У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001435 від 06.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим з прокурором Полтавської місцевої прокуратури, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001435 від 06.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Своє клопотання мотивує тим, що у провадженні СВ Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001435 від 06.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 05.12.2018 року до Полтавського РВП надійшло повідомленні від гр. ОСОБА_4 про те, що малознайома особа, перебуваючи за місцем її мешкання в АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно викрала належний заявниці мобільний телефон марки «Мейзу», чим спричинила матеріального збитку заявниці.

06.12.2018 року СВ Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001435, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

05.12.2018 року за адресою: м .Полтава вул. О. Пчілки 19-Е, у гр. ОСОБА_5 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Мейзу», передня панель білого кольору, задня панель золотистого кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 . На екрані даного телефону наявні механічні пошкодження у вигляді тріщин, на задній панелі та бокових частинах даного мобільного телефону виявлені подряпини та сколи. Дані пошкодження могли виникнути у наслідок падіння даного мобільного телефону. Даний телефон поміщено до полімерного файлу та опечатано біркою з підписами понятих. Телефон передано на зберігання до камери речових доказів Полтавського РВП який знаходиться за адресою: м. Полтава вул. О. Пчілки 19-Е.

07.12.2018 року о 08:47 год. було призначено процесуально прокурора по даному кримінальному провадженню, що унеможливлювало вчасне погодження клопотання та звернення до суду з клопотанням про арешт майна.

На підставі наведеного, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно з ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У відповідності з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Слідчий суддя, оцінивши причини пропуску строку як поважні, вважає, що необхідно поновити строк та розглянути клопотання про арешт майна по суті.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Встановлено, що у провадженні СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001435 від 06.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду місця події від 05.12.2018 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу огляду місця події від 05.12.2018 року майно, а саме мобільний телефон «Мейзу», підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001435 від 06.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - задовольнити.
Поновити слідчому пропущений процесуальний строк звернення до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду від 05.12.2018 року, а саме: мобільний телефон марки «Мейзу», власником якого є гр. ОСОБА_4 , передня панель білого кольору, задня панель золотистого кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 . На екрані даного телефону наявні механічні пошкодження у вигляді тріщин, на задній панелі та бокових частинах даного мобільного телефону виявлені подряпини та сколи, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1