Номер провадження: 11-сс/813/820/19
Номер справи місцевого суду: 523/2167/19 1-кс/523/2347/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 08 травня 2019 року про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000512 від 09 лютого 2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 121, ч.4 ст.296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 08 травня 2019 року задоволено клопотання слідчого Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 121, ч.4 ст.296 КК України, продовжений строк тримання під вартою на 30 діб із можливістю внесення застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 192 100 грн., а також, у разі внесення застави, на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що:

- слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та доводи про їх існування ґрунтуються лише на припущеннях;

- підозрюваний не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, підтримує батьків, на утриманні у нього знаходиться троє малолітніх дітей, він позитивно характеризується;

- запобіжний захід визначений слідчим суддею є занадто суворим для підозрюваного, оскільки враховуючи стан здоров`я підозрюваний потребує динамічного нагляду психіатра та психолога.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зі змісту ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий суддя в цілому дотримався вимог ст.199 КПК України та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він 09 лютого 2019 року, приблизно о 04:20 год., знаходячись біля входу у приміщення караоке-холу «Freddy» за адресою: м.Одеса, вул.Семена Палія, 99б/8а, в ході словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистої неприязні між ним та раніше йому незнайомим ОСОБА_10 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, дістав належний йому пістолет «Флобер» та здійснив із нього чотири постріли в бік ОСОБА_10 , внаслідок чого спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження.

За даними фактами 09 лютого 2019 року інформацію про вчинені злочини, передбачені ч.1 ст.121 та ч.4 ст.296 КК України, внесено до ЄРДР за №0000512 та розпочато досудове розслідування.

10 лютого 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних злочинів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом доказів зібраних у кримінальному провадженні, а саме: протоколом огляду місця події від 13 лютого 2019 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколами огляду відеозапису із камер зовнішнього спостереження, на якому зафіксовано факт застосування ОСОБА_8 предмету схожого на пістолет, іншими матеріалами кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено та в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційний суд вважає, що слідчий в клопотанні та наданих матеріалах, а також прокурор в судовому засіданні апеляційного суду довели, що ризики передбачені пунктами 1, та 3 ч.1 ст.177 КПК України, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 не зменшились і продовжують існувати, зокрема останній перебуваючи на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Так, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох тяжких злочинів, за які, у разі доведеності вини підозрюваного, йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що з метою ухилитись від кримінальної відповідальності ризик того, що ОСОБА_8 може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду є цілком обґрунтованим і продовжує існувати.

Вказаний ризик підтверджується і тією обставиною, що одразу ж після вчинення злочинів ОСОБА_13 з місця події втік.

Крім того, апеляційний суд вважає, що не зменшився і продовжує існувати ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, в ході проведення досудового розслідування в якості свідків було допитано осіб, які в повному обсязі викривають підозрюваного у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.1 ст.121 та ч.4 ст.296 КК України. З метою встановлення істини у кримінальному провадженні слідству необхідно ще виконати ряд процесуальних дій, отримати висновки експертиз, а тому, враховуючи характер та обставини злочинів, що інкримінуються підозрюваному, апеляційний суд вважає, що останній може впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни, або викривлення їх показів, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному досудовому розслідуванню.

Апеляційний суд ставить під сумнів доводи сторони захисту про наявність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, оскільки підозрюваний ніде не працює, а в матеріалах провадження відсутні докази про те, що він утримує трьох малолітніх дітей від колишнього шлюбу, а також утримує батьків.

Також апеляційний суд бере до уваги, що на території м.Одеси ОСОБА_8 не зареєстрований, проживає він у найманій квартирі.

Крім того, апеляційний суд враховує характер та обставини злочинів, які інкримінуються ОСОБА_8 , який почав стріляти в потерпілого без будь-яких вагомих причин, в результаті чого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Більш того, після завершення конфлікту, ОСОБА_8 не намагався надати першу допомогу потерпілому, а зник з місця вчинення злочину.

Така зухвала поведінка підозрюваного свідчить про його явне нехтування загально прийнятими нормами моралі та правилами поведінки у суспільстві, а тому апеляційний суд вважає, що підозрюваний може здійснювати спроби вчиняти сплив на потерпілих і свідків.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та може запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

При цьому обставини, передбачені ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом не встановлені.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є необґрунтованими та не підлягає задоволенню.

Разом з цим, слідчий у своєму клопотанні просив продовжити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою у виді тримання під вартою без визначення розміру альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

В свою чергу, продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий суддя визначив у якості альтернативного запобіжного заходу заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 192 100 гривень, частково задовольнивши таким чином клопотання слідчого.

Проте в резолютивній частині оскаржуваної ухвали слідчий суддя зазначив про повне задоволення клопотання слідчого.

Апеляційний суд визнає такі протиріччя резолютивної частини оскаржуваної ухвали, як описку, яка може бути виправлена слідчим суддею в порядку ст.379 КПК України.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199,309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2019 року, якою ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 30 діб у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000512 від 09 лютого 2019 року залишити без змін.

Рекомендувати слідчому судді виправити описку в резолютивній частині ухвали щодо повного задоволення клопотання слідчого.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3