КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1084/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач: ОСОБА_2

05 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
підозрюваної ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року,
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 листопада 2018 року, в межах строку досудового розслідування, щодо
ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, українка, є громадянкою України, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонерка, не заміжня, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
та підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 115 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, та прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого та продовження щодо підозрюваної ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисникОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, змінити запобіжний захід підозрюваній з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, із застосуванням електронного засобу контролю та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки клопотання слідчого не відповідає вимогам п.1 ч. 3 ст. 199 КПК України та останній не порушує питання про поновлення процесуального строку для звернення з ним. Стверджує, що фактичне затримання ОСОБА_8 відбулося 07.08.2018 о 00 год. 30 хв., тобто поза межами кримінального провадження. Додає, що резолютивна частина ухвали не відповідає проголошеній 04 жовтня 2018 року.
Також адвокат зазначає про відсутність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого кримінального правопорушення та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Стверджує про відсутність доказів вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки напрямок проходження ранового каналу та анатомічна доступність зони грудної клітини, де розташована рана, не виключають можливості виникнення поранення грудної клітини внаслідок «Самоспричинення» ОСОБА_11 . Додає, що підозрювана ОСОБА_8 надала показання про обставини вчинення ОСОБА_11 самогубства.
Далі в апеляційній скарзі апелянт вказує, що факт вилучення всіх ножів з квартири ОСОБА_8 та знаходження тіла потерпілого в квартирі підозрюваної, не дає підстави вважати, що саме підозрювана ОСОБА_8 вбила потерпілого. Стверджує, що покази свідків свідчать про наявність факту смерті потерпілого ОСОБА_11 та звертає увагу суду на спричинення підозрюваній тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_11 , а після затримання, працівниками поліції.
Крім того, адвокат наголошує, що слідчий суддя дорікав підозрюваній не знанням державної мови та не досліджував матеріали клопотання сторони обвинувачення. Додає, що слідчий не звертався до слідчого судді з клопотанням про призначення судово-медичної експертизи підозрюваної, в призначенні якої необґрунтовано відмовлено стороні захисту.
Також апелянт вказує, що під час допиту та інших слідчих дій підозрювана знаходилася без окулярів. Додає, що підозрювану схиляли до дачі показань про скоєння нею вбивства.
У підсумку захисник наголошує на непомірному розмірі застави для підозрюваної. Вказує на наявність у підозрюваної сім`ї, доньки та відсутність судимостей.
Автор апеляційної скарги ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обгрунтування причин пропуску такого строку зазначає, що повний текст ухвали отримано адвокатом 10.10.2018.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваної, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, наведених захисником, колегія суддів вважає такими, що підлягають задоволенню, оскільки, на переконання колегії суддів, цей строк пропущений з поважних причин.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
07 серпня 2018 ОСОБА_8 о 13 год. 55 хв. (фактичний час затримання 07 серпня о 00 год. 30 хв.) затримано в порядку ст. 208 КПК України.
07 серпня 2018 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
08 серпня 2018 ОСОБА_8 Дарницьким районним судом м. Києва застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.10.2018, з альтернативою внесення застави в розмірі 140960 грн.
24 вересня 2018 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
04 жовтня 2018 керівником Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_12 продовжено строки досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох років, а саме до 07 листопада 2018.
Слідчий СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 , звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року задоволено та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 листопада 2018 року, в межах строку досудового розслідування.
Під час розгляду клопотання про продовженнящодо ОСОБА_8 строку тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Твердження апелянта про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення. Такі дані містяться зокрема у протоколі ОМП від 07.08.2018, протоколі огляду трупа від 07.08.2018, висновку судово-медичної експертизи №85/1813/2 від 18.09.2018, протоколі допиту свідка ОСОБА_13 від 07.08.2018, протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 07.08.2018, протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 07.08.2018, протоколі допиту свідка ОСОБА_16 від 07.08.2018, протоколі допиту підозрюваної ОСОБА_8 від 07.08.2018, протоколі слідчого експерименту від 07.08.2018, протоколі допиту свідка ОСОБА_17 від 08.08.2018, протоколі допиту свідка ОСОБА_18 від 08.08.2018.
Крім того, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваною інкримінованого кримінального правопорушення.
Крім того, факт заперечення наявності обґрунтованої підозри не є визначеною законом підставою для її спростування. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України та є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ст.ст. 22, 26 КПК України).
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Твердження адвоката про відсутність доказів вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки напрямок проходження ранового каналу та анатомічна доступність зони грудної клітини, де розташована рана, не виключають можливості виникнення поранення грудної клітини внаслідок «Самоспричинення» ОСОБА_11 , про що надала показання ОСОБА_8 , колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, як і доводи апеляційної скарги з приводу того, що факт вилучення всіх ножів з квартири ОСОБА_8 та знаходження тіла потерпілого в квартирі підозрюваної, не доводить вчинення підозрюваною ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки сторона обвинувачення в повному обсязі довела суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.
Доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання, а тому вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині, є необґрунтованими.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_8 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Що стосується тверджень захисника про те, що ОСОБА_8 має сім`ю, доньку, раніше не судима, то дані обставини не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути визнані самостійною підставою для задоволення апеляційної скарги захисника, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.
Твердження адвоката про необґрунтованість клопотання слідчого, слід визнати непереконливими, з урахуванням його відповідності вимогам ст.ст. 184, 199 КПК України.
Посилання апелянта на не призначення слідчим судово-медичної експертизи стосовно підозрюваної та відсутність клопотання сторони обвинувачення про поновлення процесуального строку із зверненням до суду із клопотання про продовження строку тримання особи під вартою, не є визначеною законом самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та застосування до підозрюваної цілодобового домашнього арешту, з урахуванням наявності у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Твердження сторони захисту про те, що підозрювану схиляли до дачі показань про скоєння нею вбивства, колегія судді визнає непереконливими, оскільки дані твердження носять характер припущень, з урахуванням ненадання стороною захисту фактів на підтвердження наведеного. Крім того, не містять матеріали провадження і заяв або зауважень підозрюваної з приводу її незадовільного зору, що б, в свою чергу, унеможливило ознайомлення останньої з процесуальними документами у справі. З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження підозрюваної про нанесення їй тілесних ушкоджень.
Посилання сторони захисту на те, що фактичне затримання підозрюваної ОСОБА_8 відбулося 07.018.2018 о 00 год. 30 хв., як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими, з урахуванням часу початку огляду місця події, а саме 07.018.2018 о 00 год. 30 хв. Порушень вимог ст. 208 КПК України в діях органу досудового розслідування, колегія суддів не вбачає.
Твердження захисника про те, що слідчим суддею не досліджено матеріали клопотання, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.
Посилання адвоката на непомірний розмір застави, слід визнати необгрунтованим, через незастосування слідчим суддею альтернативного запобіжного заходу.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального кодексу України.
За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Поновити захисникуОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року.
Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , та продовжено щодоОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 листопада 2018 року, в межах строку досудового розслідування, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4