У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ………. ОСОБА_3

представника Новоград-Волинського МРВ ФДУ «Центр пробації» ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

(Єдиний унікальний номер № 277/434/16-к, провадження № 1-о/0285/1/19)

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву керівника Новоград-Волинської прокуратури ОСОБА_8 про перегляд ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду від 18.10.2018 відносно ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами, -

встановив:
Прокурор звернувся до суду з вказаною заявою в обґрунтування якої посилається на те, що відповідно до вироку Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07.10.2016 ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 289, 69 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 15.12.2017 за ч. 2 ст. 289, 69 КК України засуджено до штрафу в сумі 2 550 грн. (далі-вирок Новоград-Волинського суду). Крім того, ОСОБА_5 01.11.2018 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України, що відбулось 10 березня 2018 року.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 18.10.2018 ОСОБА_5 було звільнено від відбування покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі, призначеного вироком Ємільчинського суду (далі Ухвала), по закінченні іспитового строку. Підставою для прийняття такого рішення стало відповідне подання Новоград-Волинського МРВ філії державної установи «Центр пробації» (далі Центр пробації), оскільки іспитовий строк призначений ОСОБА_5 вироком суду закінчився 07.10.2018, а останній виконував покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину. Проте під час розгляду подання та при винесенні Ухвали мали місце обставини, які не були відомі суду та, які у відповідності з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні прокурор підтримав дану заяву та просив її задовольнити, обґрунтовуючи, викладеними в ній обставинами.

Представник Центру пробації також підтримав заяву прокурора та повідомив, що про наявність вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду вони дізналися лише після звільнення судом ОСОБА_5 від призначеного покарання Ємільчинським районним судом.

Законний представник, адвокат та ОСОБА_5 просили у задоволенні заяви прокурора відмовити.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Згідно п.4 та п.5 ч.2 ст. 462 КПК України, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Проте, нововиявленими обставинами - є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами, оскільки до нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, що були наявні на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомими заявнику, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін або які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вироку Ємільчинського суду ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 289, 69 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, а вироком Новоград-Волинського суду за ч. 2 ст. 289, 69 КК України до штрафу в сумі 2 550 грн.

Ухвалою суду від 18.10.2018 ОСОБА_5 було звільнено від відбування покарання по закінченні іспитового строку за поданням Центру пробації, оскільки іспитовий строк призначений ОСОБА_5 вироком суду закінчився 07.10.2018, а останній виконував покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину.

Доводи прокурора, що під час розгляду подання та при винесенні Ухвали мали місце обставини, які не були відомі суду, зокрема те, що вироком Новоград-Волинського суду від 15.12.2017 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 289, 69 КК України, який ухвалою апеляційного суду від 13.08.2018 залишено без змін, судом до уваги не беруться, оскільки суду могло бути відомо про вчинення ОСОБА_5 нового злочину під час іспитового строку (вирок набрав законної сили 13.08.2018 р.), виходячи з того, що зазначений вирок та подання було розглянуто одним і тим самим судом.

Також про вчинення ОСОБА_5 злочину під час іспитового строку могло бути відомо не тільки суду, а і прокурору, якого відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України було повідомлено про місце і час розгляду подання, але з невідомих причин участі в судовому засіданні він не приймав.

Щодо доводів прокурора про вчинення ОСОБА_5 нового злочину під час іспитового строку, а саме 10 березня 2018 року та повідомлення 01.11.2018 року йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, то суд їх також до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначному законом.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.04.2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п.2 ст.6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представником інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПП послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України» та інших.

Також Конституційний Суд України, в своєму рішенні висловив позицію, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі №1-15/99).

Враховуючи вище викладене, а також те, що оскільки вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України (від 10.03.2018 року, підозра від 01.11.2018) в період іспитового строку належним чином не доведена, обвинувальний вирок по справі не винесений, а про наявність вироку від 15.12.2017 року, якій набрав законної сили 13.08.2018 року, повинно і могло бути відомо суду та прокурору під час розгляду подання, суд приходить до висновку, що вказані факти в заяві прокурором не є нововиявленими, в зв`язку з чим в задоволенні заяви відмовляє.

На підставі викладеного та керуючись статтями 395, 459, 462 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви керівника Новоград-Волинської прокуратури ОСОБА_8 про перегляд ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду від 18.10.2018 відносно ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий