23.01.2019

УХВАЛА
23 січня 2019 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про скасування арешту, -
21 листопада 2018 року представник Департаменту комунальної власності Одеської міської ради звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту з майна.
У зв`язку з тим, що у розпорядженні Приморського районного суду м. Одеси були відсутні всі необхідні матеріали, що підтверджують право власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 138, 1 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Успенська. 127, Департамент вважає, що арешт майна було накладено необгрунтовано.
На виконання функцій та завдань, покладених на Департамент вищезгаданим положенням, 21.06.2018 р. між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 було укладено договір оренди № 183/18, відповідно до якого було передано у строкове оплатне користування нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 138, 1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, у зв`язку з тим, що в розпорядженні Приморського районного суду м. Одеси були відсутні всі необхідні матеріали, що підтверджують право власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 138, 1 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Успенська. 127, Департамент вважає, що арешт майна було накладено необгрунтовано.
Посилаючись на вищевикладене, заявник просив скасувати арешт у вигляді заборони відчуження та використання майна - нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 138,1 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 127 (номер запису 28868665).
В судовому засіданні заявник підтримав подане клопотання та просив задовольнити його в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність підстав для цього.
Розглянувши клопотання заявника, вивчивши надані суду матеріали, заслухавши заявника та прокурора, суд приходить до наступних висновків:
У відповідності до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Цією ж нормою КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого їх захисника и законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
07 вересня 2018 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси накладено арешт у вигляді заборони відчуження та використання майна, а саме на нежитлове підвальне приміщення АДРЕСА_2 .
Так, арешт було накладено обгрунтовано, проте, на цей час правові підстави для заборони користування вказаним майном відпали, оскільки:
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 р. № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» був затверджений перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності).
Зокрема, до такого майна був віднесений житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів.
На виконання зазначеної постанови, рішенням Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 р. № 266-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області» до переліку державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування був включений житловий та нежитловий фонд місцевих рад народних депутатів.
21.05.2009 р., на виконання рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 419 від 23.04.2009 р„ територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради було видано свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення підвалу № 501, загальною площею 138,1 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Успенська. 127.
Право власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради було належним чином зареєстровано комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» про що свідчить витяг за № 22961085 від 09.06.2009 р.
Крім того, право власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на зазначений об`єкт нерухомості підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Відповідно до Положення про департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.02.2013 р. № 2752-VI, Департамент є виконавчим органом Одеської міської ради основними завданнями та функціями якого є реалізація місцевої політики у сфері управління комунальною власністю та забезпечення надходження коштів до бюджету міста за рахунок ефективного обліку, використання, збереження майна територіальної громади.
21.06.2018 р. на виконання функцій та завдань, покладених на Департамент вищезгаданим положенням, між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 було укладено договір оренди № 183/18, відповідно до якого було передано у строкове оплатне користування нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 138, 1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, суд погоджується з доводами заявника про те, що арешт майна в даному випадку, порушує конституційне право власності на вільне користування майном.
З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).
Крім того, відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що подане клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню в цій частині.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 318-380 КПК України, суд -
Клопотання представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про скасування арешту - задовольнити частково.
Скасувати арешт, у частині заборони використання майна - нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 138,1 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 127 (номер запису 28868665).
В задоволенні решти вимог відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: