Кримінальне провадження № 629/4483/15-к
Номер провадження 1-кп/629/32/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 ,

обвинуваченої ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області в м.Лозова Харківської області кримінальне провадження №0001994 від 17.08.2015 року відносно:
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровськ, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,перебуваючої у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, -

встановив:

10 серпня 2015 року, близько 23-00 год., ОСОБА_14 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , де між нею та ОСОБА_16 , на ґрунті неприязних стосунків, через побутові причини виник конфлікт, який переріс у сутичку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , нанесла останній два удари руками по голові, від яких ОСОБА_16 впала на підлогу, після чого ОСОБА_14 , продовжуючи свій злочинний умисел, сіла на грудну клітину потерпілої та нанесла їй не менше двох ударів руками по голові, далі обхопивши руками голову ОСОБА_16 , не менше двох разів вдарила нею об підлогу, а потім підвівшись, нанесла ще не менше двох ударів ногами по тулубу. Внаслідок противоправних дій, ОСОБА_14 завдала потерпілій, згідно висновку судово-медичної експертизи №214-ЛЗт/15 від 21.10.2015 року, тілесні ушкодження у вигляді тупої травми голови у вигляді крововиливів в правій скроневій області 4,5х3,5 см, на лобі з права 7х6 см, в правій навколо очній області 5х3 см, в правій щелеповій області 2,5х2 см, в області нижньої щелепи з права 2х1,8 см, на лобі в центрі 3х1,5 см, в зовнішньому куті лівої брові 3,5х2 см, в лівій щелеповій області з заходженням в щоку 8х5,5 см, крововиливу у м`які покрови голови в правій скроневій області, крововиливу під оболонки головного мозку в правій скроневій області; синців на зовнішній поверхні правого плеча в середній і верхній третині 3,5х2 см, 3х1 см, 2х1,2 см, на внутрішній поверхні правого плеча у верхній третині 4х2 см, на тильній поверхні правої кисті в області проекції 2-4 п`ясних кісток 7х6 см, на зовнішньої поверхні лівого плеча в середній третині 4х3 см, на передніх поверхнях обох гомілок у середній і верхній третині 8 штук розмірами від 1х0,7 см до 4х2 см, на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині 2,5х2 см, що є легкими тілесними ушкодженнями та тупої травми живота з синцем в області правого підребер`я з розривом правої частки печінки з розвитком фіброзно-гнійного перитоніту, що є тяжким тілесним ушкодженням. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_17 померла у лікарні, причиною смерті стала інтоксикація організму, обумовлена фіброзно-гнійним перитонітом, що розвився в результаті тупої травми живота з розривом печінки.

Обвинувачена ОСОБА_14 винною себе визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася, заявлений цивільний позов визнала у повному обсязі та у судовому засіданні, дала показання, що дійсно 10.08.2015 року, близько 23-00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вона йшла додому після дня народження, у під`їзді будинку, де вона мешкає, назустріч їй по сходах спускалась ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , а за нею йшов ОСОБА_19 . Між нею та ОСОБА_16 виник конфлікт з приводу крадіжок, вчинених потерпілою під час її перебування у гуртожитку, куди вона приходила до свого співмешканця. Вона з ОСОБА_16 почала сваритись, після чого вдарила її близько чотирьох разів долонею по щоках та голові, а коли ОСОБА_16 хотіла вийти з під`їзду, вона схопила її, повернула до себе, від чого потерпіла впала, а вона сівши на потерпілу зверху нанесла 2-3 удари долонями по обличчю, а піднявшись вдарила ногою не менше двох разів, можливо в живіт, головою об підлогу потерпілу не била, а лише двічі трясла її за речі, і в цей момент ОСОБА_16 могла вдаритись головою о підлогу. В ході бійки вона попала ліктем у ніс ОСОБА_16 , звідки потекла кров. Після цього вона пішла додому, а ОСОБА_18 та ОСОБА_19 залишились з потерпілою, яка лежала біля під`їзду, була живою, у свідомості, стогнала від болю. Швидку допомогу вона не викликала і допомогу потерпілій не надавала. Шкоду потерпілому не відшкодувала, оскільки не мала такої можливості в зв`язку з тим, що спочатку відбувала покарання у колонії, а у 2017 році народила дитину та перебуває у декретній відпустці. Також зазначила, що 10.08.2015 року, в обідній час, ОСОБА_16 побив її співмешканець ОСОБА_20 .

Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні дав показання, що 17.08.2015 року він перебував у зоні АТО, йому подзвонила його рідна бабуся ОСОБА_21 та повідомила про те, що побили його матір, і остання перебуває у лікарні, він двічі перераховував бабусі гроші на лікування матері, а після її смерті він приїжджав на похорон. Обставини злочину йому не відомі. Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі, покарання просив призначити не пов`язане з позбавленням волі.

Винуватість ОСОБА_14 повністю доведена та підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів:

- показаннями свідка ОСОБА_20 в судовому засіданні, згідно яких, потерпіла була його співмешканкою, з нею він був знайомий приблизно 8 місяців, завжди бачив її в стані алкогольного сп`яніння, в серпні 2015 року, в той день він розпивав з нею спиртні напої, весь день вони провели разом, ОСОБА_16 ні з ким не сварилась, але настрою у неї не було з самого ранку, до місця події вони прийшли разом з потерпілою, раніше між ОСОБА_14 та ОСОБА_16 відбувались сварки, у ОСОБА_14 пропали речі з балкону, можливо на підставі цього між нею та потерпілою ввечері виникла сварка, перед сваркою він чув, як ОСОБА_14 говорила потерпілій: «Я ж тобі казала, щоб я тебе тут більше не бачила», під час їх сварки він стояв на відстані близько п`яти метрів і бачив, як ОСОБА_14 наносила удари ОСОБА_16 біля входу у під`їзд, потерпіла лежала на підлозі, а обвинувачена наносила їй удари, потім схопила голову потерпілої в свої руки та била нею, близько чотирьох разів, об підлогу, потерпіла при цьому не кричала і чи була вона в той момент у свідомості не знає, ОСОБА_14 наносила ОСОБА_16 , удари долонями по обличчю. Як потерпіла опинилась на підлозі він не бачив, після нанесених ударів ОСОБА_16 з підлоги не піднялась, говорила йому, що погано себе почуває, він повідомив про це її матір, яка викликала швидку допомогу. Бійка тривала приблизно 3-4 хвилини, щоб ОСОБА_14 наносила удари ОСОБА_16 ногами не бачив, на потерпілій після бійки була кров, також каплі крові на підлозі біля входу в під`їзд, потім він навідував потерпілу в лікарні, але події того вечора вони не обговорювали;

- показаннями свідка ОСОБА_19 в судовому засіданні, згідно яких у серпні 2015 року ввечері він хотів зайти до гуртожитку у якому на той час мешкав, побачив, що на вході між ОСОБА_14 та ОСОБА_16 відбувається бійка, вони з`ясовували свої відносини щодо якоїсь крадіжки, яку скоїла потерпіла, бійка тривала близько п`яти хвилин, хто саме та куди наносив удари, він не бачив, бійка відбувалась у проході, а він стояв на вході. Бачив, як ОСОБА_14 наносила удари ОСОБА_16 ногами, а також удари, сидячі на ОСОБА_16 зверху, коли потерпіла стояла, вона відбивалась від обвинуваченої, а коли впала, то вже не чинила опір, у бійку він не втручався, знає, що потерпіла ОСОБА_16 вживала спиртні напої, скарг від мешканців гуртожитку в бік обвинуваченої він не чув, під час сутички були присутні ще два чоловіки, прізвища яких він не знає, один з них хлопець потерпілої, про смерть ОСОБА_16 дізнався від працівників поліції;

- протоколом огляду трупа від 22.08.2015 року та фототаблицею до нього, в ході якого у операційному відділенні Лозівської ЦРЛ було оглянуто труп ОСОБА_16 (т.3 а.с.33,34);

- лікарським свідоцтвом про смерть №214 від 22.08.2015 року, відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_4 у стаціонарі Лозівської ЦРЛ померла ОСОБА_16 , хвороби (патологічні стани), що призвели до смерті інтоксикація організму, фіброзно-гнійний перитоніт, тупа травма живота з розривом печінки (т.3 а.с.35);

- судово-медичною експертизою №214-ЛЗт/15 від 21.10.2015 року, згідно висновку якої у ОСОБА_16 мали місце тілесні ушкодження у виді тупої травми голови у вигляді крововиливів в правій скроневій області 4,5х3,5 см, на лобі з права 7х6 см, в правій навколо очній області 5х3 см, в правій щелеповій області 2,5х2 см, в області нижньої щелепи з права 2х1,8 см, на лобі в центрі 3х1,5 см, в зовнішньому куті лівої брові 3,5х2 см, в лівій щелеповій області з заходженням в щоку 8х5,5 см, крововиливу у м`які покрови голови в правій скроневій області, крововиливу під оболонки головного мозку в правій скроневій області; синців на зовнішній поверхні правого плеча в середній і верхній третині 3,5х2 см, 3х1 см, 2х1,2 см, на внутрішній поверхні правого плеча у верхній третині 4х2 см, на тильній поверхні правої кисті в області проекції 2-4 п`ясних кісток 7х6 см, на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині 4х3 см, на передніх поверхнях обох гомілок у середній і верхній третині - 8 штук розмірами від 1х0,7 см до 4х2 см, на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині 2,5х2 см, що є легкими тілесними ушкодженнями, а також тупої травми живота з синцем в області правого підребер`я з розривом правої частки печінки з розвитком фіброзно-гнійного перитоніту, що є тяжким тілесним ушкодженням; зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, які не відобразили своїх індивідуальних властивостей, але не виключено, що від дії рук або ніг нападника; причиною смерті стала інтоксикація організму, обумовлена фіброзно-гнійним перитонітом, що розвився в результаті тупої травми живота з розривом печінки; між тілесними ушкодженнями, отриманими ОСОБА_16 , та настанням її смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок (т.3 а.с.36-39);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.08.2015 року, під час якого свідок ОСОБА_20 розповів та показав на місці де, як та при яких обставинах 10.08.2015 року у під`їзді будинку АДРЕСА_2 обвинувачена ОСОБА_14 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_16 (т.3 а.с.40-42);
- відеозаписом до протоколу слідчого експерименту від 26.08.2015 року, відтвореного в ході судового розгляду, згідно якого свідок ОСОБА_20 в присутності судово-медичного експерта ОСОБА_22 , понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 детально і докладно розповів про обставини вчиненого ОСОБА_14 злочину і показав на місці де, як і яким чином10.08.2015 року у під`їзді будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_14 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_16 (т.3 а.с.43);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.08.2015 року, під час якого свідок ОСОБА_19 розповів та показав на місці де, як та при яких обставинах 10.08.2015 року у під`їзді будинку АДРЕСА_2 обвинувачена ОСОБА_14 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_16 (т.3 а.с.44-46);
- відеозаписом до протоколу слідчого експерименту від 27.08.2015 року, відтвореного в ході судового розгляду, згідно якого свідок ОСОБА_19 в присутності спеціаліста ОСОБА_25 , понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 детально і докладно розповів про обставини вчиненого ОСОБА_14 злочину і показав на місці де, як і яким чином 10.08.2015 року у під`їзді будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_14 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_16 (т.3 а.с.47);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.09.2015 року, під час якого ОСОБА_14 розповіла та показала на місці де, як та при яких обставинах 10.08.2015 року у під`їзді будинку АДРЕСА_2 вона нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_16 (т.3 а.с.48-51);

- відеозаписом до протоколу слідчого експерименту від 08.09.2015 року, відтвореного в ході судового розгляду, згідно якого обвинувачена ОСОБА_14 в присутності судово-медичного експерта ОСОБА_22 , експерта криміналіста ОСОБА_28 , понятих ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , будучи попередженою про те, що її свідчення будуть фіксуватися відеозаписом, у вільній і невимушеній обстановці, в умовах, які виключали можливість будь-якого впливу на неї, детально і докладно розповіла про обставини вчиненого нею злочину і показала на місці де, як, за яких обставин і яким чином вона 10.08.2015 року у під`їзді будинку АДРЕСА_2 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_16 (т.3 а.с.52);
- додатковою судово-медичною експертизою №354-ЛЗ/15 від 21.10.2015 року, згідно висновку якої не мається достатніх судово-медичних даних для висловлювання про те, яке було взаєморозташування нападника та ОСОБА_16 під час спричинення останній тілесних ушкоджень; показання, надані свідками ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , а також підозрюваною ОСОБА_14 під час проведених з ними слідчих експериментів в цілому однотипні та не суперечать судово-медичним даним в частині локалізації і механізму утворення тілесних ушкоджень, які були встановлені в ході експертизи трупа ОСОБА_16 (т.3 а.с.53-54)
Всі вищевказані судові експертизи суд вважає об`єктивними і приймає їх за основу, так як вони узгоджуються з іншими зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, при цьому доводи, наведені експертами, об`єктивно узгоджуються з показаннями обвинуваченої та свідків, проведеними слідчими експериментами, їх показання послідовні, не містять протиріч, які б свідчили про повідомлення недостовірної інформації або про бажання обумовити обвинувачену, вони об`єктивно підтверджуються сукупністю досліджених письмових доказів і відповідають фактично подіям та обставинам скоєння злочину, що мало місце.

На підставі ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Даючи оцінку наведеним вище доказам у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам у справі, узгоджуються між собою, взаємно доповнюючи один одного, здобуті слідством з дотриманням порядку, встановленого кримінально-процесуальним законодавством і сумнівів в їх достовірності не викликають.

Дії обвинуваченої ОСОБА_14 суд кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Суд вважає, що спосіб вчинення кримінального правопорушення, ступінь здійснення злочинного наміру та послідовність дій обвинуваченої ОСОБА_14 свідчать про спрямованість умислу на протиправне заподіяння шкоди здоров`ю іншій людині, яка виразилася в порушенні анатомічної цілісності та фізіологічній функції органів і тканин тіла людини, що в подальшому призвело до смерті потерпілої.
Суд враховує, що ч.2 ст.121 КК України передбачає щодо смерті потерпілого необережну вину.
Згідно п.22 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.
За таких обставин, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченої або її виправдання, суд не вбачає.
Згідно ст.ст.370,373 ч.3 КПК України та п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і доказах, отриманих незаконним шляхом, і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_14 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, що відповідно до ч.4 ст.12 КК України вона вчинила злочин, що відноситься до категорії тяжких злочинів, а також дані про особу винної, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченій, її сімейний стан та стан здоров`я, рівень розвитку та соціально-психологічні риси, ставлення до вчиненого нею діяння, умови життя та виховання, обставини вчинення злочину, наявність на утриманні малолітніх дітей.

Дослідженням особи обвинуваченої ОСОБА_14 встановлено, що вона не судима, наобліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має середню освіту, не працює, не одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря з діагнозом «хвороба Жильбера», і ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за місцем мешкання характеризується задовільно (т.3 а.с. 70,71,72,73,74,79,80,81,82,83).

Відповідно до вимог ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_14 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_14 , суд визнає щире каяття, перебування останньої у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та знаходження на її утримані двох малолітніх дітей, один з яких перебуває на « ОСОБА_31 » обліку з діагнозом «хвороба Жильбера».
У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні покарання обвинуваченій, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за вчинене, сприяв виправленню засудженої та запобігав вчиненню нових злочинів.

Також суд враховує, що ОСОБА_14 перебувала під вартою з 22.12.2015 року по 21.03.2017 року, а тому у відповідності з ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону, що діяв в зазначений період), зараховує ОСОБА_14 в рахунок відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (2 роки 5 місяців 29 днів).

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_14 злочину, обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, обставини, що обтяжує покарання, даних про особу обвинуваченої, обставин вчинення злочину і ставлення до скоєного, думку потерпілого, який просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, з урахуванням принципу справедливості, з метою посилення впливу призначеного покарання на виправлення винної, а також з метою запобігання вчиненню нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченої, яка тривалий час перебувала під вартою, а саме з 22.12.2015 року по 21.03.2017 року і відчула на собі каральну і виховну функцію кримінального покарання, можливо без ізоляції від суспільства з застосуванням ст.69 КК України, призначивши основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК України, із застосуванням ст.75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання, на думку суду буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої.
Підстав для застосування до обвинуваченої ст.69-1 КК України суд не вбачає.
В матеріалах справи міститься цивільний позов потерпілої ОСОБА_21 , правонаступником позовних вимог якої є ОСОБА_12 про стягнення з обвинуваченої на її користь моральної шкоди в розмірі 100000 гривень.
В зв`язку зі смертю потерпілої ОСОБА_21 , ухвалою суду від 16.03.2018 року ОСОБА_12 визнано потерпілим та цивільним позивачем, який у судовому засіданні позов ОСОБА_21 підтримав в повному обсязі.
Розглядаючи цивільний позов потерпілого, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Положеннями ст.23 ЦК України передбачене право особи на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок порушення її прав. Відповідно до Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року (з наступними доповненнями та змінами) моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльності інших осіб.
При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди, суд, визначаючи розмір її відшкодування, поряд з характером і обсягом моральних страждань, які зазнав потерпілий ОСОБА_12 в результаті умисного спричинення тяжких тілесних ушкоджень його матері ОСОБА_16 , що спричинило її смерть, виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості, і задовольняє позов в заявленій сумі 100000 (сто тисяч) грн.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.100,124,370,373,374 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_14 винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст.121 ч.2 КК України та призначити покарання, з застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбування покарання, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нових злочинів та виконає обов`язки, покладені на неї судом.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_14 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_14 не обирати.
Зарахувати ОСОБА_14 в рахунок відбуття покарання строк попереднього ув`язненняз 22.12.2015 року по 21.03.2017 року,у відповідності до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону, що діяв в зазначений період) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_21 задовольнити, стягнути з ОСОБА_14 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м.Лозова Харківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) грн.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору

Суддя ОСОБА_1