Справа № 204/7001/18
Провадження № 1-в/204/1306/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі справу за поданням Чечелівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від покарання, у зв`язку з закінченням строку випробування засудженого: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
Чечелівський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_6 від покарання. В обґрунтування подання вказали, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на один рік. Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого вироком суду було покладено обов`язки: повідомляти уповноважені органи з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи; періодично реєструватися в уповноважених органах з питань пробації; не виїжджати за межі України на постійне місце мешкання, без дозволу уповноваженого органу з питань пробації. 24.11.2017 року до Чечлівського районного відділу надійшли для виконання з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська розпорядження та дві копії вироку відносно ОСОБА_6 06.12.2017 року засуджений ОСОБА_6 ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, вимогами ч. 3 ст. 164, 166 КВК України, письмово попереджений про наслідки ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків. В це же день, 06.12.2017 року з ОСОБА_6 проведена індивідуально-профілактична робота з метою попередження скоєного ним нового злочину, порушень громадського порядку, які б потягли за смобою адміністративні стягнення та йому винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію (1-й та 3-й вівторок кожного місяця). За даними УІП КП 102 при ГУНП України від 05.12.2017 року відносно ОСОБА_6 13.09.2017 року Чечелівським відділом поліції ГУНП в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження та внесено до ЄРДР №0/001941 інформацію про вчинення засудженим кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України. 15.09.2017 року ОСОБА_6 оголошено про підозру. 16.09.2017 року кримінальне провадження направлено до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з обвинувальним актом. Станом на 13.03.2018 року, 19.07.2018 року кримінальне провадження знаходиться на розгляді у судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 . Справа по суті не розглянута. За даними УІП КП 102 при ГУНП України ОСОБА_6 більш окрім вказаного вище провадження до кримінальної відповідальності не притягувався. Строк випробування ОСОБА_6 за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2018 року за яким ОСОБА_6 перебуває на обліку у Чечелівському районному відділі закінчився 20.09.2018 року, під час відбування покарання призначеного покарання двічі скоїв адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 127 КУпАП. З метою виправлення та попередження скоєння нового злочину неодноразово проводились бесіди профілактичного характеру з метою виправлення, також: 30.11.2017 року не з`явився на реєстрацію до районного відділу без поважної причини, підтверджуючих документів поважності неявки не надав, до медичних закладів не звертався. 06.12.2017 року засуджений прибув до районного відділу, з приводу неявки на реєстрацію надав пояснення та на підставі ст. 166 КВК України йому винесено зауваження у вигляді письмового попередження. 20.03.2018 року не з`явився на реєстрацію до районного відділу без поважної причини, підтверджуючих документів поважності неявки не надав, до медичних закладів не звертався. 22.03.2018 року засуджений ОСОБА_6 прибув до районного відділу, з приводу неявки на реєстрацію надав пояснення та на підставі ст. 166 КВК України йому винесено застереження у виді письмового попередження. В подальшому засуджений порядок та умови відбування покарання з випробуванням не порушував.

Представник органу пробації у судовому засіданні просила суд задовольнити подання.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, але надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням кримінально-виконавчої інспекції звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в кримінально-виконавчій інспекції.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2017 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на один рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його відповідно до ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу з питань пробації; повідомляти органи з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації.
24.11.2017 року ОСОБА_6 був взятий на облік.

Строк випробування засудженого ОСОБА_6 за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2017 року - закінчився 20.09.2018 року.

Протягом іспитового строку ОСОБА_6 двічі скоїв адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 127 КУпАП. Також, двічі порушив покладені на нього судом обов`язки, а саме 30.11.2017 року, 20.03.2018 року не з`явився на реєстрацію до районного відділу без поважної причини, підтверджуючих документів поважності неявки не надав, за що було винесено постанову про зауваження у вигляді письмового попередження.

Відповідно до матеріалів подання відносно ОСОБА_6 13.09.2017 року Чечелівським відділом поліції ГУНП в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження та внесено до ЄРДР № 0/001941 інформацію про вчинення засудженим кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України. 15.09.2017 року ОСОБА_6 оголошено про підозру. 16.09.2017року кримінальне провадження направлено до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з обвинувальним актом. Кримінальне провадження не розглянуто і по ньому здійснюється судовий розгляд.

За таких обставин слід зазначити, що зі змісту ч. 3 ст. 75 та ч. 1 ст. 78 КК України слідує, що через використання словосполучень «не вчинить нового злочину» та «виконає покладені на нього обов`язки» випливає, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями кримінального закону є не вчинення засудженим у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину. При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України та ч. 1 ст. 17 КПК України вважається невинуватою.

Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства презумпцію невинуватості, відповідно до якої ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом. Будь-яке втручання у права людини має гуртуватися на положеннях закону, а отже відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.

Принцип презумпції невинуватості закріплений також у багатьох міжнародних договорах, згода та обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України від 29.06.2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України.

Таку ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.

Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Конвенція), а також у рішеннях Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), що містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.

Так ЄСПЛ у справі Барбера Мессегеу і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що відсутність у положеннях ч. 3 ст. 75, ч. 1 ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 165 КВК України модального слова «може» свідчить, що згадані норми мають імперативний (зобов`язуючий) характер, представник органу з питань пробації після закінчення іспитового строку має звернутися з поданням про звільнення від відбування покарання, а суд відповідно, ухвалити рішення про таке звільнення, якщо він протягом цього строку виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, що повинно бути встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, приймаючи до уваги, що на цей час Красногвардійським районним судом міста Дніпропетровська по кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України не ухвалювалося обвинувального вироку, враховуючи, що з часу закінчення іспитового строку, тобто з 20.09.2018 року вина ОСОБА_6 у вчиненні нового злочину під час іспитового строку не доведена. Крім того, як вбачається з особової справи № 123/2017, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_6 було вручено 15.09.2017 року, тобто до ухвалення вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2017 року.

У зв`язку з вищевикладеним, подання Чечелівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 78 КК України, 165 КВК України, п. 9 ст. 537, ч.5. ст. 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Подання Чечелівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області - задовольнити.
На підставі ч. 1 ст. 78 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2017 по закінченню строку випробування.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1