Справа № 185/3649/17
Провадження № 1-кп/761/747/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 13 березня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3 КК України,

ВСТАНОВИВ

Шевченківським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 ,ч.1 ст.258-3 КК України,відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 13 березня 2015 року.

В судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.331 КПК України судом поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою,оскільки строк дії попередньої ухвали щодо тримання під вартою обвинуваченого спливає 13 січня 2019 року та до його спливу судове провадження не буде завершено.

Прокурор просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою,посилаючись на вагомість обвинувачення, яке висунуто останньому та переконливість доказів сторони обвинувачення,які були досліджені у судовому засіданні, наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків,допит яких триває,та на даний час ще не допитані в судовому засіданні свідки ,серед яких є такі,що були підпорядковані по службі обвинуваченому. Вказані ризики,на думку прокурора, продовжують існувати та не зменшилися на даний час, застосування більш м`яких заходів не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому підстав для зміни або скасування запобіжного заходу не вбачається.
Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, висловлюючи свою незмінну позицію, що подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою є грубим порушенням вимог національного законодавства, не відповідає міжнародним стандартам кримінального судочинства та практиці ЄСПЛ. На думку захисту, будь-яких доказів обґрунтованості обвинувачення, прокурорами суду не надано, та прокурором не доведено жодного з ризиків, визначених ст. 177 КПК України. При цьому захист просить змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який ,не пов`язаний з триманням під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію захисту та просив змінити йому запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою.
Вислухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд, керуючись принципом правової визначеності, приходить до наступного висновку.
Так, на стадії досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК України під час вирішення питання застосування запобіжного заходу або продовження строку його дії має бути встановлена наявність трьох складових - чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
Під час судового розгляду і вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом.
Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною. Таким чином, на стадії судового розгляду підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш мякого запобіжного заходу.
Частиною 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.
До цих підстав віднесені: наявність ризику, що обвинувачений не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).
Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).
Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).
Небезпека того, що обвинувачений буде чинити перешкоди належному проведенню судового процесу, має підкріплюватися фактичними доказами. (Becciev v. Moldova, § 59).
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.
Вказані підстави враховані у національному законодавстві.
Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.
Надаючи оцінку можливості ОСОБА_7 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що на даному етапі судового розгляду продовжує існування певної ймовірності того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.
На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень : за ч.1 ст. 111 КК України державна зрада,тобто діяння,умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові,територіальній цілісності та недоторканості,обороноздатності,державній безпеці :перехід на бік ворога в період збройного конфлікту ;за ч.1 ст.258-3 КК України участь в терористичній організації,які відповідно до класифікації злочинів,визначеної ст.12 КК України,є особливо тяжкими злочинами,за вчинення яких у разі визнання його судом винуватим передбачено лише реальне позбавлення волі строком до 15 років,без можливості застосування випробувального терміну . Враховується судом при цьому зокрема й професійна приналежність, колишній рід діяльності та досвід роботи обвинуваченого, наявність у нього спеціальної підготовки та відповідних знань і навичок, як військовослужбовця Збройних Сил України,колишнього начальника розвідувального відділу.
При цьому на думку колегії суддів наявність у обвинуваченого міцних сімейних зв`язків, постійного місця проживання тощо, не можливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.
Співставлення негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.
Крім того,на даний час триває судовий розгляд цього кримінального провадження на стадії допиту свідків обвинувачення,серед яких є свідки,які є особисто знайомі з обвинуваченим,деякий час перебували з ним у службових відносинах, ризик впливу на яких не виключається з боку обвинуваченого.

Таким чином, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, суд дійшов переконання про доведеність чинників, які передбачені ч. 1 ст. 194 КПКУкраїни.

Зазначене доводить, що, виходячи з високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів, з урахуванням високого ступеня суспільної небезпеки інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до його особистої свободи, встановлені вище обставини є достатніми для прийняття судом рішення про подальше застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 181,183, 331,371, 372, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ :

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Умань Черкаської області, на два місяця, тобто до 11 березня 2019 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3