У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0002613 від 24.06.2017 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий за погодженням з прокурором звернувся з вказаним клопотанням в обґрунтування якого посилався на те, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002613 від 24.06.2017 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 упродовж 2016-2018 років перебуваючи на посаді першого заступника начальника (наказ 11.09.2013 №65к) та головою тендерного комітету Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області діючи умисно, в інтересах ТОВ «ПБС» в порушення Закону України «Про здійснення державних закупівель», Бюджетного кодексу України, вимогам Правил, визначення вартості робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування (СОУ 42.1-5:2012), Порядку визначення вартості вартості капітального ремонту автомобільних доріг загального користування СОУ 42.1-0:2012 та наказу Державного агентства автомобільних доріг України № 270 від 10 липня 2012 «Про поточні ціни на матеріальні ресурси», інших законодавчих та нормативних актів, здійснив розтрату державних коштів виділених на виконаних робіт (надання послуг) з поточного середнього ремонту автомобільної дороги загального користування державного значення Н-10 Стрий-Мамалига на ділянці км 103+900 км 206+402.

Зокрема, у 2016 році за результатами проведення закупівлі між Службою автомобільних доріг в Івано-Франківській області в особі першого заступника начальника ОСОБА_4 укладено договір від 24.05.2016 №19 з ТзОВ «ПБС» (м. Івано-Франківськ, вул. Тичини, 8А, ) на закупівлю робіт (надання послуг): Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Н-10 Стрий-Мамалига на ділянці км 103+900 км 206+402 на загальну суму 717 696 825,00 грн., в тому числі ПДВ 119 616 138,00 грн. Відповідно до п. 3.5 Договору договірна ціна визначається на підставі СОУ 42.1-0:2012 Порядку визначення вартості капітального ремонту автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення. Договірна ціна є твердою. Додатком №1 до договору № 19 від 24.05.2016 року є договірна ціна на поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Н-10 Стрий Мамалига на ділянці км 103+900 км 206+402 згідно якого вартість матеріальних ресурсів склала 528 803 934,00 грн.

ОСОБА_4 діючи умисно, з метою розтрати бюджетних коштів, в користь ТзОВ «ПБС» погодив ціни на матеріальні ресурси, вартість яких завищена (Додаток №3 до договору № 19 від 24.05.2016).

Відповідно до актів приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма КБ-2в) і довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (примірна форма № КБ-3) загальна сума виконаних робіт ТОВ «ПБС» за проведення робіт (надання послуг) з поточного середнього ремонту автомобільної дороги загального користування державного значення Н-10 Стрий-Мамалига на ділянці км 103+900 км 206+402 за договором від 24.05.2016 №19 склала 585 368 502,71 грн. з ПДВ.

Згідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комісійної будівельно-технічної, товарознавчої та економічної експертизи завищення вартості будівельних матеріалів, вказаних у протоколі узгодження цін на матеріальні ресурси, які погоджені ОСОБА_4 у порівнянні з їх ринковою вартістю, складає 105 243 465,92 грн, що призвело до завдання шкоди (збитків) державним інтересам.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Брошнів, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, працює першим заступником начальника Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області, раніше не судимий.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, в їх сукупності, а саме: висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комісійної будівельно-технічної, товарознавчої та економічної експертизи де вказано, що завищення вартості будівельних матеріалів, вказаних у протоколі узгодження цін на матеріальні ресурси у порівнянні з їх ринковою вартістю, складає 105 243 465,92 грн, що призвело до завдання шкоди (збитків) державним інтересам, іншими зібраними доказами, які містяться в матеріалах досудового розслідування в їх сукупності.

21 грудня 2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корупційного кримінального правопорушення (ч. 5 ст. 191 КК України), за який передбачене основне покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років та який був скоєний ним з корисливих мотивів.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання може залишити місце проживання - виїхати за межі державного кордону України, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім цього, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду першого заступника начальника Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області, може знищити, приховати або спотворити речі, документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, які являються безпосередніми підлеглими ОСОБА_4 , іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Тому застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Водночас, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК України).

Враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , а також те, що він вчинив особливо тяжкий корупційний злочин, покарання за який передбачає позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а також що сума завданої шкоди (збитків) державним інтересам становить 105 243 465,92 грн., що є винятковими обставинами, вважаю, що застава у визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України межах не здатна забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам, а тому необхідно визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі, який перевищує ці межі, а саме 59730 розміри прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що становить 105 млн 244 тис. 260 грн.

Саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде для ОСОБА_4 необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, при визначенні застави необхідно взяти до уваги той факт, що досудове слідство не проведено в повній мірі, не встановлено коло можливих свідків, визначення саме такого розміру застави не дасть можливість підозрюваному спілкуватись зі свідками та впливати на них.

Вищевказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного, щодо задоволення клопотання заперечила, просила відмовити. Повідомила, що дана підозра базується лише на висновку експерта, який в подальшому буде оскаржуватись, відповідно до якого експерт за шість днів опрацював девятнадцять томів бухгалтерських документів, що фізично неможливо. Крім того, ризики нічим не підтверджені і не доводяться. Сума застави визначена прокурорм нічним не обгрунтована, значно перевищує розмір визначений ч.5 ст. 182 КПК України, нереальна для підозрюваного, оскільки його річний дохід становить понад 300 000,00 грн. та має на утриманні неповнолітню дитину.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Матеріалами клопотання зазначається, що ОСОБА_4 підозрюється у розтраті бюджетних коштів шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Можлива причетність ОСОБА_4 , до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комісійної будівельно-технічної, товарознавчої та економічної експертизи де вказано, що завищення вартості будівельних матеріалів, вказаних у протоколі узгодження цін на матеріальні ресурси у порівнянні з їх ринковою вартістю, складає 105 243 465,92 грн, що призвело до завдання шкоди (збитків) державним інтересам, іншими зібраними доказами, які містяться в матеріалах досудового розслідування в їх сукупності.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного увязнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, однак наявність підстав, що існують ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню не доведено в судовому засіданні.

В той же час прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Так, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш мякий запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов"язки, передбачені частиною п"ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України більш м"яким запобіжним заходом є застава, який згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обовязків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обовязків.

Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обовязків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

Враховуючи вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі, представлені дані про наявність місця проживання, наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, позитивну характеристику з місця праці, а також відсутність судимостей, вважаю, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України щодо ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді застави.

Клопотання прокурора про визначення застави в розмірі 59 730 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в достатній мірі не обґрунтовано, обставини зазначені прокурором не є виключними, такий її розмір буде завідомо непомірним для підозрюваного та суперечитиме практиці Європейського суду з прав людини в цій категорії справ.

При визначенні розміру застави, враховую вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, відсутність судимості, та те, згідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комісійної будівельно-технічної, товарознавчої та економічної експертизи завищення вартості будівельних матеріалів, вказаних у протоколі узгодження цін на матеріальні ресурси, які погоджені ОСОБА_4 у порівнянні з їх ринковою вартістю, складає 105 243 465,92 грн., що призвело до завдання шкоди (збитків) державним інтересам, практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення, а тому вважаю за необхідне при визначенні застави вийти за межі ч.5 ст. 182 КПК України та визначити таку в розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки, внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На переконання слідчого судді саме цей запобіжний захід надасть змогу забезпечити адекватне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно слідчий суддя приходить до переконання про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає, що на підставі ч.4 ст. 194 КПК України слід застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді застави.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 193, 194, 196, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брошнів, Рожнятівського району, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого першим заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді застави - 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 881 000 (вісімсот вісімдесят одну тисячу) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ м. Київ, МФО: 820172, р/р: 2265).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 на строк до 19.02.2019 року обов"язки:

1) прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з свідками в даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та вїзд в Україну.

Розяснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України він не пізніше п"яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов"язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, слідчому судді.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1