У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
представників потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002490 від 08.08.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,-
ВСТАНОВИВ :

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке 08.08.2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002490 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2018 року обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 22 лютого 2019 року включно.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 .
Представники потерпілої підтримали доводи прокурора.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просила змінити запобіжний захід на більш м`який.
Обвинувачений ОСОБА_6 погодився з думкою захисника.
Заслухавши думку прокурора, представників потерпілої, захисника та обвинуваченого, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України.
Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч.1ст.177 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 був обраний з урахуванням його особи, оскільки він є раніше судимим та вчинив новий умисний злочин проти власності, а також те, що він не працює та не має постійного джерела прибутку, відсутність міцних соціальних зв`язків, тому з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, можливості вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки він є раніше судимим, йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Зазначені ризики не зменшились та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в доводах прокурора обставини перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії ухвали про тримання обвинуваченого під вартою.
Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними КПК України, конкретними підставами і метою його застосування.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Таким чином, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, а також те, що на даний час судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не завершено, ризики, передбачені ст.177 КПК України, у зв`язку з якими відносно останнього обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою не зменшились, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_6 покладених на нього згідно кримінально-процесуального законодавства України обов`язків, тому суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та необхідним продовжити йому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 176-178,331, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів до 19 квітня 2019 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3