Справа № 620/325/17
Провадження по справі №1-кп/635/836/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілих - ОСОБА_5 ,

потерпілих- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

секретар судового засідання ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

В ході судового розгляду прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив продовжити строк домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_11 на два місяці, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду та незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою та здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. В обґрунтування клопотання посилався на тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому, суворість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим. При вирішенні питання про продовження строку домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_11 просив врахувати характер та фактичні обставини інкримінованого останньому кримінального правопорушення, які свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Крім того, ОСОБА_11 з метою уникнення кримінальної відповідальності може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного спливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, які не допитані в судовому засіданні, оскільки обвинувачений обізнаний про їх місце проживання.

Крім того, прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_12 у судовому засіданні не заперечував проти продовження строку тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_10 у судовому засіданні підтримала позицію обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні не заперечував проти продовження домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_9 у судовому засіданні не заперечував проти продовження строку домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 , однак вважав, що підстави для покладення на обвинуваченого ОСОБА_11 додаткового обов`язку, передбаченого ст. 194 КПК України, а саме: здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, відсутні, оскільки для застосування такого обов`язку необхідне клопотання прокурора, подане у передбаченому КПК України порядку.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 , колегія суддів виходить з наступного.
Ухвалою слідчого судді Зачепилівського районного суду Харківської області від 02 березня 2017 року відносно ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29 квітня 2017 року включно. Судом неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, останній раз відповідно до ухвали Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2019 на строк 60 днів до 15 квітня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 закінчується 15 квітня 2019 року.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Під час обрання відносно ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом було встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 , суд враховує особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, в якій обвинувачені зазнають судового переслідування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).

ОСОБА_12 інкримінується вчинення злочину, за який санкція статті кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років. У суду відсутні підстави вважати про наявність у ОСОБА_12 постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, членів родини, з якими він спільно проживає, та інших осіб на його утриманні, обвинувачений не має місця роботи або навчання, судом також не встановлено наявності будь-яких інших зв`язків обвинуваченого ОСОБА_12 з державою.

Отже, оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_12 у разі визнання його винуватим, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_12 , а також враховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не завершений, свідки не допитані, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України. Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується наявністю у обвинуваченого ОСОБА_12 ряду судимостей, зокрема за вироком Харківського районного суду Харківської області від 21 квітня 2000 року та за вироком Московського районного суду м. Харкова від 24 січня 2007 року, а тому колегія суддів вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою строком на шістдесят днів.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Зачепилівського районного суду Харківської області від 02 березня 2017 року відносно ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29 квітня 2017 року включно. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід з тримання під вартою змінений на домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 на строк два місяці - до 12 листопада 2018 року. ОСОБА_11 зобов`язано протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: прибувати за кожною вимогою до суду; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Обвинуваченому ОСОБА_11 неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, останній раз - на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2019 року строк тримання під домашнім обвинуваченого ОСОБА_11 був продовжений на два місяця до 15 квітня 2019 ркоу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під домашнім арештом закінчується 15 квітня 2019 року.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_11 злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 3 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді від 7 до 12 років позбавлення волі. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме домашній арешт. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вирішуючи питання про продовження строків домашнього арешту, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого.

З урахуванням встановлених при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , тяжкості злочину у сукупності з даними особи обвинуваченого, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому разі визнання його винуватим, а також тієї обставини, що свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що зазначені ризики продовжують існувати.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає наявними підстави для продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому без дозволу суду залишати житло з покладенням відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України на обвинуваченого обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду.

Разом з тим, прокурором подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та передбачених ст. 194 КПК України обов`язків встановлених попередньою ухвалою суду, в якому міститься вимога про покладення на обвинуваченого додаткового обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який не був встановлений попередньою ухвалою про продовження строку домашнього арешту. Однак з окремим клопотанням про встановлення такого обов`язку у порядку ст. 194 КПК України прокурор не звертався. Необхідність покладення такого обов`язку на обвинуваченого ОСОБА_11 протягом дії запобіжного заходу прокурором не обґрунтована та не доведена.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, є всі підстави вважати, що обрана міра запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И Л А:

Строк тримання під вартою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України продовжити на шістдесят днів - до 09 червня 2019 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 на два місяці до 11 червня 2019 року.

Зобов`язати ОСОБА_11 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту прибувати за кожною вимогою до суду.

Строк дії ухвали в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 встановити до 09 червня 2019 року.

Строк дії ухвали в частині продовження строку домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_11 встановити до 11 червня 2019 року.

Роз`яснити ОСОБА_11 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3