печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника власника майна ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська транспортна торгівельна компанія» ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні №0002108,

В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді надійшло клопотання представника ТОВ «Київська транспортна торгівельна компанія» ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні №0002108, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.09.2018 у справі № 757/45491/18-к в частині коштів сум ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) на яку ТОВ «КТТК» () має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки суми ліміту ПДВ не є грошовими коштами або електронними грошима, ні є рухомим чи нерухомим майном, коштами, цінностями, ані видатковими операціями, ані майновими чи корпоративними правами. Сума ліміту ПДВ не перебуває на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. На думку заявника, суми ліміту ПДВ не можуть відповідати критеріям речових доказів та не мають доказового значення у кримінальному провадженні. Посадові особи товариства не є підозрюваними в кримінальному провадженні. Накладення арешту паралізує діяльність товариства.
У судове засіданні представник ТОВ «КТТК» - ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити.
Прокурор до судового засідання не з`явився з невідомих причин. Тому, слідчий суддя розглянув вказане клопотання у його відсутність.
Вислухавши думку представника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Під час розгляду клопотання встановлено, що Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002108 від 27.06.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.09.2018 у справі № 757/45491/18-к накладено арешт, зокрема на суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) на яку ТОВ «Київська транспортна торгівельна компанія» () має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
При накладенні арешту, слідчий суддя виходив з того, що сума податку на додану вартість (далі ПДВ) в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) є предметом протиправної діяльності, отримані внаслідок проведення незаконної діяльності та на даний час є достатні підстави вважати, що сума ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по перелічених вище юридичних осіб може бути використана для надання безпідставного податкового кредиту з ПДВ підприємствам реального сектору економіки, що призведе до їх втрати і унеможливить відшкодування шкоди державі та встановлення причетних до злочину осіб, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України
Поряд з тим, статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Тобто, сума ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) в розумінні положень ст. 98 КПК України не може відповідати критеріям речових доказів.
Отже, доводи прокурора про необхідність накладення арешту на суму ПДВ цього товариства з метою забезпечення збереження речових доказів є хибними.
Крім того, з наданих в обґрунтування клопотання документів, вбачається, що відносно вказаного товариства відомості до ЄРДР не внесені, досудове розслідування відносно нього не здійснюється.
Відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
Отже, арешт ухвалою слідчого судді на суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ ТОВ «КТТК» накладено необґрунтовано.
Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.
Разом з тим, згідно зі ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Крім того, слідчий, прокурор в кримінальному провадженні, в судове засідання з розгляду клопотання про скасування арешту майна не з`явились та доводів представника власника майна щодо непричетності ТОВ «КТТК» до кримінального правопорушення, що розслідується, не спростували.
З урахуванням наведеного клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :
Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська транспортна торгівельна компанія» ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні №0002108 задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року у справі № 757/45491/18-к в частині коштів суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) на яку Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська транспортна торгівельна компанія» () має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1