Провадження № 1-кс/331/1540/2019
Справа № 331/1515/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_4 , надійшла скарга в порядку ст. 206 КПК України, за результатом розгляду якої просить слідчого суддю: звільнити ОСОБА_4 з під-варти.

В обґрунтування скарги зазначено, що вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2017 року ОСОБА_5 визнана винною у скоєнні кримінальних правопорушень та засуджена: за ч.3 ст. 15, ч. 5 ст. 27 п.п. 1, 6, 8, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України із застосуванням положень ч. 3 ст. 68, ч. 1 ст. 69 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного їй майна; за ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 187 КК України із застосуванням положень ч. 2 ст. 68, ч. 1 ст. 69 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сувого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного їй майна.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26 грудня 2018 року вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2017 року залишено без змін.

Питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються відповідно до ст..ст. 537, 539 КПК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2019 року встановлено, що ОСОБА_5 змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу на « ОСОБА_6 ».

Зазначена ухвала суду постановлена за відсутності засудженої та її захисника, про її існування стало відомо лише 14 березня 2019 року та одразу ж її оскаржено до Запорізького апеляційного суду.

Ухвалою судді Запорізького апеляційного суду ОСОБА_7 від 22 березня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами засудженої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_3 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2019 року.

На теперішній час ОСОБА_4 позбавлена волі та перебуває у слідчому ізоляторі № 10, який знаходиться під територіальною юрисдикцією слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Вважає, що оскільки ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2019 року не набрала законної сили, то ОСОБА_4 тримається під вартою незаконно, а тому повинна бути негайно звільнена з під варти.

Адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, засобами телефонного звязку повідомив про неможливість прибуття у судове засідання у звязку із зайнятістю, при ухвалені за його скаргою рішення покладався на розсуд суду, зазначивши, що про те, що ОСОБА_4 етапована до ДУ «Мелітопольська виправна колонія (№ 144)» для подальшого відбування покарання йому стало відомо лише 10 квітня 2019 року.

Представник ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» у судове засідання не з`явився, але надав суду лист з посиланням на те, що надати суду матеріали особової справи ОСОБА_4 не має можливості, оскільки 08.04.2019 року ОСОБА_4 етапована до ДУ «Мелітопольська виправна колонія (№ 144)» для подальшого відбування покарання.

Засуджена ОСОБА_8 до суду для участі у розгляді скарги не доставлена, оскільки 08.04.2019 року етапована до ДУ «Мелітопольська виправна колонія (№ 144)» для подальшого відбування покарання.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, прийнявши до уваги лист представника ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2017 року ОСОБА_5 визнана винною у скоєнні кримінальних правопорушень та засуджена: за ч.3 ст. 15, ч. 5 ст. 27 п.п. 1, 6, 8, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України із застосуванням положень ч. 3 ст. 68, ч. 1 ст. 69 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного їй майна; за ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 187 КК України із застосуванням положень ч. 2 ст. 68, ч. 1 ст. 69 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного їй майна.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26 грудня 2018 року вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2017 року залишено без змін.

Питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються відповідно до ст..ст. 537, 539 КПК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2019 року встановлено, що ОСОБА_5 змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу на « ОСОБА_6 ».

У березні 2019 року на підставі вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2017 року та ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2019 року, якою встановлено, що ОСОБА_5 змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу на « ОСОБА_6 », громадянку ОСОБА_8 затримано та поміщено ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Відповідно до чинного законодавства України, порядок перебування ув`язнених осіб в слідчих ізоляторах регулюється нормами КПК України, ЗУ «Про попереднє ув`язнення», «Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» затвердженого Наказом Мінюсту № 460/5 від 18.03.2013 року.

Згідно ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Згідно ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно ч. 1 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, апеляційного суду області, міст Києва та Севастополя. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.
Судом встановлено, що 08.04.2019 року ОСОБА_4 етапована до ДУ «Мелітопольська виправна колонія (№ 144)» для подальшого відбування покарання.

Аналізуючи вищевикладені норми права та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що станом на 10 квітня 2019 року скарга ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, не підсудна слідчому судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, оскільки ОСОБА_4 не перебуває в межах територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.
Відповідно до ст. 2 КПК України «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та інші.

Відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, повернути особі, що її подала.

Розяснити заявнику його право на звернення зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України до слідчого судді суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

10.04.2019