У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу - власника майна ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши скаргу на бездіяльність слідчого щодо повернення тимчасово вилученого майна (яка подана в порядку ч. 1 ст. 300 КПК України), -
ВСТАВОВИВ:
ФОП ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність старшого слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
Скарга мотивована тим, що 08.11.2018 р. на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 23.10.2018 р. по справі №308/11997/18 проведено обшук у приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 . В ухвалі Ужгородського міськрайонного суду від 23.10.2018 р. по справі №308/11997/18 не було жодних зазначень стосовно того, що приміщення, в якому дозволено провести обшук, перебуває у фактичному володінні фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 . За таких обставин наявні підстави вважати, що загалом всі подальші дії слідчого щодо проведення обшуку в приміщеннях, які перебували у фактичному володінні ФОП ОСОБА_3 та, відповідно, щодо вилучення документів, не були прямо передбачені та дозволені слідчим суддею. В протоколі обшуку зазначається загальний перелік документації, яка була вилучена. Фактично за результатами обшуку вилучено весь масив документації щодо підприємницької діяльності за 2016-2018 роки, яка не пов`язана з обставинами кримінального провадження, зазначеними в ухвалі слідчого судді. Аналіз переліку документів, вказаних у протоколі обшуку дозволяє стверджувати, що вилучена документація стосується реалізації мініагротехніки споживачам, а не особам, зазначеним в ухвалі слідчого судді - ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 30.11.2018 р направлено на ім`я слідчого в ОВС 1-го відділення СВ Управління СБ України в Закарпатській області ОСОБА_12 клопотання про повернення тимчасово вилученого майна (в порядку ч. 1 ст. 308 КПК України). Лише 14.12.2018 року ОСОБА_3 отримано відповідь на клопотання - лист від 03.12.2018 р. №58/6/6127 до якого долучено Постанову від 03.12.2018 р. про відмову у задоволенні клопотання. Враховуючи вищенаведені обставини, вбачається, що вилучене майно (документація) не підлягало вилученню згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 23.10.2018р. по справі №308/11997/18. Враховуючи зазначені вище факти, у подальшому після вилучення слідчий мав керуватися положеннями Кримінального процесуального кодексу України про тимчасово вилучене майно. ФОП ОСОБА_3 як володілець тимчасово вилученого майна (документів) має право на повернення тимчасово вилучених документів, оскільки використовує їх в своїй підприємницькій діяльності, в результаті обшуку відбулося безпосереднє втручання в його підприємницьку діяльність та вилучено всю документацію, що утруднює подальшу діяльність та ставить під загрозу додержання комерційної таємниці, а також ділову репутацію в регіоні.
У судовому засіданні заявник та його представник підтримали скаргу з наведених в ній підстав. Крім того, зазначили, що майно, яке вилучене за ухвалою слідчого судді під час обшуку - набуває статусу тимчасово вилученого майна, яке в разі не накладення на нього арешту - підлягає негайному поверненню.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні заперечували щодо задоволення скарги заявника. Зазначили, що вилучене майно не вважається тимчасово вилученим, оскільки передбачалося безпосередньо в дозволі на проведення обшуку ухвалою слідчого судді, а саме майно має значення для встановлення обставин кримінального провадження, та воно визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні про що наявна постанова.
Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя доходить наступних висновків.
Встановлено, що 08 червня 2017 року в приміщенні, де 08.11.2018 р. на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 23.10.2018 р. по справі №308/11997/18 проведено обшук у приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 ., де ФОП ОСОБА_3 здійснює свою фінансово-господарську діяльність.
Заявник при зверненні до суду із даною скаргою посилався на те, що при проведенні обшуку вилучено майно, яке не зазначено в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук, а тому дане майно є тимчасово вилученим майном, на яке не накладено арешт у відповідності до положень КПК України.
Як встановлено з матеріалів скарги та позиції заявника та його захисника в судовому засіданні, вони вважають, що вилучене в ході зазначеного обшуку майно має статус тимчасово вилученого, в зв`язку із зазначеним, заявник просить слідчого суддю задовольнити подану скаргу, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Стаття 169 цього Кодексу, в свою чергу, визначає, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч.6 ст. 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Частина 5 ст. 171 КПК України передбачає, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.
Частиною 6 ст. 173 КПК України визначено, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Тобто, згідно з ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу та ч. 5 ст. 171, ч.6 ст. 173 цього Кодексу.
Встановлено, що заявник звертався до слідчого із заявою про повернення тимчасово вилученого майна, але йому було відмовлено, так як вилучене майно не має статусу тимчасово, вилучене в ході обшуку майно, а саме, договори та документи, на яке надано дозвіл ухвалою слідчого судді. Крім того, слідчий та прокурор не звертались в зв`язку з цим з клопотанням про накладення арешту на таке майно, оскільки, воно не має статусу тимчасово вилучено, крім того постановою слідчого все перелічене майно (документи) визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.
В ході розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженню №0000149 від 26.12.2017 року.
В ході розслідування вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.10.2018 р. у справі №308/11997/18 проведено обшук у приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 ., де ФОП ОСОБА_3 здійснює свою фінансово-господарську діяльність, в ході якого вилучено майно, документи, які заявник вважає підлягають поверненню йому.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Вказані принципи також визначені й в інших правових нормах, які регулюють право власності, з яких також вбачається, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Отже, чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження у випадках: тимчасового доступу до речей і документів, тимчасового вилучення майна, арешту майна, обшуку, огляду та лише на підставі вмотивованого судового рішення, а тимчасове вилучення майна - без судового рішення.
Оскільки, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.10.2018 р. по справі №308/11997/18 надано дозвіл на обшук в приміщенні, яке фактично використовує ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . та належить на праві приватної власності ОСОБА_13 , з метою виявлення та фіксації слідів кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей та документів, які являються доказами причетності до кримінального правопорушення. ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_14 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 , а саме: оригінали документів, які підтверджують факт придбання та реалізації сільгосптехніки в адресу вказаних підприємців та фізичних осіб-підприємців - отримувачів безповоротної фінансової допомоги від БФ «ЗЦЕР`Еган Еде», договори, накладні, рахунки, акти приймання-передачі товарні чеки, записники, щоденники, в яких здійснювалося придбання/реалізація сільгосптехніки; готівкові кошти, отримані в ході протиправної діяльності, внаслідок ухилення від сплати податків та обов`язкових платежів до бюджету; а також персональний комп`ютер, ноутбук, планшет, смартфон, комунікатор, жорсткі диски, флеш-накопичувачі за допомогою яких виготовлялися документи щодо придбання/реалізації сільгосптехніки; інші носії інформації, в яких можуть міститися відомості щодо кола причетних осіб, та зв`язків з іншими особами, їх контакти та адреси інших засобів зв`язку, тому документи та речі, які були відшукані та відповідно вилучені за вказаною адресою не мають статусу тимчасово вилученого майна, а отже додаткового арешту не потребують, як наслідок поверненню не підлягають.
Крім того матеріалами кримінального провадження, які оглянуті в судовому засіданні в межах, дозволених слідчим, встановлено, що все вилучене в ході зазначеного обшуку майно визнано речовими доказами постановою слідчого, така постанова не скасована.
Крім того, слід зазначити, що такі документи та речі можуть підпадати під критерії, визначені ч.5 ст. 234 КПК України, - «мають значення для досудового розслідування», «відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду», в межах кримінального провадження №0000149 від 26.12.2017 року.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя, на даний час, не вбачає законних підстав для задоволення клопотання, та повернення майна (документів), яке визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 171 -173, 303 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги власника майна ФОП ОСОБА_3 - відмовити
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Повний текст ухвали складено та оголошено о 15.50 год. 15.02.2019.

Слідчий суддя ОСОБА_1