обутою ногою у різні частини тіла та тулубу, в наслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів 6, 7 ребер справа по середньо ключичній лінії та 2-8 ребер зліва по передньоаксілярній лінії, які є прижиттєвими та згідно п. 2.2.2. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 07.01.1995 №6, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті. Виникли вище вказані тілесні ушкодження внаслідок ударної дії тупими твердими предметами, якими найбільш імовірно були затиснуті в кулак руки та обуті ноги сторонньої людини, незадовго до настання смерті, в незначний проміжок часу. Виходячи з вище вказаного не виключена можливість, що потерпілий ОСОБА_7 міг вчиняти рухи, пересуватися деякий час до настання смерті. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 06.12.2018 і не суперечать обставинам справи. Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок гострого отруєння етиловим спиртом. Дана причина смерті підтверджується виявленням при судово-медичному дослідженні повнокрів`я внутрішніх органів, набряку легень та речовини головного мозку, а також виявленням при судово-токсикологічному дослідженні крові етилового спирту в концентрації 7, 62 %, у сечі в концентрації 7, 61% та етилового спирту в стінках шлунку. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді розриву паренхіми печінки, згідно своїх морфологічних особливостей (висновок судово-гістологічного дослідження №1401 від 04.01.2019), є посмертними та не знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що згідно п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. Санкцією ч.1 ст.122 КК України передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до трьох років і така обставина виникла після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Водночас, враховуючи те, що досудове розслідування на даний час не завершене, наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України; незаконно впливати на свідків, які безпосередньо бачили вчинення кримінального правопорушення, шляхом підкупу та залякування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатньо ефективними для запобігання ризикам порівняно з домашнім арештом. За таких обставин орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, обраний 13.12.2018 року та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього обов`язків. А тому на підстав вищенаведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили суд змінити запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт, враховуючи обставини викладені в клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник не заперечили проти задоволення клопотання та просили суд змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого, підозрюваного та його захисника, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурор має право звернутися в порядку, передбаченому ст. 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Як встановлено в ході розгляду клопотання, 16.01.2019 ОСОБА_6 змінено підозру та повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, яка передбачає, максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий.
Таким чином слідчий суддя приходить до переконання, що відсутні підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд враховує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, раніше не судимий.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, враховуючи ступінь тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 суд вважає, що зазначене свідчить про можливість забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 з допомогою більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст.181 КПК України у виді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 201, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором, про зміну запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, та заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 - без дозволу слідчого, прокурора або суду - у нічний період доби з 20 години 00 хвилин по 08 годину 00 хв.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти в залі суду негайно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого та прокурора за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 .

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом по 17 березня 2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає..

Слідчий суддя ОСОБА_1