Справа № 348/2313/17
Провадження № 11-кп/4808/58/19
Категорія ч. 2 ст. 125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 , що діє в інтересах потерпілої ОСОБА_7 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2018 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженки с. Нижній Березів, Косівського району, Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_1 , одруженої, на утриманні одна дитина, з вищою освітою, не працюючої, раніше не судимої, громадянки України,

обвинуваченої у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_9 ,

прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_11 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

1. Зміст вироку суду першої інстанції та встановлені обставини.

1.1. Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360,00 (одна тисяча триста шістдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Ухвалено стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 - 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. завданої моральної шкоди.

1.2. Згідно вироку суду першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_8 умисно спричинила потерпілій ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я потерпілої.

07 жовтня 2017 року близько 10.00 год. в АДРЕСА_1 , обвинувачена ОСОБА_8 перебуваючи на подвір`ї біля свого житлового будинку, вчинила словесний конфлікт із свекрухою ОСОБА_7 .

Під час словесного конфлікту між обвинуваченою ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_7 виникла тяганина. По закінченню якої обвинувачена ОСОБА_7 кинула каменем, в сторону потерпілої, який влучив їй по руці. Після того як потерпіла направилась до свого помешкання обвинувачена ОСОБА_8 підняла із бруківки молоток з металевим відбійником та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки свідомо бажаючи їх настання, з метою нанесення тілесних ушкоджень, кинула вказаним молотком у потерпілу ОСОБА_7 , який влучив їй у спину.

В результаті неправомірних дій обинуваченої ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_7 згідно висновку експерта № 211 від 17.10.2017 отримала тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В засіданні суду першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнала частково, та вказала що її дії були викликані неправомірною поведінкою самої потерпілої ОСОБА_7 , яка під час конфлікту нанесла їй тілесні ушкодження граблями. Будучи в емоційно-схвильованому стані, захищаючи себе обвинувачена спочатку кинула каменем у потерпілу, а потім підняла з бруківки молоток та кинула його в сторону потерпілої, який влучив їй у спину. Також обвинувачена ОСОБА_8 шкодує про вчинене щиро розкаялася, просила суворо не карати. Цивільний позов на визнавала.

2. Зміст апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_6 , що діє в інтересах потерпілої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дії обвинуваченої ОСОБА_8 , посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості.

Представник звертає увагу суду, на те, що обвинувачена ОСОБА_8 не розкаялася, жодних вибачень у потерпілої не просила, а навпаки після судових дебатів в суді першої інстанції ображала потерпілу нецензурними словами та погрожувала їй фізичною розправою в подальшому.

Пояснення обвинуваченої в тій частині, що стан сильного душевного хвилювання був викликаний неправомірними діями самої потерпілої ОСОБА_7 , яка нібито під час конфлікту вибила обвинуваченій зуб, є безпідставними, оскільки з приводу даного інциденту вона звернулась в міліції тільки через місяць після конфлікту.

Представник потерпілої стверджує, що призначаючи покарання, суд в повній мірі не врахував особу обвинуваченої, її ставлення до вчиненого діяння, обставини за яких злочин, її поведінку після вчинення злочину та відношення до відшкодування моральної шкоди.

З цих підстав, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, потерпіла та її представник просили скасувати, та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 більш суворе покарання, та збільшити суму відшкодування моральної шкоди.

3. Правові позиції сторін.

3.1. В засіданні суду апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_7 , та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити. Потерпіла вказала, що обвинувачена не розкаялась, не попросила вибачення.

3.2. Обвинувачена ОСОБА_8 доводи апеляційної скарги заперечила, просила залишити її без задоволення.

3.3. Прокурор просив залишити вирок суду без змін.

4. Мотиви суду апеляційної інстанції.

4.1. Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

4.2. Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Зокрема:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_7 щодо фактичних обставин справи;

- поясненнями свідків ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , які підтвердили факт конфлікту та тяганини 07.10.2017 року близько 10 год. між потерпілою та обвинуваченою

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який є чоловіком потерпілої, та був очевидцем подій;

- висновком експерта №211 від 17.10.2017 року, згідно яким потерпілій ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- протоколом слідчого експерименту від 03.11.2017 року та фото таблицею до нього, в яких детально відтворено події, що мали місце 07.10.2017 року між потерпілою та обвинуваченою.

Вказані докази не містять суперечностей, узгоджуються між собою, а відтак не викликають сумнівів у доведеності вини ОСОБА_8 в інкримінованому їй злочині.

4.3. Що стосується доводів потерпілої в частині невідповідності призначеного обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, то колегія суддів вважає такі непереконливими з огляду на наступне.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував, ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості. Судом також враховано сукупність фактичних даних, які характеризують особу обвинуваченої, а саме, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінеті не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Таким чином, на переконання колегії суддів покарання призначено судом з дотриманням вимог матеріального закону, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 та попередження вчинення нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Обставини, на які посилається в апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 , як на підстави для призначення більш суворого покарання, були прийняті до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання і вважати їх обставинами, що можуть бути повторно застосовані для збільшення розміру призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.

4.4. Що стосується вимоги потерпілої ОСОБА_7 в частині цивільного позову, а саме збільшення розміру відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів вважає, за необхідним зазначити, що жодних обґрунтованих доводів стосовно розміру моральної шкоди апеляційна скарга не містить.

На переконання колегії суддів, розмір відшкодування моральної шкоди визначений судом з врахуванням характеру та обсягу страждань в межах розумності, виваженості та справедливості. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Доводи апеляційної скарги, висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. 370, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , що діє в інтересах потерпілої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2018 року, щодо ОСОБА_8 обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5