справа № 399/785/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2019 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Вишнівці Онуфріївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, який тимчасово не працює, неодруженого, який зареєстрований та мешкає в будинку АДРЕСА_1 , судимого вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2012 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців,
- за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої, за таких обставин.
Протиправно керуючи вказаним транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та перевозячи пасажирів, свою співмешканку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і володільця автомобіля - знайомого ОСОБА_9 , які не були пристебнутими пасками безпеки, водій ОСОБА_4 став діяти ігноруючи також вимоги п. п. 1.5, п. п. 2.3 «б», «д», і п. п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які зобов`язують учасників дорожнього руху та інших осіб не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, і загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, та які також зобов`язують водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
При цьому, водій ОСОБА_4 проігнорувавши вказані вимоги правил безпеки дорожнього руху, керуючи автомобілем не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу, та безпечно керувати ним, під час руху по рівній ділянці проїзної частини дороги, внаслідок недотримання безпечної швидкості руху, та внаслідок впливу наявного у нього стану алкогольного сп`яніння, на відстані 1400 метрів до знаку «с. Вишнівці», біля с. Вишнівці, Онуфріївського району Кіровоградської області, вступив у сварку з пасажиркою ОСОБА_8 , став відволікатися від керування. Маючи реальну можливість зупинити керований ним транспортний засіб, ОСОБА_4 продовжив рух, та проявивши необережність у виді злочинної недбалості, тим самим позбавивши себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати, не впорався з керуванням й допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини на праве узбіччя по ходу напрямку його руху, внаслідок чого відбулося перекидання вказаного транспортного засобу через дах.
Від механічної асфіксії в результаті здавлювання грудної клітини і черева між тупими твердими предметами, якими були частини салону автомобіля, ґрунту, як наслідок дорожньо-транспортної пригоди 13 жовтня 2018 року на місці пригоди настала смерть потерпілої ОСОБА_8 .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що сторона захисту не заперечує проти доведеності стороною обвинувачення винуватості водія ОСОБА_4 у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 13 жовтня 2018 року на ділянці автодороги між селами Зибкове та Вишнівці, та внаслідок якої пасажирка ОСОБА_15 загинула. При призначенні виду та міри покарання захисник просив суд врахувати, що ОСОБА_4 вчинив злочин з необережності, в якому розкаявся, просив у потерпілої пробачення. ОСОБА_4 позитивно характеризується, з місця ДТП не зник. Рідні ОСОБА_4 вживали заходи для відшкодування завданої потерпілій шкоди. Підзахисний офіційно не працює, але бажає допомагати утримувати дітей ОСОБА_13 , які залишилися з колишнім її чоловіком. Посилаючись на зазначене, захисник просив не позбавляти обвинуваченого ОСОБА_4 волі, та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк.
Потерпіла особа, ОСОБА_6 , в судовому засіданні пояснила, що дійсно її дочка ОСОБА_18 співмешкала з ОСОБА_19 . Про загибель дочки вона дізналася під час розмови телефоном від колишнього зятя, батька дітей ОСОБА_20 . Вона не має матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 , так як його рідні допомагали під час поховання дочки. Просила не позбавляти волі ОСОБА_4 , щоб той міг допомагати утримувати дітей дочки. Зазначила, що на даний час сина дочки ОСОБА_21 забрав виховувати і утримувати батько дитини, а онучка ОСОБА_22 - живе з нею.
Крім повного визнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненому, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Довідкою №3302/137 від 16 жовтня 2018 року судово-медичного експерта Світловодського відділення СМЕ ОСОБА_23 про те, що смерть ОСОБА_8 , 1987 року народження, настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від здавлювання грудної клітини та живота як результат автотравми внаслідок перекидання.
Висновком лікаря Онуфріївської ЦРЛ про те, що 13 жовтня 2018 року ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Актом судово-медичного дослідження №3546 від 22 жовтня 2018 рокупро те, що 13 жовтня 2018 року ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Протоколом затримання ОСОБА_4 , як особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 14 жовтня 2018 року.
Висновком судово-медичного експерта №137 від 26 листопада 2018 року з якого вбачається, що під час обстеження трупа ОСОБА_8 , 1987 року народження, виявлено тілесні ушкодження у вигляді: механічної асфіксії в результаті здавлювання грудної клітини і черева, саден і синців на голові, кінцівках, тулубі, з кровотечою під м`яку мозкову оболонку у скроневих долях, забій тканей легень великого крововиливу в області коренів і між дольових проміжків, переломи ребр 1, 2 - зліва та 1, 7, 8, 9 - справа, лівої ключиці в зовнішній треті, розрив печінки з незначним внутрічеревним крововиливом, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення у живих осіб. В крові від трупа ОСОБА_8 виявлено етанол у концентрації 3,48 г/дим, що може відповідати тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння у живих осіб.
Смерть потерпілої ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від механічної асфіксії в результаті здавлювання грудної клітини і черева між тупими твердими предметами, якими були частини салону автомобіля, ґрунту.
Висновком судово-психіатричного експерта №416 від 06 листопада 2018 року відповідно до якого ОСОБА_4 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_4 слід вважати осудним.
Висновками судової інженерно-транспортної експертизи №355 від 21 листопада 2018 року, №396 від 22 листопада 2018 року, судової автотоварознавчої експертизи №4684/18-27 від 28 листопада 2018 року.
Свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження.
Відповідно до статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Частиною другою статті 286 КК України встановлено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху, або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
Суд зазначає, що об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визначається трьома обов`язковими ознаками: а) суспільно небезпечним діянням (порушення правил безпеки дорожнього руху); б) суспільно небезпечними наслідками (смерть потерпілого); в) причинним зв`язком між діяннями і наслідками.
Злочин, передбачений ст. 286 КК України, завжди пов`язаний з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів, передбачених законами та іншими нормативними актами - Правилами дорожнього руху (далі - ПДР).
Із обсягу та характеру фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_4 під час керування технічно справним автомобілем, рухаючись на великій швидкості, під час керування автомобілем та в ході сварки з пасажиркою ОСОБА_8 , зберігав об`єктивну можливість для обміркування ситуації і прийняття безпечного рішення - зменшення швидкості і зупинки. Проте обвинувачений, порушуючи вимоги п. п. 2.1. «а», п. п. 2.3. «б», «д», п. п. 2.9. «а», та п. п. 12.1 ПДР України, продовжував рух автомобіля в стані алкогольного сп`яніння, відволікся від керування, що призвело до виїзду за узбіччя проїзної частини та перекидання автомобіля. Внаслідок зазначених дій водія ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_8 загинула.
Отже, причиною настання суспільно небезпечного наслідку у виді смерті потерпілої ОСОБА_8 є грубі порушення вимог ПДР обвинуваченим ОСОБА_4 , які було допущено у конкретній дорожній ситуації, і між діянням останнього та наслідками є причинний зв`язок.
Проаналізувавши викладене, враховуючи, що учасниками процесу фактичні обставини справи не оспорювалися, зібрані досудовим розслідуванням докази під сумнів не ставилися, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, проаналізувавши та оцінивши зібрані у справі докази в їх єдності, і сукупності, та у взаємозв`язку, суд доходить висновку, що зібрані докази є належними, допустимими, достовірними та поза розумним сумнівом достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим в інкримінованому йому злочині.
Даючи оцінку результатам судового розгляду справи, суд визнає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому злочині доведена повністю, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої особи, тобто за ч.2 ст.286 КК України.
При призначенні покарання, відповідно до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Крім цього, суд враховує не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених ОСОБА_4 порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
Суд зазначає, що призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.
Суд враховує, що вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК є обставиною, яка обтяжує покарання винного.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 здійснив тяжкий злочин з необережності, свою вину визнав та з приводу вчиненого шкодує, тимчасово не працює, не має постійного заробітку, має постійне місце проживання де характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений. Суд враховує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, мав судимість.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття обвинуваченого та сприяння у розкритті злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення ОСОБА_4 злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням встановлених обставин справи, та даних, що характеризують особу обвинуваченого, виходячи з загальних засад призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання і призначення менш суворого покарання особі, яка раніше не вчиняла злочини, враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідним обставинам та характеру скоєного правопорушення, та необхідним і достатнім для виправлення винної особи, враховуючи, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин з необережності, при цьому перебував в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем не маючи такого права, він не працює та немає офіційного самостійного доходу, внаслідок злочину спричинено загибель потерпілої, та матеріальна шкода, беручи до уваги відсутність у винуватого прав керувати транспортними засобами, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді визначеного строку позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Суд враховує інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 , яка міститься у досудовій доповіді органу пробації, відповідно до якої виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства за умови здійснення з боку органу з питань пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Проте, суд зазначає, що під час судового розгляду даної справи, ОСОБА_4 обвинувачено у вчиненні тяжкого злочину, який вчинено внаслідок грубого порушення ряду вимог Правил дорожнього руху, які вчинено у стані сильного алкогольного сп`яніння, що призвело до загибелі потерпілої. Дійсно, ОСОБА_4 раніше декілька разів притягувався до кримінальної відповідальності проте, до нього вироком суду від 24 травня 2012 року застосувалися положення ст.75 КК України щодо звільнення його з випробуванням від відбування призначеного йому покарання у виді позбавленні волі, проте він вчинив новий злочин.
Враховуючи викладе, суд вважає, що у справі не встановлено підстави для звільнення з випробуванням обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування, призначеного даним вироком покарання у виді позбавлення волі на визначений строк, а тому в задоволенні клопотання сторони захисту про застосування щодо ОСОБА_4 статті 75 КК України слід відмовити.
На підставі викладеного суд визнає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції його від суспільства та реального відбування ним покарання.
Судові витрати за проведення судових експертиз №355 від 21.11.2018 р., №4684 від 28.11.2018 р., №396 від 22.11.2018 р., на загальну суму 5720 грн. відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з засудженого.
Долю речових доказів суд вирішує керуючись правилами ч.9 ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.2 ст.286 КК України на підставі якої призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без змін.
Початок строку відбування покарання рахувати з часу затримання ОСОБА_4 , тобто з 13 жовтня 2018 року.
Судові витрати за проведення судових експертиз №355 від 21.11.2018 р., №4684 від 28.11.2018 р., №396 від 22.11.2018 р., на загальну суму 5720 грн. стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд упродовж 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя: підпис Згідно з оригіналом

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_1