АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/73/19 Справа № 393/1157/13-к Категорія: ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 186 КК УкраїниГоловуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6 присутньої в режимі відео конференції в приміщенні Долинського районного суду Кіровоградської області

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 присутньої в режимі відео

конференції в приміщенні Долинського

районного суду Кіровоградської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси в режимі відеоконференції з Долинським районним судом Кіровоградської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку

с.Олександрівка, Долинського району, Кіровоградської області, українку,

громадянку України, з середньою освітою, заміжню, пенсіонерку, проживаючу

за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125, ч.1 ст. 186 КК України на підставі ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000043 від 29.11.2012 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України закрито.

Запобіжний захід ОСОБА_8 судом не обирався.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Судові витрати по справі відсутні.

Вирішено долю речового доказу

в с т а н о в и л а :

07.10.2012 року приблизно о 15:00 год. потерпіла ОСОБА_7 вигнала свою велику рогату худобу на державне пасовище, яке розташоване біля вул. Кірова в с.Олександрівка, Долинського району, Кіровоградської області. В той час, коли ОСОБА_7 , сидячи на землі, друкувала на належному їй нетбуці, до неї із-за спини підійшла ОСОБА_8 , на ґрунті особистих неприязних відносин схопила ОСОБА_7 за волосся та почала трясти її голову, спричинивши руками тілесні ушкодження на обличчі та руках, у вигляді саден лівої та правої щоки, садна крила носа зліва, садна на тильній поверхні правої кисті у основи 2 пальця, садна на лівій кисті по тильній поверхні у основи 2 пальця, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після нанесення потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , вважаючи що ОСОБА_7 її фотографує, з метою відкритого викрадення чужого майна, шляхом ривка, вихопила із рук потерпілої ОСОБА_7 фотоапарат марки Canon A2300HD, вартістю 850 грн..

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 з викраденим майном зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на суму 850 грн..

В судовому засіданні місцевого суду 22.02.2018 обвинуваченою ОСОБА_8 було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Клопотання мотивувала тим, що вину у вчиненні кримінальних правопорушень вона не визнає, оскільки їх не вчиняла. Але, попри це, просить суд звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження за п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Разом з цим обвинувачена ОСОБА_8 зазначала, що їй зрозумілі наслідки застосування статті 49 КК України та наслідки закриття справи з цієї підстави.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 22 лютого 2018 року клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задоволено.

Звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000043 від 29.11.2012 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України закрито.

Не погоджуючись з ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 лютого 2018 року, потерпіла ОСОБА_7 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 22 лютого 2018 року про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 за закінченням строків давності та призначити новий розгляд справи у Ленінському районному суді м.Кропивницький.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги потерпіла ОСОБА_7 посилається на те, що, як слід розуміти з її апеляції, дії обвинуваченої ОСОБА_8 необхідно було кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, оскільки тілесні ушкодження нанесені під час насильницького грабежу, охоплюються ч.2 ст.186 КК України і додаткової кваліфікації не потребують. Також апелянт вважає, що поведінка обвинуваченої ОСОБА_8 під час розгляду в суді першої інстанції (обвинувачена ОСОБА_8 не з`являлась на половину судових засідань, не надавала належних документів про поважні причини відсутності на судових засіданнях, інтервали між судовими засіданнями були надто тривалими), свідчить про те, що ухиляння від явки в судові засідання є, на думку апелянта, підставою для зупинення перебігу строку давності.

Адвокатом ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 подано заперечення на апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 , в якій він висловлює свою позицію щодо необґрунтованості апеляційної скарги потерпілої. Адвокат ОСОБА_9 вважає, що місцевим судом після з`ясування всіх обставин справи було прийняте вірне рішення. Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.125, ч.1 ст. 186 КК України були вчинені 07.10.2012 року. Клопотання обвинуваченої про звільнення від кримінальної відповідальності було заявлено 22.02.2018, тобто після спливу п`яти років з дня вчинення кримінальних правопорушень. Таким чином, вказане свідчить проте, що суд правильно прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст.49 КК України для закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності. Так як згідно статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, відносить до категорії злочинів невеликої тяжкості. Отже строк давності притягнення до кримінальної відповідальності становить два роки. Згідно статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України, закон відносить до категорії злочинів середньої тяжкості. Отже строк давності притягнення до кримінальної відповідальності становить п`ять років. Таким чином клопотання обвинуваченої про її звільнення від кримінальної відповідальності було заявлено 22.02.2018 року, тобто після спливу п`яти років з дня вчинення кримінального правопорушення. Також під час судового розгляду було встановлено, що обвинувачена з часу вчинення інкримінованих їй правопорушень до кримінальної відповідальності притягувалась. Твердження потерпілої в судовому засіданні та в апеляційній скарзі, що обвинувачена навмисно затягувала розгляд справи і ухилялась від суду, теж не знайшло свого підтвердження об`єктивними доказами. В зв`язку з цим автор заперечення просив залишити ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 22.02.2018 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України без змін, а апеляційну скаргу потерпілої залишити без задоволення.

До початку слухання справи по суті потерпілою ОСОБА_7 було заявлено відвід прокурору, оскільки на її думку, прокурор проявляє упередженість.

Заслухавши пояснення прокурора з приводу заявленого відводу, думки обвинуваченої ОСОБА_8 яка заперечувала проти задоволення відводу прокурора, думку потерпілої ОСОБА_7 яка просила відвести прокурора, колегія суддів вважає, що клопотання потерпілої ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.77 КПК України, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Відповідно до ч.2 ст.77 КПК України попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, як прокурора не є підставою для його відводу.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку про те, що переконливих та об`єктивних даних про упередженість прокурора не здобуто, а відтак клопотання потерпілої ОСОБА_7 про відвід прокурора до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ч.1, ч.2 ст.77, 80, 81 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

В задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_7 про відвід прокурору відмовити.

Продовжувати розгляд кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 22 лютого 2018 року, стосовно ОСОБА_8 у попередньому складі з участю того ж прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :