Справа №585/1770/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/738/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, у режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 1 червня 2018 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного покарання,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_8 засуджений за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, від 20 липня 2011 року, за ст. ст. 115 ч. 2 п. п. 6, 11, 12, 13; 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років 6 місяців з конфіскацією майна всього особисто належного майна

До Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання, як такого, що довів своє виправлення поведінкою та ставленням до праці.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 1 червня 2018 року, засудженому ОСОБА_8 було відмовлено в умовно достроковому звільненні від відбування призначеного покарання.

Суд мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення. Суд вважав, що враховуючи особистість засудженого, а саме, попередні його судимості, перебування його на профілактичному обліку, як особи, що вчинила вбивство на замовлення, та те, що за попередньою судимістю йому було змінено позбавлення волі на обмеження волі та у подальшому звільнено умовно достроково від відбування цього покарання, але ОСОБА_8 знову скоїв особливо тяжкий злочин під час іспитового терміну, не дає суду підстав для повторного умовно дострокового звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання.

На ухвалу суду надійшла апеляційна скарга від засудженого ОСОБА_8 в якій ставиться питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали якою звільнити його умовно достроково від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_8 мотивує свої вимоги тим, що суд не в повній мірі взяв до уваги те, що він довів своє виправлення, оскільки він порушень режиму тримання не допускав, стягнень не має, має заохочення. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги. Приймає участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі. Підвищує свій загальноосвітній рівень шляхом самоосвіти, читає художню літературу. Підтримує зв`язки з рідними, шляхом листування.

Крім того засуджений ОСОБА_9 зазначає, що суд не в повній мірі дослідив особову справу та характеристики відносно нього, у зв`язку з чим прийшов до неправильного висновку про відмову в умовно достроковому звільненні від відбування покарання.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_7 та пояснення засудженого ОСОБА_8 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що суд прийшов до вірного висновку про передчасність застосування відносно засудженого ОСОБА_8 положень ст. 81 КК України та його умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Так, за змістом ст. 81 КК України, при вирішенні питання про умовно дострокове звільнення засудженого від відбування покарання необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму перебування в установі виконання покарання, участі у самодіяльних організаціях виправно трудової установи, а також його наміри щодо його бажання брати участь у суспільно корисній праці.

При цьому, висновок про виправлення засудженого повинен базуватися на даних про поведінку засудженого в цілому, а не за якийсь період відбування засудженою особою покарання.

Колегія суддів вважає необхідним зауважити, що виходячи зі змісту ст. 81 КК України, не є обов`язком суду за наявності підстав для здійснення умовно дострокового звільнення засуджених осіб від відбування призначеного покарання, здійснювати таке звільнення, оскільки ст. 81 КК України передбачено право суду здійснювати таке звільнення, а не безумовний обов`язок.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, від 20 липня 2011 року, за ст. ст. 115 ч. 2 п. п. 6, 11, 12, 13; 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років 6 місяців з конфіскацією майна всього особисто належного майна (а. п. 29).

Суд, відмовляючи в умовно достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання, виходив з того, що відповідно до характеристик, від 6 грудня 2017 року та від 1 червня 2018 року, ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 2010 року. Під час перебування в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» був працевлаштований на виробничій зоні установи, за що мав 3 заохочення. Порушень режиму тримання не допускав, стягнень не мав. До ДУ «Роменської виправна колонія (№56)» прибув 14 серпня 2017 року та за час відбування покарання у цій установі порушень режиму тримання також не допускав, стягнень не має, має всього 5 заохочень. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги. Дотримується правил санітарії та гігієни, зовнішній вигляд має завжди охайний чистий. Працевлаштований на основному виробництві. Приймає участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі. Не приймає участі у проведенні культурно масових, фізкультуро оздоровчих заходів серед засуджених, а також суспільно корисному житті відділенні. Не виявляє бажання приймати участь у програмах диференційованого виховного впливу. Підвищує свій загальноосвітній рівень шляхом самоосвіти, читає художню літературу. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування. За характером спокійний. У відношенні до оточуючих безконфліктний, товариський, тактовний, до себе вимогливий. За вольовими якостями наполегливий. Вину в скоєному злочині визнав, розкаявся.

Колегія суддів вважає, що суд, врахувавши всі характеристики на засудженого за період його відбування покарання та довідки про стягнення та заохочення по особовій, які мають позитивне значення для вирішення питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , у той же час врахував, що ОСОБА_8 перебуває на профілактичному обліку, як особа, що вчинила вбивство на замовлення, та те, що за попередньою судимістю йому було замінено покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі та у подальшому ОСОБА_8 було звільнено умовно достроково від відбування цього покарання, але ОСОБА_8 знову скоїв особливо тяжкий злочин під час іспитового терміну.

Колегія суддів вважає, що за наведених обставин суд обґрунтовано дійшов до висновку про передчасність умовно дострокового звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, виходячи з того, що ОСОБА_8 є особою, що схильна до вчинення особливо тяжких злочинів пов`язаних з настанням значних суспільно небезпечних наслідків, а саме, у виді настання смерті потерпілих від вчинюваних ОСОБА_8 суспільно небезпечних дій.

Зважаючи на такі обставини, колегія суддів вважає, що умовно дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання не може бути застосоване на цей час.

За наведених підстав, знаходячи ухвалу суду законною, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а відповідно, не знаходить підстав, і для задоволення апеляційних вимог засудженого ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 1 червня 2018 року, про відмову засудженому за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, від 20 липня 2011 року, за ст. ст. 115 ч. 2 п. п. 6, 11, 12, 13; 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років 6 місяців з конфіскацією майна всього особисто належного майна ОСОБА_8 в умовно достроковому звільненні від відбування покарання, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4