Справа № 504/150/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.01.2019 року смт.Доброслав
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав Одеської області клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рава-Руська Жовківського району Львівської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 10.04.2009р. Жовківським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- 01.06.2012р. Жовківським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 2 ст. 71, ч. 4 ст. 71, ч. 5 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Звільнений умовно-достроково 16.02.2016р. на не відбутий строк 1 рік 2 місяці 1 день.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання погоджено прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .

В судовому засіданні прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та слідчий СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 підтримали заявлене клопотання, просили суд його задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у ньому.

Захисник адвокат ОСОБА_6 просив обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 в свою чергу не заперечував щодо задоволення вказаного клопотання та обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 14 січня 2019 року, приблизно о 18:55 год, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 перебував з дозволу та відома власника в гостях у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 .

У той же час, ОСОБА_5 помітив у кишені кофти-жилетки ОСОБА_7 , яка була одягнута на потерпілій, грошові кошти, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного збагачення, перебуваючи в коридорі будинку за вищевказаною адресою, підійшов до ОСОБА_7 та шляхом ривка з кишені кофти-жилетки відкрито викрав грошові кошти на загальну суму 10 300 (десять тисяч триста) гривень (тринадцять купюр номіналом - «500» гривень, дев`ятнадцять купюр номіналом «200» гривень), після чого, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Вказаними умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 10 300 гривень.

Правовою кваліфікацією вказаного кримінального правопорушення є ч.1 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), що відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Слідчим відділенням Лиманського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000066 від 15.01.2019р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

15.01.2019р. о 02:10 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

15.01.2019р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

В обґрунтування обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчинені вказаного кримінального правопорушення прокурор в судовому засіданні зазначив, що це є:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.01.2019р. від ОСОБА_7 ;

-протокол огляду місця події домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , від 14.01.2019р.;

-протокол огляду місця події в приміщенні патрульної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , від 14.01.2019р.;

-протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 15.01.2019р.;

-протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 15.01.2019р.;

-протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 15.01.2019р.;

В судовому засіданні під час розгляду клопотання ОСОБА_5 підтвердив свою причетність до вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Разом з цим, ст.178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller против Austria/;

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller против Austria/;

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter против Austria/;

- ризик, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier против France/.

Доцільність тримання під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Оцінюючи ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу; вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя зазначає наступне.

Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданнями для тримання під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки із державою, у які його переслідували за законом, і його міжнародні контакти (справа W v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування ОСОБА_5 здається явно переконливою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, є раніше неодноразово засудженим, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, у нього відсутні неповнолітні і недієздатні утриманці, підозрюваний не працює та не навчається, місце його реєстрації знаходиться поза межами юрисдикції органу, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, що свідчить про можливість переховування від органів досудового розслідування та суду.

Оцінюючи ризик того, що ОСОБА_5 може впливати на потерпілу ОСОБА_7 , слідчий суддя враховує, що вони знайомі між собою,перебували у особистих відносинах, тому шляхом вмовляння, переконання чи погроз ОСОБА_5 може здійснювати вплив на потерпілу з метою зміни показань під час досудового розслідування та подальшого судового розгляду.

Також, слідчий суддя бере до уваги, що незважаючи на неодноразове притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності та застосування умовно-дострокового звільнення, він не змінив відношення до свого способу життя, знову підозрюється у вчиненні майнового корисливого злочину, а тому повторно може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, з метою досягнення дієвості кримінального провадження та вирішення завдань, визначених у ст.2 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки, з метою виключення спроб підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою недопущення вчинення іншого кримінального правопорушення, уникнення спроб незаконного впливу на потерпілу, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність у обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п.9 ч.2 ст.131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

В судовому засіданні адвокатом ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 не надано жодних належних та допустимих доказів того, що ризики, зазначені у клопотанні не існують.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу

Обираючи підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що саме цей запобіжний захід забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинувачем обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.1 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, визначається в межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначається застава, яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним, обвинувачем обов`язків, передбачених цим Кодексом, на підставі цього, враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, необхідним визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто саме таку як просив слідчий в клопотанні. Підстав для застосування меншого розміру застави не вбачається.

Таким чином, у разі внесення ОСОБА_5 застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 38420 гривень, він підлягає негайному звільненню з-під варти та зобов`язаний, згідно ст.194 КПК України, виконувати наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :
Клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань (№21) Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України» строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з 15.01.2019 року 02 год. 10 хв.

Закінчення строку тримання під вартою визначити 16.03.2019 року 02 год. 10 хв.

У разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 38420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень, звільнити його негайно з-під варти та зобов`язати: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; докласти зусиль для пошуку роботи.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Термін дії ухвали до 16.03.2019 року.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1