КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/866/2019 Головуючий в суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 186 КК України Головуючий суддя в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000354 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулачківці Снятинського району Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого токарем в ТОВ «Земля і Воля», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 17.01.2000 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 81 КК України до 2 років позбавлення волі з застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 1 рік;
- 23.10.2001 року Яремчанським міським судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 25.01.2002 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області за ст. 17, ч. 2 ст. 185, ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 15.11.2006 року по відбуттю строку покарання;
- 20.06.2007 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 296, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 29.12.2009 року умовно-достроково на невідбутий строк 1рік 3 місяці 5 днів;
- 22.11.2011 року Носівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, ухвалою від 05.05.2015 року Білоцерківського районного суду Київської області звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 25 днів;
- 08.12.2016 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 08.12.2016 року за відбуттям строку покарання,

За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 16 травня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, ОСОБА_6 приблизно о 10 годині 11 січня 2017 року знаходився у приміщенні «Укрсиббанку» за адресою: м. Київ, бульвар Перова, 24 де помітив раніше невідому йому ОСОБА_9 , в руках якої були грошові кошти.
В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання грошові кошти потерпілої ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний намір, впевнившись, що потерпіла не очікує вчинення протиправних дій щодо неї, знаходячись позаду останньої, ОСОБА_6 почав відволікати ОСОБА_9 запитаннями та вирвав з її рук грошові кошти та вибіг з приміщення банку, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 600 грн. В подальшому ОСОБА_6 був затриманий перехожим та працівниками поліції.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням кримінального закону. Постановити новий вирок, призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, незаконно призначив невиправдано м`яке покарання, звільнивши від його відбування з випробуванням, зокрема не надав належної і достатньої оцінки даним про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, не враховано не бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, належних висновків не робить.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та у його інтересах захисника ОСОБА_8 , які заперечували щодо апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
За змістом положень ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів провадження було встановлено, що наведені у вироку висновки про винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на сукупності зібраних досудовим розслідуванням доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів сторонами під час судового засідання у суді першої інстанції, у зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін не досліджувались.

Дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України кваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, особу ОСОБА_6 , який раніше судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, матеріальна шкода потерпілій відшкодована.

Також при призначенні ОСОБА_6 , покарання судом враховано обставину, яка пом`якшує його покарання щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

В даному випадку, суд призначив ОСОБА_6 покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.186 КК України із врахуванням положень ст. 75 КК України звільнив від відбування призначеного покарання з випробуванням, яке є справедливим і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що призначене ОСОБА_6 , остаточне покарання, із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України є безпідставним та необґрунтованим, оскільки судом не достатньо враховано його особу та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження, зокрема із оскаржуваного вироку районного суду, обставини, на які посилається прокурор у апеляційній скарзі, як на такі, що їх не достатньою мірою враховано при призначенні покарання, судом першої інстанції враховані в повному обсязі.

З урахуванням вищевикладеного, підстав для скасування законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора - відсутні.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 16 травня 2018 року стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого та засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

___________ ____________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4