У Х В А Л А

11.01.2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю, слідчого - ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 , секретаря судових засідань ОСОБА_5 , розглянувши залі суду клопотання слідчого СВ Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000039 від 06 січня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_2 звернувся до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.01.2019 близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись по місцю свого проживання у АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спрямованим на задоволенні статевої пристрасті запросив до квартири громадянку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей період здійснювала рекламування та продаж побутових товарів мешканцям будинку, зачинив за нею двері квартири, шляхом погрози застосування фізичного насильства, змусив ОСОБА_6 пройти до спальної кімнати квартири, після чого застосовуючи фізичне насильство штовхнув на підлогу біля ліжка, намагався зняти штани, порвав кофту потерпілої та цими діями примусово, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, всупереч волі останньої, вступив з нею в статеві зносини неприроднім способом.
Таким чином ОСОБА_3 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, тобто задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства.
У зв`язку з вищевикладеним органом досудового розслідуванням за погодженням з процесуальним керівником 06.01.2019 повідомлено про підозру ОСОБА_3 .
Окрім того, 06.01.2019 слідчим слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 за участі адвоката ОСОБА_8 було складено протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення та вилучено один мобільний телефон марки «iPhone 6s» та зв`язку ключів, яка складається з двох брелків та двох ключів, які були упаковані до конверту білого кольору.
06.01.2019 слідчим слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 зв`язку ключів, яка складається з двох брелків та двох ключів було передано на відповідальне зберігання громадянці ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка являється сестрою гр. ОСОБА_3 ключі, а мобільний телефон марки «iPhone 6s» перепаковано до конверту білого кольору.Сторона кримінального провадження, слідчий просить суд накласти арешт на вилучений від гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення один мобільний телефон марки «iPhone 6s», який упаковано до конверту білого кольору з тих підстав, що є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник в судому засіданні просили відмовити у задоволенні даного клопотання з мотивів його безпідставності та необґрунтованості, вказавши на те, що вилучений мобільний телефон не має жодного відношення до даного кримінального провадження.
Заслухавши пояснення слідчого, підозрюваного та його захисника майна, вивчивши зміст поданого клопотання та додані до нього письмові докази, слідчим суддею встановлено наступне.
Під час розгляду даного клопотання встановлено, що органом досудового слідства в рамках кримінального провадження №0000039 від 06.01.2019 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у скоєнні ним кримінального правопорушення, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК, тобто насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства.
Зі змісту клопотання слідує, що 06.01.2019 слідчим слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 за участі адвоката ОСОБА_8 було складено протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення та вилучено один мобільний телефон марки «iPhone 6s» та зв`язку ключів, яка складається з двох брелків та двох ключів, які були упаковані до конверту білого кольору.
Сторона кримінального провадження ставить питання про накладення арешту на вказаний вище мобільний телефон з тих підстав, що таке має значення речового доказу.
Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.
Разом з тим з пояснень власника майна, наданих в судовому засіданні встановлено, що згідно висновку експерта № 9/45 від 10.04.2018 року на досліджуваному автомобілі марки «КІА» моделі «Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 номерне позначення кузова не змінювалось, виконаний заводським способом та є первинним.
У відповідності до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний при розгляді клопотання про накладення арешту на майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.
Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, оскільки не вказано, яке відношення вилучений телефон має до даного кримінального провадження, не зазначено для проведення яких конкретно слідчих дій доцільне подальше вилучення такого у власника, та не доведено, що таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_3 буде виправданим.
На підставі викладеного слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання є необґрунтоване та таке, що не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000039 від 06 січня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України відмовити.
Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонногосуду ОСОБА_1