Справа № 164/221/18
п/с 1-кп/164/15/2019
Категорія: 411010600
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 квітня 2019 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000268 від 27 серпня 2017 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні п?ятеро неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді особистого зобов?язання щодо обвинуваченого обрано Луцьким міськрайонним судом Волинської області 31 січня 2018 року на строк 60 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 26 серпня 2017 року, всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, технічним станом транспортного засобу, керуючи автопоїздом в складі сідлового тягача „Renault-Premium 385, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепем „Zremb NW 302.1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , із технічною несправністю напівпричепа, що виникла в процесі експлуатації транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди і яку водій об`єктивно міг виявити перед початком руху, а саме: зміна конструкції запірного пристрою заднього борта напівпричепа у вигляді деформування регулювальних важелів приводу правої і лівої запірних скоб, в результаті чого унеможливлювалось передбачене конструкцією регулювання механізму запірного пристрою і, як наслідок, запірні скоби не займали конструктивно передбачене кінцеве положення.
В подальшому, ОСОБА_5 26 серпня 2017 року, біля 22 години 35 хвилин, керуючи вказаним автопоїздом в складі сідлового тягача „Renault-Premium 385, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепа „Zremb NW 302.1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що був завантажений біологічними відходами тваринного походження (гноєм), із технічною несправністю напівпричепа, яку водій об`єктивно міг виявити перед початком руху, на 46 км + 320 м автодороги Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ, неподалік смт. Колки Маневицького району Волинської області, рухаючись в напрямку смт. Маневичі Волинської області, не контролював розташування та кріплення вантажу, щоб запобігти його випадінню та створенню перешкод для руху, допустив відкриття заднього борта напівпричепа, внаслідок чого забруднив проїзну частину дороги біологічними відходами, чим створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху - аварійну ситуацію водію автомобіля „Nissan Kubistar, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_8 .
Внаслідок грубого порушення вимог Правил дорожнього руху України зі сторони водія ОСОБА_5 та створення ним аварійної ситуації, водій ОСОБА_8 26 серпня 2017 року, біля 22 години 40 хвилин, керуючи автомобілем „Nissan Kubistar, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись на вищевказаній ділянці автодороги в попутному з автопоїздом напрямку, наїхав на дані біологічні відходи, які завчасно не міг об`єктивно виявити на дорозі та не мав можливості своїми однобічними діями відвернути дорожньо-транспортну пригоду, що призвело до втрати керованості транспортним засобом та його подальший з`їзд в лівий кювет і перекидання.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля „Nissan Kubistar, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи № 188 від 16 вересня 2017 року отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер справа 3-5 та зліва 3-6 по середньоключичних лініях, рани потиличної ділянки справа волосистої частини голови, обширних саден грудної клітки та живота, множинних саден обличчя, правого плеча та правого і лівого колін з розвитком травматичного шоку. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок отриманих під час дорожньо- транспортної пригоди тілесних ушкоджень, а саме: закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер справа та зліва і забоєм обох легень з розвитком травматичного шоку, що підтверджується виявленими патоморфологічними даними.
Причинами та умовами, що спричинили дану дорожньо-транспортну пригоду, стало невиконання водієм ОСОБА_5 наступних вимог Правил дорожнього руху:
- п. 1.5 ПДР, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов?язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

- п. 2.3 (а, б, ґ, д) ПДР України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
- п. 22.2 ПДР, згідно якого водій перед початком руху зобов?язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху;

- п. 22.3 (а, ґ) ПДР України, відповідно до якого перевезення вантажу дозволяється за умови, що він: не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху; не створює шуму, не піднімає пилу та не забруднює проїзну частину і навколишнє середовище.

Дані порушення Правил дорожнього руху знаходяться безпосередньо в прямому причинному зв`язку з виникненням цієї дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до загибелі ОСОБА_9 .
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, показавши, що 26.08.2017 року, біля 22 години 35 хвилин, він дійсно керував автопоїздом в складі сідлового тягача „Renault-Premium 385, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепа „Zremb NW 302.1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що був завантажений біологічними відходами тваринного походження (гноєм) на автодорозі Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ. Стверджує, що він перед поїздкою перевірив технічну справність як автомобіля, так і напівпричепа, стежив за їх технічним станом в дорозі. Задній борт напівпричепа перед поїздкою був закритий належним чином. Чому відбулось відкривання заднього борта напівпричепа під час руху транспортного засобу, внаслідок чого гній випав на дорогу, повідомити не може. Підтвердив, що даним напівпричепом він користується протягом семи місяців. Запірний пристрій заднього борта він не змінював, його не переробляв та не удосконалював. Під час цього рейсу 26.08.2017 року його автомобілю було створено іншими учасниками дорожнього руху дві аварійні ситуації, внаслідок чого, щоб уникнути зіткнення, він був змушений різко змінювати швидкість і напрямок руху та виїжджати на узбіччя дороги. Поблизу смт. Колки Маневицького району Волинської області на автодорозі була нерівність дорожнього покриття, на яку він своєчасно не відреагував та не зменшив швидкість руху, внаслідок чого автомобіль з напівпричепом сильно підкинуло на дорозі. Коли він після цього зупинився на узбіччі, щоб оглянути автомобіль та напівпричеп, то виявив, що гній на кузові частково змістився. До заднього борта він тоді не підходив та стан його запірного пристрою не перевірив. Після цього, не виявивши несправностей, він продовжив рух в напрямку смт. Маневичі. На 46 км + 320 м автодороги Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ, неподалік смт. Колки Маневицького району Волинської області, відбулось відкриття заднього борту напівпричепа, внаслідок чого гній частково випав на проїжджу частину дороги. Коли він це виявив, то відразу зупинив транспортний засіб на узбіччі. Знак аварійної зупинки він на дорозі не встановлював ні на місці зупинки транспортного засобу, ні на місці, де відбулось випадання більшої частини гною на дорогу. Він після зупинки почав відкидати гній від заднього борту, щоб його закрити, але це йому не вдалося, так як запірні скоби не займали відповідне кінцеве положення. Чому так трапилось, повідомити не може. Підтвердив, що 26.08.2017 року він не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування моральної та майнової шкоди він не визнає, оскільки вважає, що його вини у ДТП, під час якої загинув ОСОБА_9 , немає.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його винуватість у вчиненому підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні та встановленими під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Так, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила, що 26.08.2017 року після 23 год. їй повідомили про ДТП, під час якої загинув її чоловік ОСОБА_9 . На місці пригоди вона не була. Як їй стало відомо, автомобіль „Nissan Kubistar, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , яким з м. Луцьк їхав ОСОБА_9 в якості пасажира, поблизу смт. Колки Маневицького району Волинської області на ділянці дороги, де висипався гній з кузова автопоїзда, яким керував ОСОБА_5 , став некерований, з?їхав в кювет дороги, де перекинувся. Під час ДТП ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Вважає, що в цій ДТП є лише вина водія ОСОБА_5 , який допустив відкривання заднього борту кузова під час руху транспортного засобу та випадання гною на дорогу, внаслідок чого покриття проїзної частини, яке було сухим, на цій ділянці дороги стало дуже слизьким. Цивільний позов, заявлений до обвинуваченого ОСОБА_5 , про відшкодування моральної та майнової шкоди підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду позовній заяві, та просила його задовольнити повністю. Вважає, що обвинувачений заслуговує лише на реальну міру покарання з позбавленням права керування транспортними засобами.
Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 суду підтвердили, що 26.08.2017 року після 22 год. вони автомобілями повертались з м. Луцьк Волинської області. На вулиці вже було темно. Проїзна частина дороги була сухою. Недоїжджаючи біля 100 м до дорожнього знаку „Населений пункт смт. Колки Маневицького району Волинської області, їх автомобілі раптово почало кидати на дорозі в різні сторони. Їм ледве вдалося втримати транспортні засоби на дорозі та уникнути з?їзду в кювет. Як виявилось після зупинки, на дорогу під час руху з кузова вантажного автомобіля, який рухався в цьому ж напрямку перед ними, випав гній, внаслідок чого покриття дороги стало дуже слизьким. Гною на дорозі було більше, ніж кліренс їх автомобілів.
ОСОБА_10 , крім того, додав, що на виїзді з смт. Колки Маневицького району Волинської області він побачив на узбіччі автопоїзд, в якому був відкритий задній борт. Водій автомобіля намагався відкинути гній від заднього борта, щоб його закрити. Гній знаходився на дорозі від в?їзду в смт. Колки та до виїзду з даного населеного пункту. Про випадання гною на дорогу, внаслідок чого її покриття стало дуже слизьким, ОСОБА_10 повідомив у поліцію, зателефонувавши на лінію 102. Знак аварійної зупинки ні біля автопоїзда, ні на місці перед смт. Колки, де випала більша частина гною на дорогу, заливши обидві смуги руху, встановлено не було. Саме там покриття дороги було найбільш слизьким. ОСОБА_10 говорив водію автопоїзда, що покриття дороги стало дуже слизьким, особливо перед в?їздом в смт. Колки Маневицького району Волинської області, де на дорогу випало більше гною, але він на це ніяк не відреагував.
ОСОБА_11 , крім того, додав, що перед в?їздом в смт. Колки, де його автомобіль раптово почало кидати на дорозі в різні сторони, він виявив в кюветі перекинутий автомобіль. Його водій вийшов на дорогу та попросив викликати на місце пригоди автомобіль „швидкої меддопомоги. Як з?ясувалось, пасажир транспортного засобу, який потрапив у ДТП, від отриманих травм помер на місці пригоди.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердив, що 26.08.2017 року після 22 год. він повертався додому з м. Луцьк Волинської області автомобілем „Nissan Kubistar, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 . Крім нього в транспортному засобі знаходився пасажир ОСОБА_9 . На вулиці вже було темно. Проїзна частина дороги була сухою. Будь-яких перешкод для руху не було. Недоїжджаючи біля 100 м до дорожнього знаку „Населений пункт смт. Колки Маневицького району Волинської області, ОСОБА_8 почув якийсь легкий удар в передню частину автомобіля, після чого транспортний засіб раптово почало кидати на дорозі в різні сторони. Автомобіль став некерований. Втримати транспортний засіб на дорозі йому не вдалося. Автомобіль з?їхав в лівий кювет по ходу руху, де кілька разів перекинувся. Пасажир ОСОБА_9 від отриманих травм помер на місці пригоди. Як з?ясувалось після ДТП, на дорогу під час руху з кузова вантажного автомобіля, який рухався в цьому ж напрямку перед ним, випав гній, внаслідок чого покриття дороги стало дуже слизьким. Гною на дорозі було більше, ніж кліренс автомобіля. ОСОБА_8 , коли прийшов до свідомості після ДТП, почав зупиняти на дорозі автомобілі, попросив викликати на місце пригоди автомобіль „швидкої меддопомоги. Покриття дороги було дуже слизьким. ОСОБА_8 , коли вийшов на дорогу, щоб зупинити інші автомобілі, кілька разів впав, бо було дуже слизько.
Свідок ОСОБА_12 суду підтвердив, що ним було привезено з Польщі на територію України два напівпричепа „Zremb NW 302.1. Один з них, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , він продав ОСОБА_5 , інший - у Житомирську область. Чи ОСОБА_5 змінював, переробляв та удосконалював запірний пристрій заднього борта вказаного напівпричепа, йому не відомо.
Об?єктивність показань потерпілої та вказаних свідків підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні та встановленими під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, зокрема, протоколом огляду від 27.08.2017 року та фототаблицею до нього (а.с. 78-83), з якого встановлено, що під час проведення слідчої дії було зафіксовано місцезнаходження на вул. Грушевського в смт. Колки Маневицького району Волинської області автопоїзда в складі сідлового тягача „Renault-Premium 385, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом „Zremb NW 302.1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що був завантажений біологічними відходами тваринного походження (гноєм). Задній борт напівпричепа був відкритий та з кузова на дорогу випадав вантаж. Запірні скоби задній борт не закривали, а тяги, які приводять запірні скоби у робоче положення, були напівзігнуті; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.08.2017 року, схемою та фототаблицею до нього (а.с. 84-90), яким підтверджується, що в ході проведення даної слідчої дії було зафіксовано обстановку на місці дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, розташування автомобіля „Nissan Kubistar, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , та механічні пошкодження на ньому, сліди юзу колес вказаного автомобіля на проїзній частині дороги та на узбіччі, місцезнаходження на проїзній частині біологічних відходів тваринного походження (гною) та його розміри, місце, де було виявлено труп ОСОБА_9 , а також встановлено загальну видимість та видимість гною на дорозі; протоколом огляду від 11.10.2017 року та фототаблицею до нього (а.с. 93-97), з якого встановлено, що під час проведення слідчої дії було оглянуто автопоїзд в складі сідлового тягача „Renault-Premium 385, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом „Zremb NW 302.1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та перевірено їх технічний стан, зокрема, роботу запірного пристрою заднього борта; протоколом огляду від 27.01.2018 року та фототаблицею до нього (а.с. 108-111), яким підтверджується, що в ході проведення слідчої дії було оглянуто автомобіль „Nissan Kubistar, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , перевірено його технічний стан та зафіксовано механічні пошкодження на ньому; протоколом огляду місця події від 18.11.2017 року та фототаблицею до нього (а.с. 133-137), з якого встановлено, що в ході проведення слідчої дії було оглянуто напівпричеп „Zremb NW 302.1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , зокрема, оглянуто запірний пристрій заднього борта; висновком судово-медичної експертизи № 188 від 16.09.2017 року (а.с. 99-102), яким підтверджується, що ОСОБА_9 під час ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер справа 3-5 та зліва 3-6 по середньоключичних лініях, рани потиличної ділянки справа волосистої частини голови, обширних саден грудної клітки та живота, множинних саден обличчя, правого плеча та правого і лівого колін з розвитком травматичного шоку. Смерть ОСОБА_9 настала від закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер справа та зліва і забоєм обох легень з розвитком травматичного шоку, що підтверджується виявленими патоморфологічними даними; висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 355 від 10.10.2017 року (а.с. 141-147), з якого встановлено, що у встановленій під час проведення досудового розслідування дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля „Nissan Kubistar, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України, згідно якого повинен був в момент об?єктивного виявлення перешкоди на його смузі руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечно здійснити об?їзд перешкоди. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля „Nissan Kubistar, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути наїзду на перешкоду як шляхом застосування негайного гальмування, так і виконання безпечного об?їзду, з моменту об?єктивного виявлення останньої на проїзній частині при дотриманні вимог ПДР України; висновком судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу № 9045 від 28.11.2017 року (а.с. 149-155), яким підтверджується, що запірний пристрій заднього борта напівпричепа „Zremb NW 302.1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , знаходиться у несправному стані по причині деформації регулювальних важілів приводу правої і лівої запірних скоб, в результаті чого унеможливлюється передбачене конструкцією регулювання механізму запірного пристрою і, як наслідок, запірні скоби не займають конструктивно передбачене кінцеве положення. Вищевказана несправність запірного пристрою заднього борта напівпричепа „Zremb NW 302.1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , виникла в процесі експлуатації транспортного засобу до ДТП. Водій автопоїзда в складі сідлового тягача „Renault-Premium 385, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом „Zremb NW 302.1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , мав можливість виявити несправність запірного пристрою заднього борта вантажної платформи напівпричепа перед початком руху; рапортами від 26.08.2017 року (а.с. 76-77) про надходження повідомлень на лінію 102 о 22.45 год. про дорожньо-транспортну пригоду з потерпілими та о 22.34 год. про виявлення автопоїзда в складі сідлового тягача „Renault-Premium 385, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом „Zremb NW 302.1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , в якого відкрився задній борт, внаслідок чого з кузова на дорогу випав гній, що заважає руху транспортних засобів.
Наведені докази свідчать про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.
Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
В ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурором не заявлялись клопотання про зміну обвинувачення чи висунення додаткового обвинувачення, а тому суд при розгляді зазначеного кримінального провадження виходить із висунутого ОСОБА_5 обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Підстав для визнання висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 355 від 10.10.2017 року та судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу № 9045 від 28.11.2017 року, які відповідають вимогам ст. 102 КПК України, недопустимими доказами, судом не встановлено, а тому доводи захисника ОСОБА_6 в цій частині суд не бере до уваги. З вказаних висновків судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП та судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу, які досліджувались судом та правильність яких підтвердили в судовому засіданні судові експерти ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , встановлено, що в них вказано про попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_5 та доводи його захисника ОСОБА_6 в тій частині, що саме порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля „Nissan Kubistar, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_8 знаходяться безпосередньо в прямому причинному зв`язку з виникненням цієї дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до загибелі ОСОБА_9 , оскільки вони не знайшли підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються як показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , так і висновками судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 355 від 10.10.2017 року та судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу № 9045 від 28.11.2017 року, з яких встановлено, що саме порушення ОСОБА_5 вимог Правил дорожнього руху знаходяться безпосередньо в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до загибелі ОСОБА_9 .
Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки під час керування транспортним засобом порушив правила експлуатації транспорту, що призвело до смерті потерпілого ОСОБА_9 .
При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин з необережності.
Разом з тим суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме: позитивну характеристику за місцем проживання, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, ніде не працює, має на утриманні п?ятеро неповнолітніх дітей, являється потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, які викладені вище, суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності, з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами можливе при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності, з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону України про амністію або акта помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1 Закону України „Про застосування амністії в Україні від 1.10.1996 року амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія не застосовується до осіб, визначених статтею 4 цього Закону.
Згідно п.п. „в, „е ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року, який набрав чинності 7.09.2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав, на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи - особи, які підпадають під дію Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР.
Відповідно до ст. 13 вказаного Закону дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 вчинив необережний тяжкий злочин до дня набрання чинності Законом України „Про амністію у 2016 році, являється потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, має на утриманні п?ятеро неповнолітніх дітей, батьківських прав не позбавлений, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні посвідченням громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи серії Б № 367141 (категорії 3) від 11.11.1993 року, свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_5 від 14.05.2001 року, серії НОМЕР_6 від 17.02.2004 року, серії НОМЕР_7 від 6.09.2006 року, серії НОМЕР_8 від 8.09.2008 року та серії НОМЕР_9 від 19.09.2013 року, проти застосування щодо нього амністії не заперечує, обставин, які виключають можливість застосування до даного засудженого Закону України „Про амністію у 2016 році судом не встановлено, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів відповідно до п.п. „в, „е ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року.
Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1, п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ст.ст. 1166, 1167, 1168 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ст. 1201 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов?язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам?ятника, ці витрати.
Суд вважає, що заявлений потерпілою ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування моральної та майнової шкоди на загальну суму 70625 гривень підлягає до часткового задоволення. Матеріалами, приєднаними до позовної заяви, показаннями потерпілої ОСОБА_7 , а також матеріалами кримінального провадження доведено, що внаслідок ДТП її чоловік ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, що призвели до його смерті на місці пригоди. На перевезення ОСОБА_9 у морг для проведення судово-медичної експертизи та з моргу до місця проживання, на придбання одягу та речей для поховання, хреста, труни потерпілою було затрачено кошти на загальну суму 11025 гривень. Вказані витрати підтверджені належними доказами, а тому підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 , як винної особи, на користь потерпілої ОСОБА_7 .
Суд вважає, що внаслідок винних дій обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 було спричинено моральну шкоду, яка полягала у нервовому потрясінні, моральних переживаннях та стражданнях в зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої загинув її чоловік ОСОБА_9 , вимушених змінах у звичному способі життя, погіршенні стану здоров?я. Враховуючи глибину моральних і душевних страждань потерпілої, обставини вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки, ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь вини обвинуваченого, з урахуванням вимог розумності та справедливості завдану потерпілій ОСОБА_7 моральну шкоду суд оцінює в сумі 50000 гривень, в межах заявлених позовних вимог, і в такій сумі вона підлягає стягненню на користь потерпілої з обвинуваченого ОСОБА_5 , як винної особи.
При вирішенні позовних вимог суд також бере до уваги, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція була висловлена Верховним судом України в постанові № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року.
Відповідно до ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої витрат, пов`язаних з оплатою допомоги адвоката, на суму 9600 гривень суд бере до уваги, що потерпілою ОСОБА_7 не було представлено суду укладеного з адвокатом договору про надання правової допомоги, яким було обумовлено проведені роботи та оплату за них в сумі 9600 гривень, акту виконаних робіт із зазначенням проведених робіт та понесених в зв?язку з цим витрат. У доданій до позовної заяві довідці не описано надані чи понесені адвокатом транспортні послуги та витрати на відрядження. В ході судового розгляду адвокат, як представник потерпілої, участі не брав. Позовна заява по кримінальному провадженню ним не складалась. Будь-яких належних доказів про надання правової допомоги потерпілій під час проведення досудового розслідування та понесені в зв?язку з цим витрати суду не представлено. Додана до позовної заяви розрахункова квитанція без номера від 28.01.2018 року не є належним доказом, оскільки не відповідає вимогам закону для таких документів. Враховуючи вищевикладене, суд позбавлений можливості встановити дійсну суму витрат на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню обвинуваченим, а тому вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченого коштів на суму 9600 гривень, які не підтверджені належними доказами та оспорюються обвинуваченим, до задоволення не підлягають.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Виходячи з вищевикладеного, з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з проведенням по кримінальному провадженню судових експертиз.
Речові докази: сідловий тягач „Renault-Premium 385, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 78-83, 92) слід передати власнику ОСОБА_5 ; напівпричеп „Zremb NW 302.1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 78-83, 92) слід передати власнику ОСОБА_12 ; автомобіль „Nissan Kubistar, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 (а.с. 84-91) слід передати власнику ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст. 98, 100, 110, 118, 122, 124, 126, 369-371, 373-374, 395 КПК України, Законом України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року, ст.ст. 15-16, 23, 1166-1168, 1187, 1201 ЦК України, суд, -
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання - 5 (п?ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк 2 (два) роки.
ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів, призначеного за даним вироком, звільнити на підставі п.п. „в, „е ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року.
Цивільний позов ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної та майнової шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_10 ) на користь ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_11 ) 50000 (п?ятдесят тисяч) гривень у відшкодування завданої моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_10 ) на користь ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_11 ) 11025 (одинадцять тисяч двадцять п?ять) гривень у відшкодування завданої майнової шкоди.
Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_10 ) в доход держави 1484 (одна тисяча чотириста вісімдесят чотири) гривень 40 копійок судових витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП, 7440 (сім тисяч чотириста сорок) гривень судових витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу, а всього судові витрати на загальну суму 8924 (вісім тисяч дев?ятсот двадцять чотири) гривень 40 копійок.
Речові докази: сідловий тягач „Renault-Premium 385, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , - передати власнику ОСОБА_5 ; напівпричеп „Zremb NW 302.1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , - передати власнику ОСОБА_12 ; автомобіль „Nissan Kubistar, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , - передати власнику ОСОБА_7 .
На вирок може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1