Справа № 192/45/19
Провадження № 1-в/201/252/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» Міністерства юстиції України про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_3 , засудженого в останнє вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 квітня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання начальника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» МЮУ про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_3 , засудженого в останнє вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 квітня 2018 року, яким не враховано покарання за попереднім вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2017 року, що набрав законної сили 17 жовтня 2018 року, а отже цей вирок не міг бути врахований при ухваленні останнього за часом вироку та призначенні засудженому остаточного покарання, у зв`язку з чим засудженому слід визначити порядок призначення покарання за наявності кількох вирків на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки та вісім місяців.

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки не повідомили, а тому, враховуючи положення ч. 4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання останніх не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши зазначене клопотання і долучені до нього документи, суд приходить до таких правових висновків.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків, суд визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Як встановлено з матеріалів долучених до цього клопотання, ОСОБА_3 був засуджений:

- 16 квітня 2018 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді чотирьох років та шести місяців позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року зазначений вирок суду від 16 квітня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_3 було змінено та зараховано засудженому у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 17 лютого 2017 року по день набрання вироком законної сили 14 листопада 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін;

- 15 листопада 2017 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді чотирьох років та восьми місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 року зазначений вирок суду від 15 листопада 2017 року щодо засудженого ОСОБА_3 було залишено без змін. Постановою Верховного суду колегії суддів Другої судової палати касаційного кримінального суду від 17 жовтня 2018 року вирок суду першої інстанції від 15 листопада 2017 року та ухвалу апеляційного суду від 01 лютого 2018 року щодо засудженого ОСОБА_3 було змінено та зараховано засудженому у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 01 лютого 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в решті судові рішення залишені без змін.

Дійсно, згідно останнього за часом вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 квітня 2018 року при призначенні засудженому ОСОБА_3 остаточного покарання не було враховано призначене йому покарання за попереднім вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2017 року. Однак, доводи заявника є безпідставними в частині того, що суду першої інстанції на час ухвалення останнього за часом вироку від 16 квітня 2018 руду не було відомо про наявність попереднього вироку від 15 листопада 2017 року, що набрав законної сили лише пізніше 17 жовтня 2018 року, а отже цей вирок не міг бути врахований при ухваленні останнього за часом вироку, оскільки згідно ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 року зазначений вирок суду від 15 листопада 2017 року щодо засудженого ОСОБА_3 був залишений без змін, а отже останній набрав законної сили згідно вимог ст. 532 КПК України після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, тобто 01 лютого 2018 року, ось чому на дату ухвалення останнього за часом вироку суду від 16 квітня 2018 року вже було відомо про наявність попереднього вироку суду, який набрав законної сили.

Згідно пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадку, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.
Оскільки на час ухвалення вироку від 16 квітня 2018 року було відомо про наявність попереднього вироку від 15 листопада 2017 року, що набрав законної сили 01 лютого 2018 року, при цьому вказані вироки на даний час вже зверненні до виконання, судом, яким розглядається це клопотання про застосування покарання за наявності кількох вироків в порядку, передбаченому Розділом VІІІ КПК України, можуть вирішуватись на стадії виконання вироків лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого, а отже не підлягають розгляду в такому порядку питання, які порушують суть вироку та погіршують становище засудженого, звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову, у зв`язку з чим подане клопотання виправної колонії задоволенню не підлягає, при цьому не вбачається перешкод для самостійного виконання вищезазначених вироків суду відносно ОСОБА_3 .

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що вирішення зазначеного клопотання порушує суть вироків та може погіршити становище засудженої, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 70 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» Міністерства юстиції України про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_3 , засудженого в останнє вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 квітня 2018 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду, а засудженим у той же строк з моменту вручення її копії.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1