Справа № 173/1732/17
Номер провадження1-кп/173/19/2019
В И Р О К
іменем України

06 березня 2019 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
Обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве, Верхньодніп-

ровського району, Дніпропетровської області, українця,

громадянина України, з середньо-технічною освітою,

не одруженого, неповнолітніх дітей не маючого,

офіційно не працюючого, не судимого, зареєстрованого

та фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 13 червня 2016 року біля 20 години 40 хвилин, знаходячись на вул. Соборній в м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, поряд з домоволодінням № 25, побачив сварку, яка сталася між його братом ОСОБА_5 та дружиною брата ОСОБА_8 Сергіївною, на ґрунті неприязнених відносин, які виникли між ними в ході словесного конфлікту, та підійшов до учасників конфлікту, де в цей час знаходився і потерпілий ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з потерпілим ОСОБА_6 підійшов до потерпілого зі спини та завдав один удар лівою рукою, стиснутою в кулак, в область обличчя потерпілого з лівого боку, заподіявши потерпілому відповідно до висновку експерта № 798-Е від 07.07.2016 року, умисне тілесне ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з переломом лівої вилицевої кістки, передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи, з синцем на обличчі ліворуч та крововиливом в склеру лівого ока, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку - відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, як викликавші тривалий розлад здоров`я більш 21 дня (п.п. 2.2.2 Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року), так як зазвичай термін загоєння подібного пошкодження понад 21 доби. Пошкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що в той день він йшов центр міста чи з центру міста, точно не пам`ятає. Побачив машину брата, та неподалік від неї людей, які конфліктували. Там була дружина брата велосипедом та їх спільна дитина. Там був і ОСОБА_6 . Всі присутні конфліктували. Коли він підходив до зібравшися, ОСОБА_6 , почав тікати, потім перечепився та впав на бік, після чого встав та побіг далі. Ніхто ОСОБА_6 не чіпав та ударів не наносив.

Проте, вина обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що того дня близько 20.00 години його дружина попросила його вийти з двору та вгамувати ОСОБА_9 , який неподалік від їх будинку гучно лаявся, чіплявся до своєї колишньої дружини, забирав дитину, нецензурно виражався. Він підійшов до них та почав заспокоювати ОСОБА_9 . В цей час з автомобіля, який стояв неподалік від них, з пасажирського сидіння, вийшов ОСОБА_10 , який підійшов до нього ззаду та зненацька вдарив рукою в обличчя. Від даного удару він впав. Потім підвівся та відчув біль. Після цього ОСОБА_11 віддав дитину ОСОБА_8 та з братом пішов до автомобіля, вони сіли та поїхали. Так як йому після падіння було недобре йому викликали швидку допомогу. При лікуванні в нього виявився струс головного мозку та зміщення скули.

З показань свідка ОСОБА_12 встановлено, що їй зателефонувала сестра ОСОБА_13 , та попросила поїхати та розібратись. Так як її доньку з дитиною перестрів бувший зять ОСОБА_5 , та забирає дитину та чинить сварку. А перед цим він телефонував її доньці та висказував погрози фізичною розправою. Вона сіла на скутер та поїхала. Коли під`їздила до вул. Островського в м. Верхівцеве побачила легковий автомобіль ОСОБА_14 . Далі від нього стояло декілька людей та ОСОБА_11 забирав у ОСОБА_8 дитину. В натовпі людей стояв і ОСОБА_6 . Вона бачила як до ОСОБА_6 ,. підійшов ОСОБА_10 та вдарив ОСОБА_6 , від чого ОСОБА_6 упав. А ОСОБА_5 , висказував погрози та говорив: «Не делай цього». Коли ОСОБА_6 підвівся його обличчя опухло, був синяк на обличчі.

З показань свідка ОСОБА_15 ,. встановлено, що коли він приїхав до вул. Островського в м. Верхівцеве, то побачив ОСОБА_6 , який був вдарений в обличчя. ОСОБА_16 він не бачив. Потім його дружина йому розповіла, що була бійка через те, що ОСОБА_11 хотів забрати у своєї бувшої дружини дитину і ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_17 в обличчя, від якого останній впав. Він допоміг довести ОСОБА_6 , до його двору, йому приклали до обличчя рушник та викликали швидку допомогу.

З показань свідка ОСОБА_18 , встановлено, що 13.06.2016 року вона поїхала на роботу. До неї зателефонувала її донька ОСОБА_19 і сказала, що їй телефонував її бувший чоловік ОСОБА_11 і сказав, що приїде та забере дітей, а також висказував інші погрози. Вона зателефонувала сестрі і поросила перевезти дітей в інше місце, так як крім ОСОБА_8 в неї є ще одна донька ОСОБА_20 , яка є інвалідом. Коли вони їхали до сестри, їх перестрів ОСОБА_11 та став забирати дитину. Як їй розповіли ОСОБА_6 , вийшов, щоб допомогти її доньці, але його вдарив ОСОБА_10 . Самого факту побиття вона не бачила. але в той день бачила ОСОБА_6 , у якого була гематома з лівої сторони обличчя. З бувшим зятем ОСОБА_11 у них неодноразово виникали конфлікти. Так як ще перебуваючи в шлюбі ОСОБА_11 бив та ображав її доньку. Через що їх шлюб розпався. Після того ОСОБА_21 , час від часу влаштовував їм скандали та погрожував забрати дитину.

Свідок ОСОБА_22 ,. в судовому засіданні пояснила, що в той день вона з дитиною та ОСОБА_23 їхали до сестри їх матері. Їх перестрів її бувший чоловік. Влаштував сварку, та забрав сина. До них підходив ОСОБА_6 , але вона не бачила як йому був нанесений удар.

Свідок ОСОБА_5 , в судовому засіданні пояснив, що в той день він їхав по місту. Побачив бувшу дружину з дитиною. Він підійшов до дружини, так як хотів побачитись з дитиною. До них чогось підійшов і ОСОБА_6 , в цей час до них підійшов його брат ОСОБА_24 , який йшов в центр. ОСОБА_6 , побачив ОСОБА_24 і почав тікати, перечепився та впав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 , також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та речовими доказами.

Зокрема, висновком судово-медичної експертизи № 798-Е від 21.06.2019 року згідно якої у ОСОБА_6 ,. виявлені пошкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом лівої вилицевої кістки, передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи, з синцем на обличчі ліворуч з крововиливом в склеру лівого ока, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавші тривалий розлад здоров`я більше 21 день (п.п. 2.2.2 Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року) так як зазвичай термін загоєння подібного пошкодження понад 21 день. Пошкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів. Давність утворення може відповідати терміну указаному у медичних документах та обстеженим.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.06.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , який розказав та показав на статисті, що 13.06.2016 року він розмовляв з ОСОБА_25 . В цей час брат ОСОБА_9 підійшов до нього ззаду і зліва та стоячи поряд наніс один удар кулаком лівої руки в область лівого виска. Від чого він впав на витягнуту праву руку на асфальтове покриття дороги. Головою землі не торкався.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 609-Е від 14.06.2017 року проведеної з урахуванням слідчого експерименту, зів дно якої встановлено, що враховуючи характер та розташування пошкоджень, виявлених у ОСОБА_6 , вони могли утворитись за механізмом та при взаємному розташуванні потерпілого та нападника, як відображено у протоколі слідчого експерименту від 14.06.2017 року. Виявлені у ОСОБА_6 ,. пошкодження не характерні для виникнення для падінні з висоти власного зросту на асфальтове покриття

Медичною документацією стаціонарного хворого ОСОБА_6 , який проходив лікування в КЗ «ВЦРЛ ДОР» з 14.06.2016 року по 27.06.2016 року. Згідно якої при обстеженні ОСОБА_6 , 21.06.2016 року у лікаря ЛОР встановлений діагноз перелом лівої скулової частини.

Таким чином посилання захисту на те, що діагноз перелом щелепи не підтверджується об`єктивними даними та висновки експертизи містять протиріччя спростовується наступним : під час досудового розслідування проводились судово-медична та додаткова судово-медична експертиза. Та надані висновки № 798-Е від 21.06.2016 року та № 609-Е від 14.06.2017 року. Надані висновки судово-медичної експертизи та додаткової судово-медичної експертизи містять висновки з приводу всіх питань, які ставились перед експертами. Висновок судово-медичної експертизи № 798-Е від 21.06.2016 року узгоджується із висновком додаткової судово-медичної експертизи № 609-Е від 14.06.2017 року та будь-яких протиріч не містить. В свою чергу висновок додаткової судово-медичної експертизи доповнює висновок первісної судово-медичної експертизи. В описовій частині висновку судово-медичної експертизи № 798-Е від 21.06.2016 року зазначено, що 15 червня 2016 року кістково-травматичних змін не виявлено. Далі в цій же описовій частині даного висновку вказується на те, що на СКТ від 17.06.2016 року - перелом стінки верхньо-челюсної пазухи і лівої скулової кості, викривлення носової перегородки та зазначений діагноз: перелом передньої стінки лівої верхньо - челюсної пазухи і лівої скулової частини, викревлення носової перегородки, риносинусіт. Таким чином в описовій частині висновку судово-медичної експертизи послідовно вказані етапи проведеного лікування потерпілого ОСОБА_6 , та які ушкодження у нього були виявлені на кожному етапі його лікування та в результаті проведених додаткових досліджень з урахуванням стану здоров`я хворого. Тому будь-яких протиріч та сумнівів у наданих суду висновках проведеної судово-медичної експертизи та додаткової судово-медичної експертизи не вбачається. Діагноз: перелом передньої стінки лівої верхньо - челюсної пазухи і лівої акулової частини, викривлення носової перегородки, риносинусіт підтверджується даними дослідженої в судовому засіданні історії хвороби ОСОБА_26 та містися в описовій частині проведеної судово-медичної експертизи.

В свою чергу тривалість лікування потерпілого та те, в якому спеціалізованому відділення медичного закладу проводилось лікування на висновок судово-медичної експертизи не впливає та не ставить його під сумнів. В історії хвороби зазначено, що при виписці у хворого ОСОБА_6 , зменшились головні болі та запаморочення і хворий виписаний під нагляд сімейного лікаря та зазначені рекомендації, що свідчить, що хворий при виписці не мав ознак повного вилікування та мав продовжувати лікування.

Суд критично відноситься до показань свідків ОСОБА_22 , та ОСОБА_5 . Оскільки свідок ОСОБА_22 , є бувшою дружиною брата обвинуваченого та з її показань та поведінки в судовому засіданні вбачається, що вона побоюються обвинуваченого та свого бувшого чоловіка, тому показання надавала поверхові та уникала прямих відповідей на поставлені запитання. Свідок ОСОБА_5 є братом обвинувачено, тому підтримує позицію обвинуваченого, а надані ним показання суд розцінює як такі, що надані з метою захисту рідного брата. В свою чергу навіть при тих показаннях, які дали свідки ОСОБА_22 ,. та ОСОБА_5 , вбачається що існував конфлікт на вул. Островського в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області між ОСОБА_5 та його бувшою дружиною ОСОБА_22 ,. з приводу їх спільної дитини. При цьому конфлікті були присутні жителі м. Верхівцеве. І свідок ОСОБА_5 і ОСОБА_22 поясняли, що при конфлікті був присутній і потерпілий ОСОБА_6 , та що до присутніх підійшов брат ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_5 . Також свідок ОСОБА_5 , підтверджує факт падіння потерпілого ОСОБА_6 . Відповідно навіть ці свідки підтверджують, що дані події відбувались в дійсності. А факт нанесення удару потерпілому ОСОБА_6 ,. умовчується за наведених вище обставин.

Показання свідка ОСОБА_5 , та обвинуваченого ОСОБА_5 , про те, що потерпілий, побачивши обвинуваченого почав тікати та впав на асфальтове покриття і таким чином сам спричинив собі тілесні ушкодження, спростовуються висновком додаткової судово-медичної експертизи № 609-Е від 14.06.2017 року відповідно до якої виявлені у ОСОБА_6 ,. пошкодження не характерні для виникнення для падінні з висоти власного зросту на асфальтове покриття і могли бути спричинені при механізмі, вказаному потерпілим.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органи досудового розслідування дії обвинуваченого, вірно, кваліфікували за ч. 1 ст.122 КК України, за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Доводи захисту про те, що з пред`явленого обвинувальному акті незрозуміло за вчинення кого злочину ОСОБА_5 , пред`явлено обвинувачення, так як спочатку були внесені відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України, відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 122 КК України до ЄРДР не вносились, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про попередню кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Так, згідно наданого витягу із ЄРДР № 0000817, встановлено, що 18.06.2016 року внесені відомості до ЄРДР. Правова кваліфікація ч. 1 ст. 125 КК України за фактом спричинення ОСОБА_6 , легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до постанови слідчого від 06.09.2017 року проведено перекваліфікацію дій ОСОБА_5 , за ч. 1 ст. 122 КК України, про що внесені відомості до ЄРДР. При цьому при здійсненні перекваліфікації кримінального правопорушення нормами Кримінального процесуального кодексу України не передбачено, що відомості до ЄРДР вносяться під новим номером та датою.
Недоліки, які раніше були виявлені в обвинувальному акті, усунені шляхом зміни обвинувачення. Уточнення об`єктивної сторони та усунення допущеної описки.
Посилання захисту на те, що працівник поліції ОСОБА_27 ,. був статистом при проведенні слідчого експерименту, тому протокол проведення слідчого експерименту не може бути доказом в даному кримінальному провадженні, суд також вважає безпідставними, так як відповідно до параграфу 2 глави 3 КПК України статист не відноситься до сторони або іншого учасника кримінального провадження. І відповідно до положень ст. 77 КПК України дана обставина неє підставою для відводу слідчого. Крім того відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту слідчим за даною процесуальною дією була ст. слідчий Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_28 , якою проводились і інші слідчі дії за даним кримінальним провадженням.
Наявність умислу в діянні ОСОБА_5 , підтверджується тим, що останній при виникненні конфлікту, не перебував разом з його учасниками. А лише через деякий час підійшов до учасників конфлікту та цілеспрямовано наніс удар в обличчя потерпілого.

Призначаючи покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України належать до злочинів середньої тяжкості, обставини вчинення злочину, та дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. За місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено .

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, особу ОСОБА_5 , а також з урахуванням досудової доповіді уповноваженого органу пробації, згідно якого виправлення ОСОБА_5 , можливе без позбавлення або обмеження волі за умови здійснення з боку органу пробації нагляду за ним. Також враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненому не визнав, не розкаявся, суд вважає необхідним призначити йому покарання в виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України, яке вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим інших злочинів. Та за вищенаведених обставин не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з встановленням випробувального строку.

Речові докази за кримінальним провадженням - відсутні

Потерпілим у справі, під час розгляду справи, заявлений цивільний позов, відповідно до якого останній просить стягнути з обвинуваченого 10000.00 грн., на відшкодування, спричиненої моральної шкоди.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

Суд вважає, що потерпілому ОСОБА_6 в результаті вчинення даного кримінального правопорушення спричинена моральна шкода, яка виражається в спричиненні фізичного болю в зв`язку з спричиненням тілесних ушкоджень, а також душевних страждань в результаті їх спричинення, необхідності лікування, докладення зусиль на відновлення стану свого здоров`я, хвилювання за наслідки, спричиненого розладу здоров`я, які можуть виникнути в майбутньому.

Вирішуючи питання про розмір мольної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує характер протиправного діяння, вчиненого обвинуваченим, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, ступінь тяжкості спричинених тілесних ушкоджень, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тривалість лікування. А також враховуючи той факт, що обвинувачений не визнав ні своєї вини у вчиненому ні пред`явлені до нього вимоги про відшкодування шкоди, не намагався вирішити дане питання з потерпілим в добровільному порядку, навіть не вибачився за вчинене, що на думку суду має наслідком поглиблення спричинених потерпілому душевних страждань. За даних обставин суд приходить до всиновку, що на відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди підлягає стягненню з обвинуваченого 5000.00 (п`ять тисяч) грн.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості та те, що суд прийшов до висновку про призначення йому покарання у вигляді обмеження волі без звільнення від відбування покарання з встановленням іспитового строку, а також, що обвинувачений під час розгляду кримінального провадження посилався на те, що він проходить військову службу в зоні АТО, тому існують ризики того, що з метою уникнення призначеного покарання, обвинувачений ОСОБА_5 , має можливість залишити місце свого проживання та переховуватись від суду чи органу виконання покарання. За даних обставин суд вважає за потрібне обрати ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили. Обираючи даний запобіжний захід суд враховує і той факт, що з моменту вчинення кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_5 , який хоч і не визнає своєї вини у вчиненому, але не переховувався від органів досудового слідства та суду. Не вчинив інших дій, які б свідчили про наявність інших ризиків, визначених ст. 177 КПК України, тому суд вважає, що даний запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної поведінки ОСОБА_5 і в подальшому. Також суд вважає за потрібне покласти на ОСОБА_5 , наступні обов`язки:

1. Не залишати місця свого мешкання в період часу з 23:00 години до 06:00 години.

2.Не залишати межі Верхньодніпровського району без дозволу слідчого, прокурора та суду.

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу покласти на Верхньодніпровське відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 65, Кримінального кодексу України, ст.ст. 368, 370, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання включно на виконання вироку суду.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 5000.00 (п`ять тисяч) грн., на відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили, поклавши на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1. Не залишати місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 23:00 години до 06:00 години.

2.Не залишати межі Верхньодніпровського району без дозволу слідчого прокурора та суду.

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу покласти на Верхньодніпровське відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку направити Верхньодніпровському відділенню поліції Жовтоводського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області для виконання в частині запобіжного заходу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1