Номер провадження: 11-кп/813/272/19
Номер справи місцевого суду: 511/89/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.01.2018 року по кримінальному провадженню №0000292 від 10.03.2016 року, -

встановив:

оскаржуваним вироком суду:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Степківка Першотравневого району Миколаївської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 08.06.1983 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ст.140 ч.3, ст.141 ч.2, ст.42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 20.06.1985 року Калінінським районним судом Донецької області за ст.141 ч.2, ст. 17-117 ч.1, ст.ст.42,43 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений 13.05.1993 по відбуттю строку покарання;
- 26.05.1994 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ст.141 ч.2 КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі, звільнений 22.07.1998 р по відбуттю строку покарання;
- 09.10.2000 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ст.ст.140 ч.2, 193 ч.3, 42 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 22.12.2001 по відбуттю строку покарання;
- 02.04.2003 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 21.09.2005р. по відбуттю строку покарання;
6) 24.10.2006 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 07.05.2010 по відбуттю строку покарання
7) 28.01.2011 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ст.309 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 26.08.2011 по відбуттю строку покарання,
8) 22.03.2013 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.15 ч.2 ст.185 ч.3, 395, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 10.02.2016 по відбуттю строку покарання -,
визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України та засуджений до покарання: за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) п`ять років без конфіскації майна, яке є власністю засудженого. У відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
Відповідно до абз.1 ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 24.12.2016 року до набранням вироку суду законної сили, із рахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, а строк відбування покарання засудженому рахується з моменту фактичного затримання тобто з 24.12.2016 року.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.
Вироком суду вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.
Згідно з оскаржуваним вироком суду, ОСОБА_8 визнано винним за те, що в ніч з 09.03.2016 року на 10.03.2016 року, маючи корисливий умисел на вчинення крадіжки, ОСОБА_8 проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить потерпілому ОСОБА_9 , де шляхом зриву шиферу з даху, проник до приміщення гаражу, розташованого у дворі даного домоволодіння, звідки таємно викрав зварювальний апарат «Урал-Електро ЕСА200С», б/в, вартістю 1500 грн., велосипед «OUT DOOR», б/в, вартістю 2500 грн., чотири пластикових спінінги, б/в, два марки «Тайвань» вартістю 150 грн., один марки «Вінер», вартістю 120 грн., один марки «Акума» вартістю 180 грн., чим завдав ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 4600 грн. Після вчиненого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Повторно, в ніч з 27.03.2016 року на 28.03.2016 року ОСОБА_8 , маючи корисливий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, переліз через паркан та проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , де скориставшись незачиненими на запірний пристрій дверима, проник в приміщення сараю, розташованого на території даного домоволодіння та незаконно заволодів мопедом марки YX 480 «DELTA», сірого кольору, рама № НОМЕР_1 , та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, мопедом розпорядився на власний розсуд, спричинивши майнової шкоди потерпілому ОСОБА_10 на суму 4500 грн.
Далі, в ніч з 16.04.2016 року на 17.04.2016 року, ОСОБА_8 , повторно, маючи корисливий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, переліз через паркан та проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де проживає потерпілий ОСОБА_11 , де незаконно заволодів мотоциклом марки «Мінськ» модель ММВЗ-3.115, 1979 р.в., червоного кольору, д/з НОМЕР_2 , та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядився мотоциклом на власний розсуд, завдавши майнової шкоди потерпілому ОСОБА_11 на суму 3000 грн.
Повторно, в ніч з 21.05.2016 року на 22.05.2016 року ОСОБА_8 , реалізуючи свій корисливий умисел, направлений на вчинення крадіжки, переліз через паркан та проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_12 , звідки таємно викрав велосипед марки «Мінськ», б/в, вартістю 1500 грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши майнової шкоди потерпілому ОСОБА_12 на суму 1500 грн.
Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких:
- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на не встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи у зв`язку з чим за переконанням захисника обвинувачення у вироку залишилось не сформульованим;

- обвинувачений ОСОБА_8 не погоджуючись з вироком суду, також подав апеляційну скаргу в якій посилався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив вирок суду скасувати, а провадження закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованих йому злочинів. Разом з цим, до початку судового розгляду, в судовому засіданні, обвинувачений змінив вимоги своєї апеляційної скарги та остаточно просив вирок районного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції з підстав, що викладені в апеляційній скарзі його захисника.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника та обвинуваченого, які підтримали подані апеляційні скарги з урахуванням змінених вимог скарги обвинуваченого та просили їх задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Положення ст.ст. 370, 373 КПК України регламентують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні всі докази, які були надані стороною обвинувачення на підтвердження доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до пред`явленого обвинувачення, суд першої інстанції, визнав ОСОБА_13 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України, зазначивши у вироку відповідні мотиви прийнятого рішення.
Перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок районного суду відповідає вимогам ст.374 КПК України, оскільки в ньому міститься формулювання обвинувачення та викладені висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України.
На підтвердження встановлених фактичних обставин щодо доведеності факту вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання потерпілих, свідків та письмові докази, надані стороною обвинувачення, які були дослідженні судом.
Таким чином, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції в достатній мірі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази, сформулював обвинувачення визнане судом доведеним, дав належну оцінку сукупності доказів, та обґрунтовано послався на них у вироку, як на докази доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України.
Доводи захисника та обвинуваченого про відсутність сформульованого судом обвинувачення, спростовуються змістом вироку, який містить формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, що свідчить про відповідність оскаржуваного вироку вимогам ст.374 КПК України.
Інших доводів щодо незаконності вироку районного суду захисником та обвинуваченим в судовому засіданні апеляційного суду наведено не було.
За таких обставин, враховуючи положення ч.1 ст.404 КПК України, оскільки апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не містять у собі доказів про існування підстав для скасування оскаржуваного вироку, у апеляційного суду, з урахуванням положень ст.ст. 409, 412 КПК України, відсутні підстави для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в районному суді, а тому апеляційні скарги захисника та обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Істотних порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та змінену апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.01.2018 року по кримінальному провадженню №0000292 від 10.03.2016 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4