10.12.2018

УХВАЛА
Слідчий суддя Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -
22.06.2012 року слідчим Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6 в межах кримінального провадження було винесено постанову про накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_7 (Позичальник). Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт на квартиру зареєстрований 25.06.2012р., реєстраційний № обтяження 12661363.
Задовго до накладення вказаного арешту, а саме 30.08.2006 р., квартира за адресою: АДРЕСА_2 була передана ОСОБА_7 в іпотеку Акціонерному поштово-пенсійному банкому «Аваль».
06.03.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ», як Кредитором, та ОСОБА_5 , як Новим кредитором, було укладено договір відступлення права вимоги.
03.07.2018р. ТОВ «ФК «Алькор Інвест» та ОСОБА_5 уклали Договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором від 30.08.2006р. Вказаний Договір відступлення права вимоги за Іпотечним договором від 30.08.2006 р. було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 588.
Предметом іпотеки, право вимоги на який набула ОСОБА_5 є квартира АДРЕСА_1 .
Крім того, у вказаній заяві містилась вимога до ОСОБА_7 щодо сплати заборгованості за Кредитним договором від 16.08.2006 року та попередження, що у випадку непогашення заборгованості в 30-денний строк, ОСОБА_5 буде звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Заява була вручена ОСОБА_7 16.07.2018 року.
Позичальник ОСОБА_7 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Наявність зазначеної непогашеної заборгованості підтверджує порушення Позичальником ОСОБА_7 умов Кредитного договору та невиконання зобов`язання за Договором іпотеки, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 4 Договору іпотеки, за вибором Іпотеко держателя.
У зв`язку із чим 07.09.2018 року ОСОБА_5 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність.
Враховуючи вищевикладене, саме ОСОБА_5 є власницею квартири АДРЕСА_1 .
Таким чином, ОСОБА_5 є законним володільцем речового права (права власності) на зазначену квартиру.
Права ОСОБА_5 , як власниці майна є порушеними, за умови наявності вказаного обтяження у вигляді арешту на належному їй нерухомому майні, вона не може вілно розпоряджатись квартирою.
Відновлення порушеного права у даному випадку можливе шляхом звільнення нерухомого майна з-під арешту.
З матеріалів справи вбачається, що постановою слідчого Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на той момент належала ОСОБА_7 , в рамках кримінальної справи стосовно ОСОБА_7 , порушеної за ч.4 ст.190 КК України.
Зазначений арешт було накладено з метою забезпечення можливого у майбутньому цивільного позову, а також з метою застосування заходів забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна.
ОСОБА_5 є законним володільцем речового права на зазначену квартиру. Практика Європейського суду з прав людини, зазначає, що продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, грунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Таким чином, з огляду на законну зміну власника нерухомого майна, досягти цілей, з якими накладався арешт фактично неможливо.
Забезпечити виконання вироку щодо ОСОБА_7 за рахунок майна ОСОБА_5 неможливо, у зв`язку із чим подальший арешт зазначеної квартири призводить до порушення прав власниці квартири.
Отже, заявник вважає, що на цей час правові підстави для арешту зазначеного майна, передбачені ст.170 КПК України, відпали.
Посилаючись на зазначене, заявник просив скасувати арешт, накладений Постановою слідчого Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області від 22.06.2012 про накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні заявник підтримав подане клопотання та просив задовольнити його в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність підстав для цього.
Розглянувши клопотання заявника, вивчивши надані суду матеріали, заслухавши учасників судового процесу, слідчий суддя приходить до наступних висновків:
Так, на етапі досудового розслідування, в рамках вказаного кримінального провадження 22.06.2012 року слідчим Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6 було винесено постанову про накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_7 (реєстраційний № обтяження 12661363).
Однак, згідно відомостей комп`ютерної програми «Д-3», розгляд кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 190 ч. 2, ч. 3, ч. 4 КК України наразі не закінчений, по ньому триває судовий розгляд.
15 березня 2016 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси, кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 обвинуваченої в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2, ст. 190 ч. 3, ст. 190 ч. 4 КК України призупинено та оголошено розшук ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг, громадянки України й постановлено затримати ОСОБА_7 з метою її приводу в судове засідання для вирішення питання про обрання їй міри запобіжного заходу.
Таким чином, суд змушений погодитись з доводами заявника, що накладення арешту на вказане вище майно перешкоджає користуванню своїм майном добросовісним набувачем.
Як вбачається з наданих матеріалів клопотання, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2, ч. 3, ч. 4 КК України.
При цьому, предметом вчиненого кримінального правопорушення є нерухоме майно, у зв`язку з чим та з метою збереження речових доказів доказів, забезпечення можливого цивільного позову та забезпечення виконання вироку і було накладено арешт, зокрема і на те майно, з якого просить адвокат ОСОБА_3 скасувати арешт.
Однак, враховуючи правову кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення та те, що судовий розгляд по справі за обвинуваченням ОСОБА_7 не закінчений, скасування арешту, в даному випадку, може слугувати втратою доказової бази по справі.
Вказане ґрунтується на положеннях кримінального процесуального кодексу України, протилежного заявником не доведено, що з огляду на вимоги ст. 174 КПК України тягне відмову у задоволенні поданого клопотання.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відтак, й подане клопотання про скасування арешту, наразі є передчасним.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання слід залишити без розгляду.
Керуючись ст. ст.174, 309 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: