Провадження № 11-кп/4820/56/19
Справа № 686/7125/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
доповідача - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 21.01.2018 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 14 вересня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хмельницького, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавленння волі строком на 10 років.

До набрання вироком законної силу запобіжний захід залишено попередній тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувано в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 25.01.2018 року до дня вступу вироку в законну силу, включно, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1791 грн. 97 коп. документально підтверджених витрат на залучення експерта.
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 25.01.2018 року та 29.01.2018 року на речові докази скасовано.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

За вироком суду, 24.01.2018 року, біля 23 год. 00 хв., на кухні квартири АДРЕСА_2 , перебуваючий в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно вбив ОСОБА_10 , за наступних обставин.
Так, у вказаний вечір, в зазначеній квартирі, (по місцю проживання обвинуваченого) ОСОБА_7 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 та спільними знайомими ОСОБА_10 і ОСОБА_12 розпивали спиртні напої. Біля 23 години ОСОБА_7 та ОСОБА_10 зайшли на кухню цієї квартири, де останній висловився нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_11 , що обурило обвинуваченого. Між ними виник конфлікт, який переріс у бійку, під час якої ОСОБА_7 своєю правою рукою схопив зі столу кухонного ножа, та, тримаючи його за ручку лезом вперед, з метою вбивства, на грунті цих, раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з прикладанням фізичної сили, наніс цим ножем два удари ОСОБА_10 в ділянки розташування життєво важливих органів, а саме: один удар - в ліву бокову поверхню живота, заподіявши тілесне ушкодження у вигляді колото різаної непроникаючої рани живота, яке відноситься до категорії легких, та один удар - в передню поверхню грудної клітки зліва, заподіявши колото - різане проникаюче поранення грудної клітки зліва з ушкодженням серця та лівої легені, яке призвело до гострої крововтрати, від чого ОСОБА_10 помер через короткий проміжок часу у цій же квартирі.
Захисник ОСОБА_8 , в поданій апеляційній скарзі, просить скасувати вирок місцевого суду, постановити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не доведення вини його підзахисного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Вказує на недопустимість доказів:
- протоколу огляду від 25.01.2018 року, проведеного в період часу з 2 год. 40 хв. по 2 год. 50 хв., оскільки спеціаліст ОСОБА_13 , в цей час, брав участь в іншій слідчій дії огляді місця події, яка проводилася в період часу з 01 год.45 хв. по 04.год.40 хв.
- протоколу огляду ОСОБА_7 , оскільки огляд останнього був проведений до внесення відомостей до ЄРДР.
В матеріалах кримінального провадження відсутні заява власника квартири ОСОБА_14 про надання згоди на проведення слідчого експерименту в належній їй на праві власності квартири, відсутня ухвала слідчого судді на проведення даної слідчої дії. Суд першої інстанції вийшов за межі обвинувачення, вказавши у вироку, що обвинувачений своєї протиправної поведінки не зупинив, не зважаючи на те, що потерпілий, обороняючись, хапав за лезо вказаного ножа, так як в формулюванні обвинувачення, в обвинувальному акті такі дії ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_10 відсутні. Дані обставини не були встановлені і під час судового розгляду кримінального провадження. Про відсутність умислу на вбивство свідчать характер взаємовідносин між потерпілим та обвинуваченим, знаряддя злочину кухонний ніж, поведінка обвинуваченого після його вчинення, який викливав швидку, той факт, що після нанесення тілесних ушкоджень потерпілий з обвинуваченим ще деякий час розпивали спиртні напої. Крім того, вказує на залишення поза увагою суду доказів добровільного відшкодування витрат на поховання потерпілого ОСОБА_10 .
Обвинувачений ОСОБА_7 , в поданій апеляційній скарзі, просить скасувати вирок місцевого суду, постановити новий, яким кваліфікувати його дії за ч.2 ст.121 КК України. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог КПК та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Вказує, що умислу вбивати потерпілого в нього не було, а висновки суду про те, що між ними існували неприязні стосунки невірні. Саме потерпілий почав перший нецзурно висловлюватись на адресу його співмешканки та наніс йому удар в обличчя. Такі дії потерпілого обурили його, він схопив ножа та нініс неприцільні удари. Після припинення бійки, вони пішли розпивати спиртні напої, потерпілий не скаржився на погане самопочуття, в зв`язку з чим він не викликав швидку. Той факт, що після спричинення ножових поранень потерпілий міг здійснювати активні дії підтвердив судово-медичний експерт ОСОБА_15 . Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції ніхто не давав покази з приводу того, що потерпілий, обороняючись, хапав за лезо ножа, свідок ОСОБА_12 вказав, що не може пояснити звідки на його одязі кров.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку поданих апеляційних скарг, з посиланням на зазначені у них доводи, прокурора і потерпілу, які вважають вирок суду законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_16 у вчиненні, інкримінованого йому, злочину, за наведених у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив, дав належну правову оцінку.

Твердження захисника та обвинуваченого про недоведеність винуватості останнього у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 є безпідставними, оскільки протилежні висновки суду, в цій частині, ухвалено у відповідності до вимог ст.370 КПК України, на підставі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Як видно з матеріалів кримінального провадження та змісту апеляційних скарг, обвинувачений не заперечує того, що він завдав потерпілому кухонним ножем два удари: один в область живота, другий в грудну клітку, в область серця. Такі показання ОСОБА_16 підтверджені сукупністю інших доказів по справі, яким суд дав належну оцінку.
Так потерпіла ОСОБА_9 підтвердила факт насильницької смерті її сина ОСОБА_10 та здійснення нею його похованя.

За показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вони разом з обвинуваченим та ОСОБА_10 розпивали спиртні напої, а також виявили померлим, останнього, після протрезвіння, самої бійки не бачили. ОСОБА_12 вказав, що у кров ОСОБА_10 міг забруднити свій одяг, коли намагався надати йому допомогу (масаж серця та штучне дихання), а на його взуття кров ОСОБА_10 могла попасти, коли той, ідучи у спальню, проходив повз залишене ним у коридорі взуття.
Крім того вина ОСОБА_16 підтверджується об`єктивними даними, а саме:

- протоколу огляду місця події від 25.01.2018 року - квартири АДРЕСА_2 , в якому, зокрема, зафіксовано виявлений на ліжку, однієї із кімнат, труп ОСОБА_10 з наявними тілесними пошкодженнями, в тому числі і з колото різаним пораненням грудної клітини в області серця; на підлозі, в коридорі предмет, схожий на ніж; плями бурого кольру на простінку, на занавісці, на підлозі.
- лікарського свідоцтва про смерть від 26.01.2018 року, згідно з яким причиною смерті ОСОБА_10 , 1970 року народженя, є колото різане проникаюче поранення передньої поверхні грудної клітки зліва, з пошкодженням серця та лівої легені та гостра крововтрата.
- висновку судово медичної експертизи №51 від 26.03.2018 року, відповідно до якого на трупі ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: колото різаного проникаючого поранення передньої поверхні грудної клітки зліва у вигляді рани з насічкою на рівні 5 міжребер`я по лівій середньоключичній лінії, ушкодження нижнього язичкового сегменту верхньої частки лівої легені, серцевої сорочки та бокової стінки лівого шлуночка серця, яке утворилось від одного удару гострим колюче ріжучим предметом, можливо ножем з клинком довжиною не менше 10 см та шириною не більше ніж 2.2 см, за ознакою небезпеки для життя є тяжким тілесним ушкодженням, перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ; колото - різаної непроникаючої рани лівої бокової поверхні живота, яке утворилось від одного удару гострим колюче ріжучим предметом, можливо вищеописаним ножем, відноситься до категорії легких, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, різаної рани лівої бокової поверхні вказівного пальця лівої кисті, яке утворилось від однієї ріжучої дії гострого предмета, можливо вищеописаного ножа, відноситься до категорії легких, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ; забитої рани лобної ділянки зліва на рівні лівої брови, двох крововиливів в лобній ділянці зліва, крововиливу в ділянці повік лівого ока, крововиливу в лівій величній ділянці, крововиливу спинки та кінчика носа зліва, крововиливу спинки носа справа, по одному крововиливу та садну на слизовій оболонці верхньої та нижньої губ справа, крововиливу та двох саден на задній поверхні правого передпліччя у верхній третині, садна на тильній поверхні великого пальця правої кисті та двох саден на тильній поверхні правої кисті на рівні 3 і 5 п`ястково - фалангових суглобів, які утворились не менше ніж від 6 дій тупих твердих предметів (від ударів предметами чи ударах об них), відносяться до категорії легких. Усі ці тілесні ушкодження у творились в межах однієї години до настання смерті. Смерть ОСОБА_10 настала приблизно за 8-12 год. до проведення судово медичного дослідженя (10 год. 00 хв. 25.01.2018 року) внаслідок колото різаного проникаючого поранення передньої поверхні грудної клітки зліва з ушкодженням серця та лівої легені , яке призвело до гострої крововтрати ( в лівій плевральній порожнині на перикарді 1600мл крові). В момент нанесення йому цього колото - різаного поранення грудної клітки, ОСОБА_10 , ймовірніше за все, перебував у вертикальному чи близькому до такого положенні. Після отримання цього ушкодження ОСОБА_10 міг здійснювати активні дії впродовж короткого проміжку часу (від декількох секунд до декількох десятків хвилин), проте врятувати його життя було неможливо через швидкий темп настання смерті, обумовлений пошкодженям серця та лівої легені. Різана рана бокової поверхні вказівного пальця лівої кисті ОСОБА_10 могла утворитись при захисті від удару гострим предметом, а саме при хапанні за такий предмет.
Лікар судово - медичний експерт ОСОБА_15 в судовому засіданні першої інстанції повністю їх підтвердив, наголосивши, що після отримання вказаних тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 міг здійснювати активні дії протягом короткого проміжку часу (від декількох секунд до декількох десятків хвилин), проте врятувати йому життя, навіть при своєчасному наданні медичної допомоги, було неможливо. Роташування різаної рани бокової поверхні вказівного пальця лівої кисті ОСОБА_10 свідчить проте, що потерпілий хапався за гострий предмет, що характерно для самооборони.
- висновків судових медико криміналістичних експертиз №52 від 7.03.2018 року та №57 від 12.03.2018 року, з яких слідує, що на зовнішній поверхні двох клаптів шкіри, вилучених з грудної клітки та черевної стінки (живота) трупа ОСОБА_10 виявлено: на досліджуваному під №1 клапоті шкіри з лівої половини грудної клітки два ушкодження, а саме : позначене №1 глибое проникаюче-наскрізне ушкодження, яке є колото різаною раною шкіри та позначене №2 непроникаюче поверхневе ушкодження, яке є насічкою шкіри, що переривається, по типу «кінець в кінець» в тупому лівому «обушковому» кінці позначеної №1 колото різаної рани; на досліджуваному під №2 клапоті шкіри з лівої бокової поверхні черевної стінки (живота) одинона глибока проникаюче-наскрізна колото різана рана; обидві ці рани молгли утворитись в невідомій послідовності від дій одного і того ж самого твердого, плоского, без вмісту солей 3-х валентного заліза (іржі), однобічно гострого клинкового знаряддя, по типу ножа, що має скоріш за все «П» подібний на поперечному перетині, «обушок» з добре вираженими ребрами (ліві кінці обох ран), дещо затуплений чи деформований кінець (вістя) та одне лезо з гострою ріжучою крайкою (праві кінці обох ран). Позначена №2 непроникаюча поверхнева насічка шкіри, що переривається, по типу «кінець в кінець» в тупому лівому «обушковому» кінці позначеної №1 колото різаної рани шкіри лівої половини грудної клітки трупа ОСОБА_10 могла утворитись першою, тобто ще до моменту виникнення позначеної №1 колото різаної рани, від одноразового руху ріжучої крайки леза або кінця (вістря) зазначеного однобічно гострого клинкового знаряддя, що був спрямований під кутом в напрямку зліва направо і дещо знизу догори. Однобічно гострий клинок господарського ножа заводського виготовлення, що наданий для експертизи (вилучений в коридорі квартири АДРЕСА_2 25.01.2018 року під час огляду місця події) за груповими та індвідуальними ознаками подібний до однобічного гострого клинкового знаряддя, яким спичинено рани шкіри грудної клітки та черевної порожнини (живота), що вилучені із трупа ОСОБА_10
-речовим доказом - кухонним ножем, який було виявлено на підлозі в коридорі квартири АДРЕСА_2 та вилученено під час огляду місця події, якого суд оглянув в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції підтвердив, що саме цим ножем він вбив ОСОБА_10 , а експерт ОСОБА_17 роз`яснив, що заподіяння вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , зазначеним ножем, не виключається.
- висновку судовобіологічної експертизи № 161 від 10.07.2018 року, з якого слідує, що у змиві з поверхні предмету схожого на ніж (об`єкт №5) виявлено сліди крові людини та клітини з ядрами, генетичні ознаки яких збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_10 і не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11
- висновку судово медичної експертизи № 103 від 8.02.2018 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_7 , станом на 25.01.2018 року, виявлено тілесне ушкодження у вигляді лінійного садна (подряпини) шкіри лівох тім`яно скроневої ділянки голови, яке могло утворитися від одноразової дотичної дії твердого плоского предмету за механізмом «удар-тертя» чи «тертя», може мати давність утворення в межах однієї доби до моменту початку судово медичної експертизи 25.01.2018 року, не є специфічним чи характерним для утворення при падінні з висоти власного зросту, боротьби чи самооборони.
- висновків судово імунологічних експертиз №52 від 26.01.2018 року, №105 від 2.02.2018 року, №106 від 2.02.2018 року, №107 від 5.02.2018 року, №104 від 5.02.2018 року, №92 від 19.02.2018 року, №91 від 16.02.2018 року, №93 від 19.02.2018 року, з яких слідує, що кров з трупа ОСОБА_10 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізасерологічною системою АВ0. Кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізасерологічною системою АВ0. Кров ОСОБА_12 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізасерологічною системою АВ0. Кров ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізасерологічною системою АВ0. В частині плям на шматку тканини (частині занавіски), вилученої з коридору квартири АДРЕСА_2 під час огляду місця події, знайдена кров людини (об`єкти №1 та №2), яка може походити від ОСОБА_7 (Об`єкт №1, при цьому виключити домішки крові від ОСОБА_10 не являється можливим) та від ОСОБА_10 (об`єкт №2). У змивах з керамічної плитки стіни коридору квартири АДРЕСА_2 виявлено кров людини, яка може походити від ОСОБА_7 , при цьому виключити домішки крові в цьому об`єкті, яка може походити від ОСОБА_10 не преставилось за можливе. На туалетному папері вилученому з відра сміття на кухні та на пілозі біля унітазу туалетної кімнати квартири АДРЕСА_2 виявлено кров людини, яка може походити від трупа ОСОБА_10
- висновків судовоімунологічних експертиз №98 від 20.02.2018 року, №97 від 20.02.2018 року №96 від 20.02.2018 року, згідно з якими, в частині плям на парі черевиків свідка ОСОБА_12 , його джинсових штанах, светері знайдена кров людини, яка може походити від трупа ОСОБА_10
- висновку судово медичної експертизи №240 від 1.02.2018 року, згідно якого у його крові виявлено навність етилового (винного) алкоголю в кількості 2,66 проміле.
- протоколу проведення слідчого експерименту, проведеного з підозрюваним ОСОБА_7 від 25.01.2018 року та відеозаписом цієї слідчої дії, з якого вбачається, що останній показав, як саме на кухні власної квартири кулаком правої руки наніс удар в обличчя ОСОБА_10 , попавши в чоло вище носа, у відповідь ОСОБА_18 наніс йому удар кулаком правої руки в праву частину обличчя. Після цього він, ОСОБА_7 , своєю правою рукою схопив зі столу, який знаходився позаду нього, кухонного ножа, та тримаючи його лезом уперед, наніс ОСОБА_10 , цим ножем, удар в область передньої частини тулуба з лівої сторони. Механізм нанесення другого удару ножем ОСОБА_7 не відтворив, пояснивши, що не пам`ятає.
- висновку додаткової судово медичної експертизи №7 від 26.03.2018 року, з якої слідує, що виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження: два крововиливи лобної ділянки зліва та колото різана непроникаюча рана лівої бокової поверхні живота, садно тильної поверхні великого пальця лівої кисті та два садна тильної поверхні правої кисті в проекції 3 і 5 п`ястковофалангових суглобів могли утворитись за механізмом, на який вказав ОСОБА_19 під час слідчого експерименту. Механізм заподіяння інших тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не показав.
- протоколу №493 т/121/14-2018 від 12 лютого 2018 року про результати здійснення негласних слідчих, з якого вбачається, що 25 та 26 січня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Хмельницької області від 25.01.2018 року проводився аудіо контроль місця під час перебування там ОСОБА_7 . Під час розмови із співкамерниками обвинувачений розповідав про обставини вбивства ним ОСОБА_10
- висновку стаціонарної судово психіатричної експертизи №167 від 21.03.2018 року ОСОБА_7 виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, виявляв такі і на період інкримінованого йому злочину, що не позбавляло та не позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. В момент вчинення злочину ОСОБА_7 стані фізіологічного афекту чи іншому подібному емоційному, як підстави для сильного душевного хвилювання, а також у стані паталогічного сп`яніння не знаходився, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Цим та іншим перевіреним та дослідженим у судовому засіданні доказам місцевий суд дав належну оцінку в їх сукупності і прийшов до обґрунтованого висновку про доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого, ч.1 ст.115 КК України, а саме, у вчиненні умисного вбивства, встановивши, що обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Умисний характер діянь ОСОБА_7 , в результаті яких настала смерть ОСОБА_10 , установлений судом на підставі аналізу зібраних у справі доказів та, зокрема, висновків судово-медичних експертиз про особливості ножового поранення на тілі ОСОБА_10 .
Так суд встановив, що між обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 існували неприязні відносини через дружину останнього, ОСОБА_11 , яка залишила двох дітей з потерпілим і перейшла проживати до обвинуваченого. Саме із-за поведінки ОСОБА_11 , потерпілий ОСОБА_10 почав негативно висловлюватись, що призвело до бійки між ним та обвинуваченим, яку розпочав останній, маючи перевагу у фізичних даних. Схопивши зі столу кухонного ножа, з метою вбивства, на грунті цих раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_7 , умисно, наніс цим ножем два удари ОСОБА_10 в ділянки розташування життєво важливих органів, а саме: один удар- в ліву поверхню живота, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної непроникаючої рани живота, яке відноситься до категорії легких та один удар в передню поверхню грудної клітки зліва, заподіявши колото-різане проникаюче поранення грудної клітки зліва з ушкодженням серця та лівої легені, яке призвело до гострої крововтрати, від чого ОСОБА_10 помер через короткий проміжок часу.
Питання про спрямованість умислу суд вирішив, враховуючи сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведенку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Суд прийшов до висновку, що заподіяння обвинуваченим потерпілому двох ударів ножем в життєво важливі органи свідчить про наявність у нього умислу на позбавлення життя ОСОБА_10 , незважаючи на те, що певний проміжок часу потерпілий був ще живий, оскільки, обвинувачений не вжив негайних заходів до виклику швидкої допомоги, не повідомив інших осіб, які перебували в квартирі, про події, що стались.
З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки, ОСОБА_7 , завдаючи удари кухонним ножем в життєво важливі органи- у ліву бокову поверхню живота, передню поверхню грудної клітки зліва(в області серця), усвідомлював небезпечний характер своїх дій і що посягає на життя ОСОБА_10 , передбачав, що наслідками таких дій може стати смерть останнього та бажав цього, а тому доводи захисника про про невідповідність висновків місцевого суду фактичним обставинам справи, та недоведеність винуватості обвинуваченого, у цьому злочині, є необґрунтованими.
Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів не знаходить підстав для перекваліфікації діянь ОСОБА_7 зі ст.115 ч.1 КК України на ч.2 ст.121 КК України, на що є посилання в апеляційних скаргах.

Аналіз зазначених доказів дає підстави для висновку, що під час судового розгляду кримінального провадження були дослідженні всі обставини, які могли мати значення для правильного її вирішення, тому посилання захисту на те, що ряд доказів, зазначених в апеляційній скарзі, є неналежними, недопустимими, недостовірними, оскільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, позбавлені підстав.
Колегія суддів вважає, що докази, зібрані у справі, є належними, відповідають вимогам допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів суд оцінював з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Доводи захисту в апеляційній скарзі про те, що 21.01.2018 року ОСОБА_7 був затриманий без ухвали слідчого судді, а оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, йому значно пізніше, чим порушено право на захист, є надуманими та необгрунтованими.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вказаний злочин вчинено 24.01.2018 року. 25.01.2018 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 та того ж дня йому вручено письмове повідомлення про підозру за ч.1 ст.115 КК України. З моменту затримання його захист здійснював захисник ОСОБА_20 ( а.с. 18т.1).
Твердження захисника на недопустимість доказу-протоколу огляду від 25.01.2018 року, проведеного в період часу з 2 год. 40 хв. по 2 год. 50 хв., під час якого у ОСОБА_7 було вилучено ніж з рукояткою чорного кольору, оскільки вказана дія проведена з порушенням норм КПК(спеціаліст Сологуб одночасно приймав участь у декількох слідчих діях), не заслуговують на увагу , так як з вироку слідує, що ОСОБА_7 не обвинувачується у вбивстві ОСОБА_10 цим ножем.
Крім того, суд не визнав вказаний протокол огляду ОСОБА_7 , як доказ, на підтвердження його винуватості, а тому апеляційні вимоги захисту про виключення цього протоколу з обвинувачення, як недопустимого доказу, позбавлені підстав.
Доводи захисту про недопустимість доказу- протоколу слідчого експерименту від 25.01.2018 року, у зв`язку з тим, що він проведений у житлі, в квартирі АДРЕСА_2 , без згоди її власника ОСОБА_14 та без дозволу слідчого судді, на що є посилання в апеляційній скарзі, судом першої інстанції обгрунтовано відхилені, так як, вказана слідча дія проведена з дотриманя вимог ст. 240 КПК України, зі згоди володільця вказаної квартири ОСОБА_7 .
Під час судового розгляду обвинувачений підтвердив, що його мати ОСОБА_14 тривалий час, понад 10 років, проживає в іншому місті, оскільки перебуває на заробітках за кордоном, а єдиним володільцем та користуваченим вказаної квартири є саме він, так як проживає там з народження. Згоду на проведення, з ним, слідчого експерименту, у цій квартирі, він надав добровільно.
Посилання апеляційної скарги захисника на те, що суд першої інстанції вийшов за межі обвинувачення, вказавши у вироку, що «обвинувачений своєї протиправної поведінки не зупинив, незважаючи на те, що потерпілий, обороняючись, хапав за лезо вказаного ножа», так як у формулюванні обвинувачення, в обвинувальному акті, такі дії ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_10 відсутні, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на їх безпідставність, оскільки, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України, в обвинувальному акті(а.с. 3-6т.1), відповідає формулюванню обвинувачення, викладеному судом у вироку(а.с.233т.2), а тому, підстав вважати, що суд вийшов за межі обвинувачення колегія суддів не вбачає.
Посилання апелянтів на інші порушення, допущенні судом, ніяким чином не спростовують висновок суду про вчинення цього кримінального правопорушення саме ОСОБА_7 , а тому підстав вважати його необґрунтовано засудженим за ч.1 ст.115 КК України, колегія суддів не вбачає.

Необхідним та достатнім є і призначене обвинуваченому покарання.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, на певний строк, з яким погоджується й колегія суддів, суд першої інстанції, як убачається з мотивувальної частини вироку, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, обтяжуючі покарання обставини та відсутність обставин, що його пом`якшують.

Зокрема, те, що обвинувачений є людиною молодого віку, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, характеризується посередньо, у скоєному не кається, потерпіла ОСОБА_9 просила призначити йому найсуворішу міру покарання.
Обставин, які пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно із ст. 67 КК України, судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, дотримався вимог статей 65 - 67 КК України.
Ураховуючи особливу суспільну небезпеку вчиненого злочину, призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. З таким покаранням погоджується і колегія суддів і не вбачає підстав для його пом`якшення.

Наведені обставини не дають підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника.

Керуючись ст. ст.404,405 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 14 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала підлягає касаційному оскарженню до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2