ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/6695/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2018 р. Суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву адвоката ОСОБА_2 про відвід судді ОСОБА_3 яка розглядає відвід головуючому судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0005045 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 301 КК України,

за участі:

секретаря ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва, головуючий у справі - суддя ОСОБА_4 , перебуває кримінальне провадження № 005045 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 301 КК України.

26.11.2018 року захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_2 подано заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_4 , яка у порядку ст.35 КПК України передана для розгляду судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_3 .

Дізнавшись, що розгляд даної заяви буде здійснювати суддя ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_2 заявила заяву про її відвід, яка зареєстрована та в порядку ст.35 КПК України передана для розгляду судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Підставами для відводу судді ОСОБА_3 , на думку захисника є те що, суддею ОСОБА_3 було проведено підготовче судове засідання у справі № 753/1977/18 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 301 КК України, за результатами якого ухвалою від 08.02.2018 року було відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, а кримінальне провадження повернуто прокурору для прожовження досудового розслідування, а отже суддя вже брала участь у розгляді даного кримінального провадження, що суперечить вимогам ст. 76 КПК України.

Прокурор просив відмовити у задоволенні вказаної заяви, оскільки вона не містить належного обґрунтування, а тому жодних підстав для відводу судді ОСОБА_3 не має, крім того вказана заява спрямована на затягування судового розгляду кримінального провадження.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце його проведення були повідомлений належним чином.

Розглядаючи заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_3 , суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участь у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанції, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Згідно із ч.1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 КПК України за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

При цьому, частиною 5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Під час розгляду зави про відвід, судом встановлено, що суддя ОСОБА_3 є суддею, яка розглядає відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 005045 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 301 КК України, тобто лише перевіряє наявність підстав, що виключають участь судді ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні, та не є суддею, яка розглядає вказане кримінальне провадження.

У п.2 Листа №223-1650/0/4-16 від 16.06.2016 року Вищий спеціалізований суд із розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що заявлення відводу судді, який розглядає відвід можна розцінювати як зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження та діючи відповідно до ч.4 ст.81 КПК України залишати такі заяви без розгляду.

Перевіряючи доводи захисника ОСОБА_2 суд вбачає всі підстави для залишення її заяви без розгляду, однак беручи до уваги вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, а також з метою виключення навіть найменших сумнівів у незалежності та безсторонності судді, суд вважає за необхідне розглянути заяву по суті.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своєму рішенні у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад, відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності ("Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду ("Пуллар проти Сполученого Королівства").

Також, стосовно об`єктивного критерію слід визначити окремо від поведінки головуючого у справі судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими ("Ветштайн проти Швейцарії", "Ферантелі та Сантанжело проти Італії").

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного ("Ветштайн проти Швейцарії").

Воднас, в заяві про відвід, захисником не зазначно обставин, які б об`єктивно обгрунтовували уперередженість чи небезсторонність судді ОСОБА_3 .

Також судом не здобуто таких обставин під час судового розгляду заяви про відвід.

Окремо суд зазначає, що суддя ОСОБА_3 є суддею, яка наділена повноваженнями лише, перевірити наявність підстав, що виключають участь судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , і не здійснює повноваження судді у цьому кримінальному провадженні.

Беручи до уваги вищенаведені факти, суд приходитиь до висновку, що заява адвоката ОСОБА_2 про відвід судді ОСОБА_3 є необгрунтованою, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 75,76, 80, 81 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_2 про відвід судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_3 від розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0005045 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 301 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: