Справа № 645/1365/16-к
Провадження №1-кп/645/48/18
У Х В А Л А
Іменем України

12 листопада 2018 року колегія суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова знаходиться вказана кримінальна справа.
Під час досудового розслідування ОСОБА_7 був затриманий 26.11.2015 р. в порядку ст.208 КПК України.
Згідно ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27.11.2015 р., цього дня відносно ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який востаннє ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 01.10.2018 р. продовжено до 29.11.2018 р.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про надання судового доручення СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківський області в порядку ст.333 КПК України щодо проведення слідчої дії - пред`явлення свідку ОСОБА_8 для впізнання синьої куртки, вилученої в ході проведення огляду житла ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою встановлення або спростування факту присутності ОСОБА_7 в квартирі потерпілого ОСОБА_9 .

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, посилаючись на тяжкість інкримінованого злочину, наявність ризику впливу на експерта ОСОБА_10 , яка викликана до суду для надання пояснень, та на необхідність проведення судового доручення.
Захисник ОСОБА_6 , яку підтримав обвинувачений, заперечувала проти надання органу досудового розслідування вказаного судового доручення, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, оскільки прокурор не довів - чому таке впізнання не могло бути проведено під час досудового розслідування.
Заперечуючи проти продовження запобіжного заходу, захисник посилалась на недоведеність ризику, про який зазначив прокурор, та на тривале перебування ОСОБА_7 під вартою. Просила змінити запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, на домашній арешт.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія дійшла до наступного висновку.
Статтею 229 КПК України передбачений порядок проведення такої слідчої дії як пред`явлення речей для впізнання.
Згідно ч.1 ст. 229 КПК України, перед тим, як пред`явити для впізнання річ, слідчий, прокурор або захисник спочатку запитує в особи, яка впізнає, чи може вона впізнати цю річ, опитує про ознаки цієї речі і обставини, за яких вона цю річ бачила, про що складається протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати ознаки, за якими впізнає річ, проте може впізнати її за сукупністю ознак, особа, яка проводить процесуальну дію, зазначає це у протоколі. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, річ, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про її прикмети.

Враховуючи, що свідок ОСОБА_8 вже була допитана в судовому засіданні, при цьому не повідомляла суду чи може вона впізнати куртку чоловіка, якого бачила в тамбурі, та за якими ознаками, враховуючи, що куртка, яку прокурор пропонує пред`явити свідку для впізнання, вже була оглянута як речовий доказ під час відкритого судового засідання судом і всіма присутніми в залі суду, крім того, прокурор не довів, що така слідча дія (пред`явлення речей для впізнання) не могла бути проведена під час досудового розслідування через те, що не були і не могли бути відомі обставини, що свідчать про необхідність її проведення, судова колегія вважає проведення впізнання свідком ОСОБА_8 вказаної куртки на даній стадії неефективним заходом забезпечення кримінального провадження, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні клопотання прокурора про надання судового доручення пред`явлення свідку ОСОБА_8 речей для впізнання.

При вирішенні питання про доцільність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Оцінивши в сукупності всі обставини, перелічені в ст.178 КПК України, враховуючи тривалість кримінального провадження, протягом якого обвинувачений перебуває під вартою (майже три роки), колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходжу відносно ОСОБА_11 під час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою, наразі зменшились.
Так, судом проведено дослідження всіх доказів, наданих стороною обвинувачення, допитані обвинувачений, потерпіла, свідки, експерт ОСОБА_12 , оглянуті речові докази. Матеріали справи містять дані про те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, до затримання працював неофіційно, неодружений, але має міцний соціальний зв`язок зі своїм батьком ОСОБА_13 , який постійно присутній у всіх судових засіданнях по справі та регулярно відвідує його в умовах ХУВП №27.
Тяжкість обвинувачення, на що посилався прокурор, не може слугувати самостійною підставою для тримання особи під вартою.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає можливим змінити запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання, оскільки не має підстав вважати, що перебуваючи на волі, він буде впливати на потерпілу, свідків або експертів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-199, 331, 333 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про надання судового доручення щодо проведення слідчої дії - слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 та про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.
Задовільнити клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу.

Змінити запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на строк до 10.01.2019 р.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:
- прибувати до Фрунзенського районного суду м.Харкова за першою вимогою;
- повідомляти суд про зміну місця проживання;
- не залишати без дозволу Фрунзенського районного суду м.Харкова місце проживання, а саме квартиру АДРЕСА_2 .
Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 положення ч.5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.
Копію ухвали направити до Немишляенського ВП ГУНП в Харківській області для виконання, та до ХУВП №27.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3