Провадження № 1-кп/161/1120/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 17 грудня 2018 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004105 від 04.11.2018, який надійшов до суду 22.11.2018 від військової прокуратури Луцького гарнізону, про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Катеринопіль, Черкаської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у званні солдат, раніше не судимого, -

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 04.11.2018 близько 13:15 год., в приміщенні

ПП «ТД «Салют», що розташоване за адресою: м.Луцьк, вул.Конякіна, 14, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, використовуючи вільний доступ до стелажів з споживчими товарами викрав шляхом приховання у своєму рюкзаку наступні товарно-матеріальні цінності, що належать ПП «ТД «Салют», а саме: чотири пляшки коньяку «Коктебель 4-х зірковий» об`ємом 0,5 літри кожна (вартість одиниці 90 гривень 70 копійок), три банки ікри лососевої «Спецпосол» вагою 80 грам (вартість одиниці 144 гривні 30 копійок), всього на загальну суму 795 гривень 70 копійок.

В подальшому, ОСОБА_5 не здійснивши належних касових розрахунків проніс вказане майно повз стійки каси ПП «ТД «Салют», тобто вчинив усі дії, що вважав за необхідне для викрадення вище вказаного майна.

Приблизно о 13.20 цього ж дня, при виході з приміщення

ПП «ТД «Салют», ОСОБА_5 був затриманий охороною вказаного підприємства, а викрадені споживчі товари було вилучено. В наслідок чого ОСОБА_5 не мав реальної можливості розпорядитись та користуватись викраденими споживчими товарами через обставини, що не залежали від його волі.

Таким чином, своїми умисними діями, спрямованими на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не закінчивши злочин з причин, які не залежали від його волі, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.
16 листопада 2018 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , було укладено угоду про примирення. Згідно з угодою, підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся у вчиненному, вибачився перед потерпілим та примирився з ним. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а представник потерпілого ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ч.9 ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
Угоду про примирення від 16 листопада 2018 року у кримінальному провадженні №0004105, укладену між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Речові докази: оптичний диск марки «Artex» формату «СD-R» залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання; чотири пляшки коньяку 4-х зіркового марки «Коктебель», три банки ікри Лососевої, пляшку води солодкої «Бон Буасон» - залишити за належністю законному володільцюПП «ТД «Салют»; рюкзак - залишити за належністю ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1