Дата документу 06.05.2019 Справа № 336/2326/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 336/2326/19 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/414/19 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

розглянула 6 травня 2019року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який не має реєстрації, фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК Україниза наступних обставин.

Так, 11.04.2019 р. у період часу з 08.15 год. по 08.25.год. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в салоні маршрутного таксі № 9, на шляху слідування від ЗГТ «Житловий масив» до ЗГТ «Вулиця Червона» в м. Запоріжжя, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з сумки потерпілої ОСОБА_9 , гаманець чорного кольору, який для потерпілої матеріальної цінності не представляє, в якому знаходились грошові кошти в сумі 382 грн., які належать потерпілій.
Після чого, ОСОБА_7 разом із викраденим майном, покинув салон маршрутного таксі, тим самим втік з місця вчинення злочину, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 382 грн.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Дане кримінальне правопорушення внесене до ЄРДР за № 0000950 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
11.04.2019 р. ОСОБА_7 о 08.28 год. затримано на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України.
11.04.2019 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Слідчий Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , в обґрунтування якого послався, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , з метою уникнення ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовуючи до вказаної особи запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та покладаючи обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, проте стороною обвинувачення не доведені ризики зазначені в клопотанні, а тому з урахуванням постійного місця проживання підозрюваного, обрав відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В апеляційній скарзі прокурор, вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Так, злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 віднесено до категорії середньої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, що дозволяє застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України. Підозрюваний ОСОБА_7 офіційно ніде не працевлаштований, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що з метою уникнення покарання за вчинений злочин, знаходячись на волі буде переховуватись від органів досудового розслідування (суду), що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, підозрюваному достеменно відома потерпіла, та основний свідок у кримінальному провадженні з яким особисто знайомий підозрюваний, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконний вплив на потерпілу у вказаному кримінальному провадженні. Звертає увагу, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що підозрюваний ОСОБА_7 неодноразово засуджувався за вчинення злочинів проти власності та взагалі не має місця реєстрації, жодних доказів на підтвердження місця проживання, а саме квартири АДРЕСА_2 суду не надано. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та, постановити нову, якою обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Підозрюваний висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

У відповідності до положень ч.1ст. 404 КПК України, судове рішення слідчого судді переглядається в межах апеляційної скарги.

Так, обгрутованність висунутої ОСОБА_7 підозри, висновки щодо якої слідчим судом мотивовані, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому, згідно ч. 1ст. 404 КПК України, не перевіряються.

Слідчий суддя, розглядаючи дане клопотання, зазначив, що на підтвердження вказаних у клопотанні ризиків ні слідчим, ні прокурором не надано жодного доказу, а саме: відсутні доводи, які б давали підстави вважати, що внаслідок не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 буде ухилятися від слідства та суду чи незаконно впливати на потерпілу, свідка у кримінальному провадженні.

Ні зміст клопотання, ні доводи, викладені в апеляції не обґрунтовують необхідності застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя, врахувавши дані про особу підозрюваного, наявність постійного місця проживання, наявність захворювання, дійшов до висновку про необхідність у застосуванні більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з покладанням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При розв`язанні клопотання, слідчим суддею прийнятті до уваги положення ст. 178 КПК України стосовно обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу у їх сукупності, достатньо мотивувавши прийняте рішення.

Отже, слідчий суддя у відповідності із вимогами ст.132,179,183,194 КПК України, з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні злочину середньої тяжкості, цілком обґрунтовано обрав відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням певних обов`язків, що, на думку судової колегії, відповідає меті досягнення дієвості цього провадження.

На користь прийнятого слідчим суддею рішення вказує і явка підозрюваного до суду та відсутність відомостей щодо порушення ним покладених процесуальних обов`язків.

Також, слідчий суддя вірно зазначив, що до клопотання не додано будь-яких достеменних доказів, окрім перелічення їх у відповідному клопотанні, щодо наявності у підозрюваного не знятих чи непогашених судимостей, а тому ризик про вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення є сумнівним.

Вимоги ч.4 ст. 194 КПК України наділяють слідчого суддю можливістю застосувати інший запобіжний захід, ніж запропонований у клопотанні.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Таким чином, слідчий суддя, взявши у сукупності обставини справи, відомості щодо особистості підозрюваного дійшов вірного висновку про відсутність підстав для застосування підозрюваному ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, обравши останньому, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, що відповідає вимогам ст.ст. 177-178 КПК України.

Вимоги, викладені у п. 3 ч.2 ст.183 КПК України вказують на виключність підстав для застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу, які у даному випадку по відношенню до ОСОБА_7 відсутні.
Крім того, за підтвердженими відомостями, досудове розслідування даного кримінального провадження завершено, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 скерований до суду.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається, наслідком чого є відмова у задоволенні апеляції.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Керуючись ст. ст.404, 405,407,422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3