Номер провадження: 11-кп/813/166/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 06.09.2018 року відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Одесі, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.07.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 313, ч. 1 ст. 317, ст. 70 КК України до 4 років і 3 місяців позбавлення волі;
- 12.01.2018 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки,
- обвинуваченогоу вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеним вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України з призначенням покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно призначено покарання у виді 4 років і 2 місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід стосовно засудженого залишений у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання обчислений з 13.06.2018 року.
Вирішено долю речових доказів.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому, що 06 травня 2018 року, близько 04 год., він, перебуваючи біля батискафу швидкого приготування їжі за адресою: АДРЕСА_2 , помітив потерпілого ОСОБА_7 , майно якого визначив об`єктом злочинного посягання.
З корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, ОСОБА_8 підійшов до потерпілого, штовхнув його, тобто застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, в результаті чого потерпілий впав на землю. У цей час, ОСОБА_8 відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілого «Meizu М5 Note» вартістю 4500 грн., який дістав з кишені штанів потерпілого, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оскаржуючи доведеність своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікації його дій, зазначив, що суд першої інстанції не врахував стан його здоров`я, повне визнання вини та щире каяття, наявність постійного місця проживання та неповнолітньої дитини, призначив йому надто суворе покарання.
Посилаючись на такі доводи, обвинувачений просить пом`якшити призначене йому покарання.

В судове засідання апеляційного суду з`явились прокурор ОСОБА_6 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила відмовити у її задоволенні, а також потерпілий ОСОБА_7 , який залишив вирішення апеляційної скарги на розсуд суду.

Проте, в судове засідання апеляційного суду не з`явились захисник ОСОБА_9 , а також обвинувачений ОСОБА_8 , від якого на день апеляційного розгляду клопотань про розгляд апеляційної скарги за його участі не надходило.

При цьому, апеляційний суд враховує, що адресою, зазначеної у профілі адвоката на сайті Національної асоціації адвокатів України, ОСОБА_9 не зареєстрована, у зв`язку з чим вручити їй поштове повідомлення не надалось можливим (а.п. 69).

Таким чином, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого та по даній категорії справ, участь захисника не є обов`язковою, колегія суддів вважає можливим розглянути провадження при даній явці.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора та потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як видно з журналу судового засідання та мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, обвинувачений повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, внаслідок чого, суд, за погодженням зі сторонами захисту та обвинувачення, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів.

При цьому, суд встановив, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, правильно їх розуміють і їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, сторони у кримінальному провадженні не оспорюють фактичні обставини справи, тому суд апеляційної інстанції вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції зазначив, що керується загальними принципами призначення покарання, визначеними ст.ст. 50, 65 КК України, зокрема: обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів та вчинив черговий злочин, маючи не погашену судимість, в період випробування, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання ставати на шлях виправлення.
Суд врахував також стан здоров`я обвинуваченого, а саме наявність у нього тяжких хронічних захворювань.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав рецидив злочину (вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 15.07.2016 року).
Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 злочину, дані про особу обвинуваченого та інші обставини справи у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення ОСОБА_8 неможливо без ізоляції від суспільства та правильно застосував до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі, з призначенням покарання за правилами ст. 71 КК України.
Доводи обвинуваченого, наведені у апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, адже суд першої інстанції, при призначенні покарання, врахував усі обставини, на які він посилається та призначив останньому мінімальне покарання, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно до припису п. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та зміни вироку в частині призначення покарання немає, оскільки суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання за сукупністю вироків у межах, наближених до мінімальної санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
Керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 06.09.2018 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченогоу вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк з дня отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3