Справа № 204/4618/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/128/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у судовому засіданні прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 02 липня 2018 року щодо ОСОБА_7 , -

за участю прокурора ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_9

особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_7

представника КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» ОСОБА_10

встановила:

даною ухвалою задоволено заяву в.о. заступника головного лікаря Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_11 про зміну виду примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку хворій ОСОБА_7 .

Змінено примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вчинила суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст.121 КК України.

Згідно ухвали, в.о. заступника головного лікаря Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_11 звернувся в суд із письмовою заявою на предмет зміни виду примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку хворій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка скоїла суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_7 перебуває на лікуванні у Комунальному закладі «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» згідно ухвали Франківського районного суду м. Львова від 01.02.2018 року про застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

24.05.2011 року ОСОБА_7 поступила в Київський міський центр судово-психіатричної експертизи на стаціонарну судову-психіатричну експертизу. Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_7 страждає шизофренією параноїдною, галюцинаторно параноїдний синдром. По своєму психічному стану не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих їй дій вона також перебувала у хворобливому стані, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом (Акт № 235 від 21.07.2011 року).

04.10.2011 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

28.07.2016 року ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська застосування примусових заходів медичного характеру з суворим наглядом змінено і переведено її для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру до психіатричної лікарні у відділенні з звичайним наглядом за місцем реєстрації.

З 15.09.2016 року хвора перебуває на лікуванні в КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» по теперішній час.

На підставі ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу" 12.06.2018р. ОСОБА_7 була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що остання за своїм психічним станом, продовження застосування примусових заходів медичного характеру в вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Просить заяву задовольнити.

На вказану ухвалу суду прокурор ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви заступника головного лікаря з експертизи Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити, та продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції при розгляді заяви КЗ ЛOP «ЛОКПЛ» не враховано характеру та тяжкості захворювання особи, тяжкості вчиненого нею діяння, обставин, при яких таке діяння було вчинено, та ступеня небезпечності хворої для себе або інших осіб, адже ОСОБА_7 вчинила тяжке суспільно небезпечне діяння, безпосередньо пов`язане з посяганням на життя іншої особи, та і надалі страждає хронічним психічним захворюванням, чим може становити загрозу як для оточуючих, так і для себе.

Звертає увагу, що в ухвалі Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2018 вказано, що прокурор заперечила щодо задоволення заяви, оскільки стан ремісії у хворої не настав. Вказане не відповідає дійсності, оскільки в судовому засіданні прокурором стан ремісії не заперечувався.

Наголошує, що хвороба особи носить хронічний характер та зважаючи на вчинення ОСОБА_7 тяжкого суспільно небезпечного діяння, не дає підстав вважати можливим досягнення мети застосування примусових заходів медичного характеру та достатніми підстави для їх зміни з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Підкреслює, що в заяві КЗ «ЛОКПЛ» та у висновку комісії лікарів-психіатрів №39 щодо ОСОБА_7 йдеться про усвідомлення останньою необхідності продовження лікування, готовності приймати таке після виписки, однак в судовому засіданні ОСОБА_7 зазначила, що вона вилікувалась.

На переконання апелянта, зазначене ставить під сумнів те, що ОСОБА_7 усвідомлює наявність в неї психічного захворювання, яке потребує обов`язкового лікування, а також те, що остання добросовісно прийматиме в подальшому підтримуюче лікування, яке є необхідним для уникнення імовірного стану загострення психічного захворювання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_9 , які заперечили апеляційну скаргу прокурора, виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» ОСОБА_10 , який просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 пояснила, що визнає вину, шкодує про вчинене, Розуміє, що вдома треба проходити теж лікування.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» ОСОБА_10 зазначив, що в ОСОБА_7 позитивна дисципліна, невідомо чи остання буде суспільно небезпечною через деякий час.
Відповідно до ч.2 ст. 514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Згідно з ч.1 ст. 95 КК України, ч.3 ст. 514 КПК України, ч.3 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» зміна застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність зміни застосування таких примусових заходів.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_7 перебуває на лікуванні у Комунальному закладі «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» згідно ухвали Франківського районного суду м. Львова від 01.02.2018 року про застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. 24.05.2011 року ОСОБА_7 поступила в Київський міський центр судово-психіатричної експертизи на стаціонарну судову-психіатричну експертизу. Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_7 страждає шизофренією параноїдною, галюцинаторно параноїдний синдром. По своєму психічному стану не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих їй дій вона також перебувала у хворобливому стані, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом (Акт № 235 від 21.07.2011 року). 04.10.2011 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. 28.07.2016 року ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська застосування примусових заходів медичного характеру з суворим наглядом змінено і переведено її для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру до психіатричної лікарні у відділенні з звичайним наглядом за місцем реєстрації. З 15.09.2016 року хвора перебуває на лікуванні в КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» по теперішній час.

Проте висновок суду першої інстанції про задоволення вищевказаної заяви є, на переконання колегії суддів, передчасним не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи та з таким колегія суддів не погоджується.
Так, суд першої інстанції при розгляді заяви не з`ясував хто буде опікуном ОСОБА_7 , хто буде здійснювати догляд за останньою, де і з ким буде проживати ОСОБА_7 , чи за місцем проживання ОСОБА_7 наявні медичні заклади, які мають можливість надавати амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені в ухвалі суду першої інстанції висновки є передчасними, оскільки судом залишились недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
З врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 , скасування ухвали суду першої інстанції та призначення нового розгляду заяви в.о. заступника головного лікаря з експертизи Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_11 щодо ОСОБА_7 на предмет зміни примусових заходів медичного характеру в суді першої інстанції.
На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів ,-

постановила :

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у судовому засіданні прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 задоволити частково, а ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 02 липня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд заяви в.о. заступника головного лікаря з експертизи Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_11 щодо ОСОБА_7 на предмет зміни примусових заходів медичного характеру в суді першої інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4