Справа № 381/705/18
Провадження №1-кп/367/186/2019
УХВАЛА
Іменем України
11 січня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих: ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_13
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду м. Ірпеня матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000483 від 18.05.2017 року по обвинуваченню:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Снітинка Фастівського району Київської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України,-
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Партизанськ Приморського краю Росія, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Велика Офірна Фастівського р-ну Київської обл., українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
У провадження Ірпінського міського суду Київської області з Київського апеляційного суду надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України та ОСОБА_11 , ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09.11.2018р. кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
У підготовчому судовому засіданні, прокурор висловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з викликом в судове засідання обвинуваченого, потерпілого та свідків. Крім того, Також, прокурор заявив суду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , який спливає 18.01.2019р.. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинувачених згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується ще й у вчиненні середнього та тяжкого злочинів, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинувачених обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою. Крім того, прокурор заявив суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_13 , який спливає 18.01.2019р.. Дане клопотання прокурор мотивує тим, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого згідно ч. 1 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні злочину, який є особливо тяжким злочином, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи, у тому числі особисте зобов`язання не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як домашній арешт.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник не заперечували щодо призначення справи до судового розгляду. Однак, заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, заявили своє клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, а саме домашній арешт, оскільки ризики наведені прокурором нічим не підтверджені.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник в підготовчому судовому засіданні не заперечували щодо призначення справи до судового розгляду. Разом із тим, заперечували щодо продовження строків застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою. Захисник заявив суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, а саме домашній арешт посилаючись на те, що обвинувачений має постійне місце проживання та ризики наведені прокурором нічим не підтверджені.
Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник ОСОБА_12 в підготовчому судовому засіданні не заперечували призначення справи до судового розгляду та задоволення клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу до обвинуваченого.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні не заперечували щодо призначення справи до судового розгляду та підтримали клопотання прокурора, просили їх задовольнити, вважали, що на їх думку обвинувачені перебуваючи під домашнім арештом можуть вчинити спроби тиску на них та інших потерпілих. Крім того, ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні пояснила, що в даному кримінальному провадженні вона є законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який під час вчинення злочину знаходився в будинку разом із бабусею ОСОБА_6 та якому було спричинено моральну шкоду даним злочином. Також зазначила, що .
Потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 в підготовче судове засідання не з`явилися, про дату та час якого були повідомлені належним чином, надали до суду заяви про проведення підготовчого судового засідання без їх участі.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, та підписується слідчим та прокурором, який його затвердив.
Так, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Як вбачається з обвинувального акта, який надійшов до суду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України та ОСОБА_11 , ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, складеного 28.02.2018 року прокурором Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_17 , ним не було дотримано вищевказаних вимог закону, оскільки направлений обвинувальний акт не містить у собі достовірних анкетних відомостей обвинуваченого ОСОБА_13 щодо дати його народження та взагалі відсутні відомості щодо малолітнього потерпілого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 законним представником якого , як встановлено судом, є ОСОБА_7 ..
Так, в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що в обвинувальному акті, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000483 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України та ОСОБА_11 , ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, відсутні анкетні відомості малолітнього потерпілого ОСОБА_14 , а його законний представник ОСОБА_7 зазначена в обвинувальному акті, як потерпіла, що не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, які встановлені прокурором.
Крім того, в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_13 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , а не 17.07.1994 року, як вказано в обвинувальному акті, тобто фактично обвинувачення було пред`явлено іншій особі.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Враховуючи те, що згідно обвинувального акту, який направлений до суду, в ньому не вказані анкетні відомості потерпілого, вказані недостовірні відомості обвинуваченого ОСОБА_13 , суд дійшов висновку про порушення вимог ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення справи до судового розгляду і передбачає повернення обвинувального акту прокурору для усунення вказаних порушень вимог КПК України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р., справа «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).
Такі недоліки, як недостовірність, в обвинувальному акті, анкетних даних обвинуваченого та відсутність анкетних даних потерпілого у кримінальному провадженні, свідчить про неконкретність сформульованого обвинувачення та про оформлення обвинувального акту з недотриманням вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, та такі недоліки не можуть бути усунуті у іншому порядку, аніж шляхом повернення обвинувального акту прокурору.
Судом звертається увагу на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.
Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а також права неповнолітнього потерпілого і його представника, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України, впродовж розумного строку, який суд визначає у продовж 10 днів з моменту його отримання.
Разом із тим, суд, заслухавши клопотання прокурора, захисників, думки інших учасників провадження, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20.11.2018р. обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_9 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін застосування якого спливає 18.01.2019р..
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів, вивчивши клопотання прокурора, матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників кримінального провадження, прийшла до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до обвинувачених у відповідності до вимог п. 5 ст. 183 КПК України та з врахуванням наявності ризиків передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду справи судом не відпали.
Так, суд приймає до уваги, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Крім того, ОСОБА_9 також, обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким та середньої тяжкості злочинами, відповідно. Судом також враховано й особи обвинувачених, зокрема, ОСОБА_11 , який раніше судимий, маючи не зняту та не погашену судимість на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний особливо тяжкий злочин, ОСОБА_9 , який раніше не судимий, однак обвинувачується одразу у вчиненні ряду злочинів: середньої тяжкості, тяжкого та особливо тяжкого.
За таких обставин, суд приходить до висновку, про наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені перебуваючи на волі можуть переховуватись від суду, з метою уникнення покарання за скоєне, незаконно впливати на покази свідків, потерпілих, які ще не допитувались у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Враховуючи вищевикладене та аналізуючи зібрані в сукупності доводи, суд, прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі й домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та виконання покладених на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 обов`язків, у зв`язку з чим вважає, що є достатні підстави для продовження строку застосування до них такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою строком на 60 днів.
Суд не може прийняти доводи сторони захисту з приводу того, що застосовування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним, та що обвинуваченим може бути обраний домашній арешт за місцем проживання, оскільки ризики наведені прокурором заслуговують на увагу, а наявність місця проживання обвинувачених не є гарантією виконання ними своїх процесуальних обов`язків та запобіганню спробам переховуватись від суду, з метою уникнення покарання за скоєне, незаконно впливати на покази свідків, потерпілих, які ще не допитувались у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою становить 60 (шістдесят) днів.
Стаття 181 КПК України передбачає, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20.11.2018р. обвинуваченому ОСОБА_13 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, строком до 18.01.2019 року з забороною залишати місце проживання в період з 22 год. до 07 год..
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні.
Суд, заслухавши доводи прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілих, вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту можливо задовольнити та обвинуваченому ОСОБА_13 слід продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з врахуванням наявності ризиків передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, які наявні на час розгляду справи судом, що підтверджують самі матеріали кримінального провадження, зокрема судом встановлено, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років, судом в даному провадженні ще не допитані свідки, потерпілі, не досліджені докази по справі, що потребує значного часу, враховуючи складність даного кримінального провадження та кількість учасників, а тому є підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, для уникнення кримінальної відповідальності.
За таких підстав, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на 60 днів, із продовженням строку покладених на нього обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України.
Строк дії ухвали суду про домашній арешт становить 60 (шістдесят) днів.
Крім того, до суду надійшли заяви потерпілої ОСОБА_6 і представника потерпілого ОСОБА_7 про уточнення цивільних позовів до обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , однак у підготовчому засіданні було встановлено, що такі позови було повернуто ухвалами суду та повторно такий позов не подавався, у зв,язку із викладеним суд вважає за необхідне повернути вказані заяви без розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 181, 183, 197, 314 317, 376 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000483 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України та ОСОБА_11 , ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, повернути прокурору, який направив його до суду, для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.
Заяви про уточнення цивільних позовів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , - повернути позивачам.
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 - задовольнити.
Клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 (шістдесят) днів.
Початок строку дії ухвали суду про тримання під вартою, обчислювати з 11.01.2019 року по 11.03.2019 року, включно.
Клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_11 , - залишити без задоволення.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжити на 60 (шістдесят) днів.
Початок строку дії ухвали суду про тримання під вартою, обчислювати з 11.01.2019 року по 11.03.2019 року, включно.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_13 , - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, а саме до 11 березня 2019 року, включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_13 :
- не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , щодня в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., без дозволу на це суду, прокурора;
- утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками по даному кримінальному провадженню;
- повідомляти прокурора, суд про зміну місця свого проживання;
- носити електронний засіб контролю;
- з`являтись до прокурора, суду на першу вимогу.
Зобов`язати працівників Фастівського ВП ГУНП України в Київській області, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , поставити на облік і повідомити про це суд.
Початок строку дії ухвали суду про запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обчислювати з 11.01.2019 року до 11.03.2019 року, включно.
Повний текст ухвали буде складено, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошено 15 січня 2019 року
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3