ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/353/18 Справа № 175/3496/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні №0000023 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз 08.11.2017 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 296 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 повернуто прокурору з підстав невідповідності вимогам ч. 2 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки не містить відомостей про визнання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 потерпілими та жодної інформації про спричинення їм тілесних ушкоджень, що свідчить про неконкретність обвинувачення.
Таким чином, пред`явлене обвинувачення не відповідає вимогам ст. 20 КПК України щодо забезпечення права обвинуваченого на захист, оскільки слідчим при складанні обвинувального акту та прокурором при його затвердженні не дотримано вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що, на думку суду, виключає можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі.
При цьому, суд зазначив, що відмова даних осіб від визнання їх потерпілими та від проходження ними експертизи для визначення ступеня тяжкості отриманих тілесних ушкоджень ніяким чином не впливає на необхідність дотримання стороною обвинувачення вказаних вимог закону.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що даний обвинувальний акт повністю відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні громадського порядку, під час якого останній завдав побоїв ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Вказаний факт детально описано в обвинувальному акті, зокрема, зазначено час, місце, спосіб, кількість ударів, а тому висновок суду про відсутність відомостей про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є необґрунтованим, оскільки такі тілесні ушкодження під час проведення досудового розслідування не встановлені у зв`язку з відмовою останніх звертатись як до медичних закладів, так і до експертних установ.
Зазначає, що зі змісту ухвали не вбачається які саме, на думку судді, правові ознаки злочину відсутні в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_7 та відсутність яких завадили обвинуваченому в повному обсязі реалізувати своє право на захист, а судді визначити конкретних обсяг і межі судового розгляду. Судом не з`ясовано у ОСОБА_7 , що саме йому не зрозуміло у формулюванні пред`явленого обвинувачення, окрім підтримання клопотання захисника про невідповідність обвинувального акту вимогам закону.
Крім того, в порушення вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, повертаючи обвинувальний акт, суд в ухвалі взагалі не вказав, які слідчі або інші окремі процесуальні дії необхідно виконати для усунення недоліків, що в свою чергу позбавляє сторону обвинувачення можливості їх виправити та визначити розумний строк для їх усунення, що фактично унеможливлює реальне виконання вказаної ухвали.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_11 та потерпіла ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомляли, однак, враховуючи, що про дату, час та місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття в судове засідання не є перешкодою для проведення розгляду апеляційної скарги прокурора.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1-3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт лише у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Однак, як убачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про повернення прокурору обвинувального акту вказані вимоги кримінального процесуального закону судом не виконані належним чином.
Так, вимоги до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування встановлені ст. 291 КПК України.
Частина 2 зазначеної статті передбачає, які відомості повинен містити обвинувальний акт, у тому числі, згідно пункту 5 виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, на підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення з урахуванням п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта, яке лише буде підлягати доведенню під час судового розгляду та в аспекті ст. 338 КПК України не завжди може бути остаточним на момент його надходження до суду, має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого КК України, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення.
Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувальний акт містить усі обов`язкові складові, передбачені п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а висновки суду першої інстанції про його невідповідність вказаним вимогам є хибними.
Так, повертаючи обвинувальний акт, суд зазначив, що він не містить відомостей про визнання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 потерпілими та жодної інформації про спричинення їм тілесних ушкоджень, що свідчить про неконкретність обвинувачення. Однак, судом першої інстанції не враховано положення ч. 7 ст. 55 КПК України, згідно яких, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
З огляду на зазначені норми, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині також є обґрунтованими, оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відмовилися від визнання їх потерпілими та в даному кримінальному провадженні вони залучені як свідки.
Згідно обвинувального акта, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, тобто у грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства (хуліганство), вчинене особою, раніше судимою за хуліганство, що супроводжується особливою зухвалістю та пов`язане з опором громадян, які припиняли хуліганські дії. Обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 , із зазначенням часу, місця, способу, кількість ударів, завданих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які намагалися припинити хуліганські дії ОСОБА_7 тощо.
Вказані вище обставини свідчать про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України та зазначені в ухвалі суду першої інстанції підстави для повернення обвинувального акту прокурору є необґрунтованими, а доводи апеляційної скарги прокурора є належними.
Згідно з вимогами ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Частиною шостою статті 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог статей 412 і 415 КПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, під час якого необхідно усунути зазначені недоліки та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням вимог передбачених ст. ст. 314, 315 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000023 стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4