провадження №1-кп/619/576/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0002743 від 26 червня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, має неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює ФОП, не судимий, проживає у АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

встановив:
03.09.2018 року до Київського районного суду м.Харкова Харківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_5 за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002743 від 26 червня 2018 року.

Ухвалою Харківського Апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року кримінальна справа передана на розгляд до Дергачівського районного суду Харківської області.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05.11.2018 року по справі призначене підготовче судове засідання на 14.11.2018 року.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що в березні 2018 року - більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 перебуваючи біля домоволодіння за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, з метою незаконного придбання вибухового пристрою - ручної осколкової гранати РГД5, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки у вигляді незаконного придбання вказаного вибухового пристрою, бажаючи цього, з мотивів реалізації особистих потреб, придбав у ОСОБА_8 шляхом обміну на 1000 гривень ручну осколкову гранату РГД5. При цьому, домовившись з ОСОБА_8 , що отримана від останнього ручна осколкова граната-РГД5 передана в якості застави, після повернення в подальшому йому _1000 гривень, її буде передано назад ОСОБА_8 .

Після вказаного незаконного придбання в березні 2018 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, від ОСОБА_8 ручної осколкової гранати РГД5, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на незаконне її зберігання, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді незаконного зберігання вказаного вибухового пристрою, з мотивів виконання зобов`язань перед ОСОБА_8 щодо повернення гранати після погашення останнім боргу, з метою отримання в подальшому 1000 гривень від ОСОБА_8 , які були передані під заставу гранати, зберігав ручну осколкову гранату РГД5 у невстановленому в ході досудового розслідування місці, в тому числі при собі, без передбаченого законом дозволу до 20 години 10 хвилин 16.05.2018.

Після чого, 16.05.2018 року близько 20 години 10 хвилин, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, спрямований на незаконний збут вибухового пристрою, а саме ручної осколкової гранати РГД-5, діючи з прямим умислом, з мотивів виконання зобов`язань перед ОСОБА_8 щодо повернення гранати після погашення останнім боргу, з метою отримання . 1000 гривень від ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки у формі незаконного збуту вибухового пристрою, а саме ручної осколкової гранати РГД5 та бажаючи цього, незаконно збув шляхом обміну на 1000 гривень ОСОБА_8 вибуховий пристрій - ручну осколкову гранату РГД5.

Вказана ручна осколкова граната РГД5 споряджена уніфікованим запалом до ручних гранат модернізованим УЗРГМ, промислового способу виготовлення, та згідно з висновком судової вибухово-технічної експертизи .№ 76/2018 від 23.06.2018 придатна до вибуху. Придбання, зберігання та збут ОСОБА_5 вказаної гранати без додержання вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №662 є незаконним.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання та збут вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

У підготовчому судовому засіданні від обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про повернення обвинувального акта.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши та обговоривши клопотання, дослідивши обвинувальний акт, надані до нього матеріали, суд приходить до висновку про наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно вимог ч.1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення,і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

У обвинувальному акті, затвердженому прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 28.08.2018 року у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України існує ряд недоліків, які не дозволяють конкретизувати формулювання обвинувачення, та, як наслідок, здійснювати повноцінний захист особи.

Так, у анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_5 не зазначено місце його реєстрації, що дає підставу вважати на недостовірність персональних даних обвинуваченого.

Відсутній чіткий і конкретний зміст складу злочину. Так не вказана дата та час скоєння злочину щодо придбання вибухового пристрою. Конструкція викладеного складу злочину, який, за твердженням органу обвинувачення скоїв ОСОБА_5 , не дозволяє зробити висновок-придбання та збут це складова частина об`єктивної сторони - дій ОСОБА_5 , чи це суспільно-небезпечні наслідки злочину, як на це вказує орган обвинувачення. Проте сама дія - придбання чи збут не може бути суспільно-небезпечним наслідком скоєння злочину, передбаченого ст. 263 КК України, яким є, насамперед, суспільні відносини у сфері обігу зброї та небезпека, яку несе її незаконний обіг.

Крім того, складова суб`єктивної сторони злочину, а саме мотив його скоєння, викладена стороною обвинувачення як «реалізація особистих потреб», зовсім незрозуміла та потребує роз`яснення, - які саме потреби реалізував ОСОБА_5 при придбанні у ОСОБА_8 вибухового пристрою.

Відсутність в обвинувальному акті конкретизованого формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, а як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.

Відсутність цих відомостей серед фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, під час судового розгляду може призвести до неможливості встановити дійсні обставини справи, оскільки за ч.1, 2 ст.337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

За ч.1 ст.338 КПК з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Таким чином, прокурор позбавлений можливості в ході судового розгляду змінити або доповнити фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, без зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення.

Вищевикладені обставини вказують на порушення кримінального процесуального законодавства та порушення права обвинуваченого ОСОБА_5 на захист, яке, зокрема, повинно бути забезпечено конкретністю пред`явленого обвинувачення та можливістю реалізувати гарантоване Конституцією України та чинним КПК України право на захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції».

Згідно ст. 109 ч.2 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1)номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2)реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування ; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

В порушення вимог п.1 ч.2 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування у розділі І «Проведенні під час досудового розслідування процесуальні дії», не містить відомості про час проведення усіх процесуальних дій, а лише про їх дату. Час вказаний вибірково.

Відповідно до ч.4 т. 278 КПК України, дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Однак, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні будь-як і дані щодо часу внесення до ЄРДР відомостей про скоєння кримінального правопорушення конкретною особою.

В порушення п.3 ч.2 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування у розділі III «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані під час досудового розслідування», містить посилання на захід забезпечення кримінального провадження, застосований до ОСОБА_5 - «Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», застосований із 31.07.2018 до 25.09.2018 року. Це не відповідає дійсним обставинам, через те, що до ОСОБА_5 обрано запобіжний захід - домашній арешт.

Таким чином, складений стороною обвинувачення обвинувальний акт від 28.08 2018 року у кримінальному провадженні № 90002743 за ознаками вчинення злочину, передбаченому ч.1 ст. 263 КК України є таким, що не відповідає вимогам п.п. 2,5 ч. 2 ст.291 КПК України, підлягає поверненню прокурору .

Крім того, прокурор у судовому засіданні просив про подовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , мотивуючи дане клопотання тим, що є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які вказують на те, що обвинувачений може: - переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Так, ОСОБА_5 , вчинив злочин за який передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 7 років, що свідчить про реальні спроби уникнення кримінальної відповідальності шляхом переховування від правоохоронних органів та суду; а також - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Так, ОСОБА_5 відомі анкетні дані, місце мешкання свідків, що свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних підозрюваному показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст.23 КПК України. Крім того, обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України). Так, відповідно до ч.1 ст.32 КК України ОСОБА_5 вчинено злочин пов`язаний із незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами та вибуховими пристроями в період дії на території України Антитерористичної операції, що вказує на модель поведінки та реальну можливість продовження злочинної діяльності пов`язаної із незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами та вибуховими пристроями, що також свідчить про підвищену суспільну небезпеку підозрюваного. Підставою для продовження застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Застосування більш м`яких заходів забезпечення кримінального провадження є неможливим.

У той же час від обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання, мотивуючи дане клопотання тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України у даному кримінальному провадженні відсутні.

Заслухавши, дослідивши та обговоривши клопотання, надані до них матеріали, суд приходить до висновку про наступне.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 31.07.2018 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 25.09.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу.

Згідно із ч. З ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обираючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слідчий суддя вказав на наявність ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто що ОСОБА_5 може скоїти новий злочин та ухилятись від слідства та суду.

В даний час відпали будь-які ризики зазначені в ч.1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_5 і до обрання запобіжного заходу, на протязі більше ніж двох місяців, і після нього не переховувався від слідства, за першим викликом прибував до слідчого та в суд, і, таким чином, своєю поведінкою довів те, що цей ризик на цей час втратив свою актуальність. Крім цього слідством не доведено ризик вчинення ОСОБА_5 нових злочинів, раніше він не притягався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, є фізичною особою-підприємцем, одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дружину та непрацездатних батьків.

Проте, незважаючи на те, що ОСОБА_5 потрібно утримувати вказаних осіб, йому заборонено цілодобово залишати будинок за місцем мешкання, що позбавляє ОСОБА_5 можливості виконувати професійні обов`язки, і, тим самим, матеріально утримувати перелічених осіб.

За таких обставин суд вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст.110, 291, 314, 27, 36, 134, 154, 178, 179, 194, 392 КПК України, -

ухвалив:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002743 від 26 червня 2018 року у відношенні ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України - повернути прокурору.

В задоволенні клопотання прокурора про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці відмовити.

Обрати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із Дергачівського району Харківської області та м. Харкова без дозволу прокурора, або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Ухвала діє до 20 січня 2019 року.

Порушення умов особистого зобов`язання має наслідком застосування більш жорсткого запобіжного заходу та застосування грошового стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали вручити обвинуваченому після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на покласти на начальника Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області.

Ухвала в частині щодо повернення обвинувального акту прокурору може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через районний суд протягом 7 днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1