Ухвала
19 березня 2019 р.

м. Київ
Справа № 707/2598/17
Провадження № 51-1136 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 27 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 4 грудня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:
перевіривши касаційну скаргу прокурора на відповідність ст. 427 КПК України встановлено, що її подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до вимог ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються, зокрема, обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень з урахуванням визначених у ст. 438 КПК України підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, прокурором вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано. Так, прокурор, окрім іншого, оспорює невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту досудового слідства і судового розгляду та оспорює правильність оцінки судами доказів, на підставі яких постановлені судові рішення, що не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Таким чином, скаржник просить дати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що згідно зі ст. 438 КПК України не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Крім того, прокурор, мотивуючи касаційну скаргу в частині недотримання судом вимог ч. 12 ст. 290 КПК України, не наводить належного обґрунтування на підтвердження своєї позиції, з огляду на положення, зазначені у ч. 6 ст. 290 КПК України, відповідно до яких саме за запитом прокурора сторона захисту зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до житла чи іншого володіння, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем сторони захисту, якщо сторона захисту має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.
Оскільки касаційна скарга прокурора не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено строк для усунення допущених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від

27 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 4 грудня 2018 року щодо ОСОБА_4 , залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3