Справа № 569/55/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0007488 від 16.12.2018 по обвинувальному акту відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, не судимого, офіційно непрацюючого, з середньою освітою,

у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ :

16.12.2018 о 13 год 12 хв, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні торгівельного залу магазину "Сам аркет", що за адресою м. Рівне, вул. Кн.Ольги, 1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за майном з боку сторонніх осіб та персоналу магазину, діючи повторно, таємно викрав з торгових полиць вказаного магазину майно, що належить юридичній особі ТЗОВ "Торговий Дім Північ - Центр", а саме чотири консерви "Лосось Аквамарин", загальною вартістю 250 грн, заховавши вказаний товар у зовнішні кишені своєї куртки.

Однак, довести злочин до кінця в частині розпорядження викраденим майном ОСОБА_3 не вдалось з причин, що не залежали від його волі, оскільки останній був зупинений працівниками охорони магазину "Сам Маркет", при виході з магазину з викраденим майном.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, який передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і який полягає у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, щиро покаявся, кваліфікацію правопорушення не оспорював та підтвердив факт, що дійсно 16.12.2018 о 13 год 12 хв, перебуваючи в приміщенні торгівельного залу магазину "Сам Маркет", що за адресою м. Рівне, вул. Кн.Ольги, 1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за майном з боку сторонніх осіб та персоналу магазину, таємно викрав з торгових полиць вказаного магазину чотири консерви "Лосось Аквамарин", заховавши вказаний товар у зовнішні кишені своєї куртки. При виході з магазину був зупинений працівниками охорони магазину. Викрадений товар був повернутий в магазин. Просить суд суворо не карати.

Представник потерпілого ТЗОВ "Торговий Дім Північ-Центр" у судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд провадження без його участі, матеріальних претензій до обвинуваченого немає, міру покарання просить призначити судом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів щодо речових доказів та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Постановою слідчого Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ст. л-та поліції ОСОБА_5 від 20.12.2018 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження чотири консерви "Лосось Аквамарин".

Речовий доказ, а саме: диск з відеозаписом з магазину "Сам Маркет" від 16.12.2018 знаходиться при матеріалах провадження.

Судових витрат на залучення експерта немає.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не обиралась.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, воно містить склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і останній у його вчиненні винен.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриття злочину.

Крім того, суд у відповідності до ч. 2 ст. 66 КК України визнає пом"якшуючими обставинами вчинення злочину вперше та в молодому віці.

Обтяжуючих обставин суд не встановив.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Що стосується особи обвинуваченого то суд враховує, що він має постійне місце проживання, де характеризуються посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, неофіційно займається суспільно корисною працею, раніше не судимий, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні неповнолітню дитину.

Крім того, 26.09.2017 ОСОБА_3 слідчим Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 185 КК України, і кримінальне провадження № 0001407 від 09.09.2017 за ч. 1 ст. 185 КК України направлено до Рівненського районного суду для розгляду по суті.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а обтяжуючих обставин суд не встановив, то суд прийшов до переконання, що ОСОБА_3 має бути призначене покарання без ізоляції від суспільства в межах санкції інкримінуємої статті Кримінального Кодексу України у виді обмеження волі із звільненням від відбування покарання, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченим кримінально-караних дій, і буде необхідний й достатній для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушення, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи. За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположених свобод» 1950 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов"язки: періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ - ДВД диск з відеозаписом з магазину "Сам Маркет", що по вул. Кн. Ольги, 1 від 16.12.2018 залишити при матеріалах провадження, а чотири консерви " Лосось Аквамарин" вважати повернутими в магазин " ІНФОРМАЦІЯ_2 ".

Строк відбування покарання ОСОБА_3 починається з часу проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1