Дата документу 07.11.2018 Справа№ 325/1779/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 325/1779/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/76/18 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула 7 листопада 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 15 грудня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка Приазовського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Встановлені вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 15 грудня 2017 року обставини:
Наприкінці вересня 2017 року, у першій половині дня, точної дати та часу під час досудового розслідування встановити на виявилося можливим, ОСОБА_7 , знаходячись на пасовищі за с. Воскресенка Приазовського району Запорізької області, у траві знайшов 2 металеві предмети схожі на корпус гранати Ф-1, та корпус гранати РГН, а також два предмети схожі на патрони, та діючи з умислом направленим на придбання бойових припасів та вибухових речовин, шляхом привласнення знайденого, придбав зазначені вище речі, які в кишенях речей переніс за місцем свого мешкання на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де сховав у приміщенні господарської споруди та зберігав без передбаченого законом дозволу.
30.10.2017 року під час проведення огляду місця події, в період часу з 17.55 до 20.10 години,в приміщенні кімнати житлового будинку АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_9 та ОСОБА_7 працівниками поліції в присутності понятих було виявлено та вилучено: предмет схожий на корпус гранати Ф-1 1 шт., предмет схожий на корпус гранати ГРН та два предмети схожих на патрони калібру 5,45 мм.
Згідно висновку експерта судової балістичної експертизи №2-687 від 10.11.2017 року:
1.Два патрони, вилучені 30.10.2017 року під час огляду в домоволодінні АДРЕСА_2 є боєприпасами.
2.Надані патрони являються бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39мм, зразка 1974 року, які призначенні для стрільби з нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45мм: автоматів (АК-74, АКС-74, АКС-74У), ручних кулеметів (РПК-74) та їх модифікацій.
3.Надані патрони придатні для стрільби.
Згідно висновку експерта комплексної хіміко-вибухотехнічної експертизи №12-165/6-515 від 15.11.2017 року:
1.Надані на дослідження предмети , які було вилучено 30.10.2017 року під час огляду місця події, в приміщенні кімнати житлового будинку АДРЕСА_2 , де мешкають громадяни ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , являються:
- предмет еліпсоїдної форми (об`єкт №1) корпусом ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 з вкрученою в ньому холостою пробкою гранат (об`єкт №2) промислового виготовлення, які до боєприпасів не відносяться.
- предмет сферичної форми (об`єкт №3)- корпусом бойової ручної осколкової наступальної гранати РГН з вкрученою в ньому холостою пробкою гранат (об`єкт№4) промислового виготовлення, які до боєприпасів не відносяться.
2.Надані на дослідження предмети, а саме:
- корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 містить в собі заряд бризантної вибухової речовини нормальної потужності тринітротолуол (тротил) вагою 50-56г;
- корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГН містить в собі заряд вибухової речовини бризантної дії А-1 Х-1 (флегматизований гексоген) вагою 114 г.;
- холості пробки гранат вибухових речовин в собі не містить.
3. Надані на дослідження корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 та корпусу бойової ручної осколкової наступної гранати РГН придатні для здійснення вибухів при наявності засобів ініціювання або утворення необхідних для цього умов.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України визнав повністю та пояснив суду, що наприкінці вересня 2017 року, у першій половині дня він знаходився на пасовищі за с. Воскресенка Приазовського району Запорізької області,де у траві знайшов 2 металеві предмети схожі на корпус гранати Ф-1, та корпус гранати РГН, а також два предмети схожі на патрони, привласнивши знайдене,які поклав в кишені та переніс за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , після чого сховав у приміщенні господарської споруди та зберігав.
30.10.2017 року з 17.55 до 20.10 години в приміщенні кімнати житлового будинку АДРЕСА_2 , де мешкає він з співмешканкою ОСОБА_9 , працівники поліції в присутності понятих виявили та вилучили: предмет, схожий на корпус гранати Ф-1 1 шт., а також предмет, схожий на корпус гранати ГРН та два патрони калібру 5,45 мм.

Вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 15 грудня 2017 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням. Іспитовий строк встановлено тривалістю в 1 (один) рік, зобов`язавши ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р., який набрав чинності 07.09.2017 р., звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного за цим вироком покарання у зв`язку з амністією.
Стягнуто в дохід держави з ОСОБА_7 судові витрати у сумі 790,96 гривень (сімсот дев`яносто гривень 96 копійок) за проведення судової балістичної експертизи та у сумі 1360,70 гривень (одну тисячу триста шістдесят гривень 70 копійок) за проведення комплексної хіміко-вибухотехнічної експертизи.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , посилається на неправильне застосуванням Закону, який не підлягає застосуванню, а саме ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році». Вказує, що судом призначено ОСОБА_7 покарання відповідно до вимог чинного КК України, однак помилково застосовано до останнього Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнено його від відбування покарання. Вважає, що під час ухвалення вказаного вироку судом не враховано обмеження, визначені ст. 13 вищевказаного Закону щодо можливості застосування амністій до обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки події кримінального провадження відбувались наприкінці вересня 2017 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-19 від 22.12.2016. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення, та на підставі ст. 75 КК України, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, звільнити від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 рік, зобов`язати періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого, який поклався на розсуд суду,перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

На протязі судового засідання ОСОБА_7 повністю визнавав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення за обставин зазначених у вироку суду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні зі згоди підсудного та інших учасників судового процесу, місцевий суд з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та прокурора, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, обмежився лише допитом обвинуваченого, оголошенням висновку експерта судової балістичної експертизи №2-687 від 10.11.2017 та висновку експерта комплексної хіміко-вибухотехнічної експертизи №12-165/6-515 від 15.11.2017 року та дослідженням обставин, які характеризують особу ОСОБА_7 .

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263КК України, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги прокурора, тобто в частині застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію 2016 році» та звільнення останнього від відбування покарання з цієї підстави.

Так, доводи прокурора що ОСОБА_7 не належить до категорії осіб, на якого поширюється дія Закон України «Про амністію у 2016 році» є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом. Дана норма дублюється у ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України наприкінці вересня 2017 року, що не оспорюється сторонами кримінального провадження, обвинувачений визнав вину за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Закон України «Про амністію у 2016 році» набирав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07 вересня 2017 року, до вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України наприкінці вересня 2017 року злочину, який був виявлений 30.10.2017 року. Отже і час вчинення злочину і дата його виявлення мали місцепісля 07 вересня 2017 року, тобто після набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році". Таким чином є обмеження, встановлені ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», що усуває можливість застосування до ОСОБА_7 амністії.

Проте, судом при призначенні покарання не взято до уваги вищевказані вимоги закону та звільнено останнього від відбування призначеного покарання, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пунктом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, крім іншого, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

З огляду на викладене, вказаний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення останнього від відбування покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону судом першої інстанції про кримінальну відповідальність з постановленням свого вироку, що обумовлює задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 419, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 15 грудня 2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України в частині звільнення від відбування покарання скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4