Справа № 461/2180/18
Провадження № 1-кс/461/553/19
У Х В А Л А

21.01.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 та слідчого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна,-

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27.12.2018 року, в межах кримінального провадження № 0000010 від 22.01.2018 року. Вказує, що арешт на грошові кошти накладено необґрунтовано, так як відсутні обставини, з якими закон пов`язує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. Зокрема, зазначає, що органом досудового розслідування проведено обшуки в адміністративних приміщеннях державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» 20.12.2018 року, 21.12.2018 року та 26.12.2018 року. Вилучення грошових коштів, про арешт яких ставиться питання, проведено в день, наступний після проведення першого обшуку. Тобто вилучення речей проведено під час обшуку, дозвіл на який не надавався слідчим суддею, а, отже, вказані речі не можуть мати у цьому кримінальному провадженні статус допустимих речових доказів та не підлягають арешту в порядку ст.ст. 167, 170 КПК України. Крім того, ствердив, що органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що виявлені та вилучені з сейфу головного економіста підприємства ОСОБА_6 грошові кошти здобуті останнім внаслідок здійснення кримінальних правопорушень або є предметом злочинної діяльності. Натомість, вважає, що вилучені з сейфу грошові кошти отримані останнім законно, внаслідок здійснення своєї трудової діяльності.

В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав, з підстав викладених у фабулі клопотання.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання заперечили з причин необґрунтованості. Вказали, що обшук проведено законно; арештовані кошти є речовими доказами, мають істотне значення в кримінальному провадженні, а також, незастосування заборони на використання грошових коштів та заборони розпоряджатися такими може призвести до їх знищення, відчуження, приховування та інших незаконних дій.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що таке не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, і згідно ч.1 ст.131 КПК України застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Питання арешту майна в кримінальному провадженні врегульовано нормами, зокрема, ст. 170 КПК України.

Так, згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України, передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділом Управління СБ України у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 22.01.2018р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 та ч.2 ст. 366 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27.12.2018 року, в рамках даного кримінального провадження накладено арешт на майно, виявлене та вилучене 20-26 грудня 2018 року під час проведення обшуку у нежитлових приміщеннях Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна, 3, в тому числі на грошові купюри: номіналом 20 євро у кількості 1 купюри; номіналом 10 євро у кількості 4 купюр; номіналом 5 євро у кількості 6 купюр; номіналом 1 євро монета; грошові купюри: номіналом 5 Суданівських паундів у кількості 6 купюр, номіналом 1 саудівський паунд у кількості 2 купюр номіналом 2 саудівських паунди у кількості 1 купюри; грошові кошти: номіналом 200 гривень у кількості 7 купюр; номіналом 500 гривень у кількості 3 купюр; номіналом 100 гривень у кількості 9 купюр; грошові кошти: номіналом 100 доларів США у кількості 86 купюр; номіналом 50 доларів США у кількості 10 купюр; номіналом 1 долар США у кількості 3 купюр; номіналом 5 доларів США у кількості 1 купюри.

26.12.2018 року вказані, вилучені під час проведення обшуку, предмети, речі та документи, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000010.

Враховуючи наведені обставини та зважаючи, що арештовані грошові кошти мають ознаки речового доказу, в розумінні приписів ст. 98 КПК України, зазначені грошові кошти арештовані на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27.12.2018 року.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27.12.2018 року під час накладення арешту на вищезазначені речі була встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, враховуючи правову підставу для арешту майна.

Згідно ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Оцінюючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя з такими погодитись не може, оскільки, як вбачається із досліджених в судовому засіданні обставин, досудове розслідування кримінального провадження, в рамках якого арешт майна накладався, на даний час триває, усі необхідні слідчі дії ще не проведенні, а тому слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що потреба у подальшому застосуванні арешту на теперішній час не відпала через незавершеність досудового розслідування.

Крім того, слід зазначити, що в ухвалі слідчого судді від 27.12.2018 року необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, обумовлена необхідністю збереження речового доказу у кримінальному провадженні, до прийняття остаточного рішення в ньому.

Щодо інших доводів клопотання, то суд зауважує, що вони стосуються таких ознак рішення слідчого судді, як законність та є питаннями оцінки слідчим суддею підстав, якими визначається необхідність застосування такого заходу як арешт майна, тобто невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Перевірка зазначених доводів відноситься до компетенції суду апеляційної інстанції і є підставою для оскарження рішення в апеляційному порядку.

Обставини, викладені в клопотанні не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому не спростовують наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України та не є підставами для скасування арешту майна.

З огляду на вищенаведене та те, що особою, яка подала клопотання не доведено, що в подальшому застосування арешту на вищезазначені грошові кошти відпала потреба або арешт на майно накладено необґрунтовано, а тому клопотання не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .