Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/4232/2018 Справа №641/9079/18
УХВАЛА
17 грудня 2018 року слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, 07.12.2018 до ЧЧ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що в період часу з 04.12.2018 до 07.12.2018 невстановлена особа, знаходячись за адресою: м. Харків, Садовий проїзд, 2 А, шляхом вільного доступу таємно викрала грошові кошти у сумі 30 000 гривень.
Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що в період часу з 04.12.2018 до 07.12.2018 невстановлена особа, знаходячись за адресою: м. Харків, Садовий проїзд, 2 А, шляхом вільного доступу з сейфу таємно викрала її грошові кошти у сумі 30 000 гривень, купюрами по 100, 200, 500 гривень.
11.12.2018 вищевказані грошові купюри були визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню.
Слідчий посилається на те, що є достатні підстави вважати, що вилучене майно можливо зберегло на собі сліди вчинення даного злочину, або може бути використано як доказ по іншим кримінальним провадженням та необхідно для проведення відповідних судових експертиз, необхідно накласти арешт на зазначене майно.
В судовому засіданні слідчий не з`явився. Про час і місце розгляду повідомлений належним чином. Причини неявки не відомі.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення слідчого, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Згідно з протоколу огляду речей від 11.12.2018 року був проведений огляд речей, в ході якого був вилучені купюри ТБ 7363869 номіналом 200 гривень та купюра ЕИ 6196793 номіналом 100 гривень.
За п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи те, що тимчасово вилучене майно, відповідає критеріям ст.98 КПК України, і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на зазначене майно.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 170, 172, 173, 175, 309, 395КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на купюру ТБ 7363869 номіналом 200 гривень та купюру ЕИ 6196793 номіналом 100 гривень, вилучені в прозорий файл, верх якого був скріплений ниткою, на який була прикріплена бирка з підписами всіх учасників слідчої дії, з метою перевірки причетності до даного кримінального правопорушення, а також з метою збереження речових доказів.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Виконання ухвали про арешт майна доручити слідчому ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1