Провадження № 11-кп/4820/152/18
Справа № 688/2937/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: на ухвалу Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника ДУ «ШВК №98» ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Шепетівська виправна колонія №98» апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 вересня 2018 року,

у с т а н о в и л а :
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 вересня 2018 року в задоволенні клопотання ОСОБА_7 відмовлено, оскільки ним у суді не доведено своє виправлення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просив ухвалу суду скасувати через однобічність, неповноту судового розгляду, невідповідність фактичним обставинам висновку суду про те, що він не довів своє виправлення.

Уважав, що судом безпідставно відхилено його клопотання

Зазначав, що судом залишено поза увагою, що під час відбування покарання він здобув чотири спеціальності, закінчив 10-11 клас, офіційно працевлаштований слюсарем контрольно-насосної станції, має чотири заохочення, на обліку адміністрації не перебуває, стягнень не має, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення.

На переконання апелянта, виконання ним робіт по благоустрою колонії під контролем адміністрації роботи не є негативною характеристикою, оскільки відповідно до Правил внутрішнього розпорядку такі роботи виконуються лише під наглядом та контролем адміністрації. Стверджував, що у разі недотримання ним чистоти та порядку спального місця та приліжкової тумбочки, до нього були б застосовані стягнення та проводилися б співбесіди.

Тому вважав, що судом безпідставно ураховано лише думку прокурора про те, що він не став на шлях виправлення, яка будь-якими доказами не підтверджується.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора та представника ДУ «ШВК №98» ОСОБА_8 про залишення ухвали суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що вона задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, а також після фактичного відбуття засудженим певної частини призначеного судом строку покарання.
Підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є та обставина, що засуджений не виправився, не довів своє виправлення, але став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого виду покарання.
Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, однак ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

Отже, законодавцем визначено, що застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є не обов`язком суду, а правом і така заміна може бути застосована за умов, передбачених ст.82 КК України
Так, судом правильно встановлено, що ОСОБА_7 засуджений за тяжкий злочин, станом на час звернення до суду з клопотанням він фактично відбув необхідну частину строку покарання, після відбуття якої може бути застосовано заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, проте, відсутня інша обов`язкова підстава для такої заміни, а саме відсутність об`єктивних достатніх даних про те, що засуджений став на шлях виправлення.
Як убачається з особової справи, ОСОБА_7 має чотири заохочення: одне від начальника СПС за виконання роботи по благоустрою установи, а саме проведення ремонту каналізаційної системи в мийному відділенні на лазне-пральному комбінаті та три згідно рішення дисциплінарної комісії за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КПК України та ПВР колонії дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, стягнень не має. Фактично ОСОБА_7 заохочувався за дотримання обов`язків, які він зобов`язаний дотримуватись під час відбування покарання, а не за певні заслуги.
Крім того, до виконання передбачених законом вимог персоналу засуджений ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, але потребує постійного контролю з боку адміністрації колонії, участь у виховних заходах бере під контролем з боку адміністрації колонії, не завжди дбайливо ставить ся до майна і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, участі у самодіяльних організаціях не бере, вину у скоєному злочині визнає частково.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року при з`ясуванні судом питання про становлення засудженого на шлях виправлення ураховується його ставлення до вчиненого ним злочину, до праці.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення.
Крім того, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким відноситься до дискреційних повноважень суду, поняття якого включає повноваження суду обирати між законними альтернативами та діяльності суду з вирішення спірних правових питань.
Такі повноваження мають виходити із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин ситуації, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Ураховуючи викладене, підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 05 вересня 2018 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_7 щодо заміни невідбутої частини покарання, призначеного вироком Славутського міськрайонного суду від 08 травня 2014 року, більш м`яким, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2