Справа № 369/2462/19
Провадження №1-кс/369/804/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваної ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання старшої слідчої СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006905 від 18.02.2019, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15ч. 2 ст. 185 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:
Старша слідча СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що04.12.2018 року близько 16.50 год. ( більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає,намагалась таємно викрасти належні ПП « ОСОБА_6 », товарно-матеріальні цінності, а саме: сир марки «Camamberlapolle», вартістю 31,80 грн., макарони марки «Barilla 0,5» вартістю 31,96 грн., оливки марки «Vera-інжир», вартістю 33,20 грн., шоколад марки «Sc-ten», вартістю 23,80 грн., шинку марки «EURA» вартістю 59,16 грн., сир Брі Франція, вартістю 62,80 грн., шоколад марки «Orion», вартістю 76,00 грн., на загальну суму 318,72 гривень.

Після чого, утримуючи при собі вказаний товар, ОСОБА_4 , пройшла через касову зону не розрахувавшись за нього, при цьому виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак не змогла завершити злочин із причин, які не залежали від її волі, оскільки булла зупинена працівником магазину «Зелена Лавка».
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 26.11.2018 року близько 23.00 год. ( більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Святопетрівське, бульвар Т. Шевченка,3 пересвідчившись, що за їїдіяминіхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрала належні ПП « ОСОБА_6 », товарно-матеріальні цінності, а саме: сир марки «Camamberlapolle», вартістю 31,80 грн., сосиски Віденські марки «Савін» вартістю39,04 грн., нарізка салямі марки «Subirats» вартістю 52,40 грн., шоколад марки «Sc-ten» вартістю 23,80 грн., шинку марки «EURA» вартістю 59,16 грн., сир БріФранція вартістю 62,80 гривень, шоколад марки «Orion» вартістю 76,00 грн., спагетті марки «Pastareale» вартістю 26,40 грн., кава марки «Lavazzainteso» вартістю 135,20 грн. кава марки «Lavazzaclassico» вартістю 135,20 грн., на загальну суму 572,80 грн.

У подальшому, ОСОБА_4 , з місцявчиненнязлочинузникла, викраденимрозпорядилась на власнийрозсудчимзаподіяла ПП «Мушієк Ю.В»., матеріальногозбитку на вищевказану суму.

Про підозру за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України у даному кримінальному провадженні 29.09.2017 року повідомлено ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Київ, українку, громадянку України, освіта середня спеціальна, не заміжня, не працюючу, зареєстрова за адресою: АДРЕСА_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 .

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідків, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є злочином середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є злочином середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до5років (ч. 2 ст. 185 КК України).

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання нею перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості є злочином середньої тяжкості, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявок до органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик у контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- підозрюваний не маєродини та утриманців, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків;

- підозрюваний не має постійного місця роботи.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_4 не має постійного джерела доходів, про що свідчить відсутність офіційного місця роботи, та враховуючи, що кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, носить майновий характер, вказане свідчить про те, що ОСОБА_4 обрала для себе вчинення майнових злочинів основним джерелом доходів, а отже може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрювана ОСОБА_4 у разі не застосування до неї запобіжного заходу, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, щодо ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арештузможе запобігти усім вищевказаним ризикам.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, слідчий просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Київ, українка, громадянка України, освіта середня-спеціальна, не заміжня, не працююча, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судима, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та визначити час перебування за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , з 22.00 по 07.00.

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_4 на строк два місяці:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- перебувати за місцем свого проживання в Київ АДРЕСА_2 , з 22.00 по 07.00 та не відлучатись у визначений час за межі місця проживання, окрім як за вимогою слідчого, прокурора та суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо неї.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Підозрювана заперечували щодо задоволення клопотання, просила обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку осіб які брали участь у розгляді справи, суд приходить до висновку що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього, враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В своєму клопотанні слідчий, а також прокурор в судовому засіданні не довели що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Також слідчим та прокурором не обґрунтовано жодного ризику, які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваної ОСОБА_4 винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, даних про її особу, враховуючи її вікові та психологічні особливості, наявності у неї місця реєстрації та постійного проживання, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на неї обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3 ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 181, 194 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В клопотанні старшої слідчої СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006905 від 18.02.2019, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15ч. 2 ст. 185 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- не відлучатися із м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього, про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Києво-Святошинський ВП ГУНП в Київській області.

Строк дії ухвали 2 місяці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1