Справа № 461/9207/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2018 м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшло клопотання прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , в якому просить слідчого суддю накласти арешт шляхом передбачення заборони будь-яким фізичним та юридичним особам, в тому числі ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, реалізовувати, відчужувати та вчиняти будь-які дії щодо нежитлових приміщень, загальною площею 502, 6 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1). Клопотання обґрунтоване наступним.
У провадженні СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001541 від 03.05.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України. Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_4 .

В клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування згідно свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 27.06.2009 р. встановлено, що у власності АТ «Банк «Фінанси та Кредит» знаходилось нежиле приміщення розташоване по АДРЕСА_1 , загальною площею 502,6 кв.м. Відповідно до договору іпотеки №1149 від 25.05.2015вищезазначене приміщення було передано АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в іпотеку Національному банку України. За наслідком цього правочину нотаріусом накладено заборону відчуження предмету іпотеки, який є чинним на теперішній час. У той же час, між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (Орендодавець) та ПП «Ламела Плюс» (Орендар) 24.03.2017 укладено договір оренди нежитлових приміщень № 112, відповідно до якого Орендодавець передав у строкове платне користування нежитлові приміщення: 1-15 у підвалі, приміщення 16-17, 19-23, 18 на першому поверсі, приміщення 24-30 на антресолі, загальною площею 502,6 кв. м., по вул. Хотинська, 2 в м. Львів. У подальшому Залізничним районним судом міста Львова за результатами розгляду позову ПП «Ламела Плюс» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_5 прийнято рішення про припинення права власності Публічного акціонерного товариства «Бланк «Фінанси та Кредит» на частку в розміри 33/100 у праві власності на приміщення закладу торгівлі загальною площею 436,10 кв. м., що знаходиться за адресою місто Львів, вулиця Хотинська, будинок 2, та визнано право власності на це приміщення за Приватним підприємством «Ламела Плюс». Незважаючи на те, що дане рішення не набрало законної сили, оскільки оскаржено АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до суду апеляційної інстанції, приватне підприємство «Ламела Плюс» розділило незаконно набуте приміщення за адресою місто Львів, вулиця Хотинська, будинок 2 на два окремих приміщення площею 177,4 кв.м. і 258,7 кв.м. та здійснило відчуження на користь ПП «Вест Інвестмент» і ПП «Сіті Консалт Груп».

Прокурор зазначає, що є достатні підстави вважати, що вчинено незаконні дії по відчуженню нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень, розташованих по АДРЕСА_1 , загальною площею 502,6 кв.м., які перебувають в іпотеці Національному банку України. У зв`язку з тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено, оскільки на даний час проводяться необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на забезпечення прийняття законного рішення та з метою встановлення особи, якій буде повідомлено про підозру, а вчинення будь-яких дій, зокрема подальше відчуження нежитлових приміщень, розташованих по АДРЕСА_1 , загальною площею 502,6 кв.м.,перешкодить кримінальному провадженню,а тому, з урахуванням даних, здобутих досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні, існує обґрунтована доцільність накладення на таке майно арешту у виді заборони реалізовувати, відчужувати та вчиняти будь-які дії в тому числі щодо їх продажу.

Прокурор зазначає, що в даному випадку є достатні підстави вважати, що даний об`єкт нежитлові приміщення, загальною площею 502, 6 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 зберегли на собі сліди злочину, а оформлення права власності на нього стало можливим внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Доцільність накладення арешту у виді заборони розпорядження таким майном обґрунтовується розміром шкоди, яку уже заподіяно внаслідок заволодіння майном територіальної громади міста Львова. Також незастосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення, втрати або пошкодження зазначеного майна, що перешкодить кримінальному провадженню.

Крім того, вказаний спосіб арешту майна є найменш обтяжливий та не призведе до наслідків, які б суттєво позначилися на інтересах сторони кримінального провадження та інтересах третіх осіб, а повідомлення власника майна про застосування арешту майна у виді заборони розпорядження таким майном може негативно вплинути на забезпечення арешту майна та перешкодити проведенню швидкого, повного та неупередженого розслідування.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.
Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Власник майна про дату, час та місце розгляду клопотання в порядку ч.2 ст. 172 КПК України не повідомлявся з метою забезпечення арешту майна.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до витягу з кримінального провадження №0001541 від 03.05.2018 р. внесено відомості у ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Матеріалами клопотання підтверджуються можливі незаконні дії по відчуженню нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень, розташованих по АДРЕСА_1 , загальною площею 502,6 кв.м. Прокурор довів, що незастосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати зазначеного майна, що перешкодить кримінальному провадженню. Вищевказані нежитлові приміщення зберегли на собі сліди злочину, а оформлення права власності на них стало можливим внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення. Накладення арешту на вказане майно необхідне з метою збереження речових доказів.

Крім цього, слідчому судді доведено заподіяння шкоди внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення. Прокурор довів, що внаслідок заволодіння майном спричинено шкоду територіальній громаді міста Львова. Слідчий суддя приходить до висновку, що накладення арешту на нежитлові приміщення, що розташовані по АДРЕСА_1 , загальною площею 502,6 кв.м., необхідне з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Арешт вищевказаних об`єктів нерухомого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вищевказані об`єкти нерухомого майна, обумовлено тим, що їх незастосування призведе до можливого їх використання, відчуження (ч.ч. 1, 11 ст.170 КПК України).
Незастосування арешту на вищевказане нерухоме майно унеможливить виконання завдання кримінального провадження (ст.2 КПК України) для встановлення винних осіб, а також стягнення збитків в користь держави, відшкодування збитків потерпілій стороні. Накладення арешту на нежитлові приміщення забезпечить неможливість його відчуження, ризик якого доведено прокурором.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особами кримінального правопорушення, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з метою збереження речових доказів та з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення вважаю, що клопотання прокурора підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати та розпоряджатись нежитловими приміщеннями, загальною площею 502, 6 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1), в тому числі шляхом заборони будь-яким фізичним та юридичним особам, в тому числі ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, реалізовувати, відчужувати та вчиняти будь-які дії щодо нежитлових приміщень, загальною площею 502, 6 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1).

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1