Дата документу 21.01.2019 Справа № 323/2092/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 323/2092/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/39/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвокат ОСОБА_8 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_9

розглянула 21 січня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білорецьк Російської Федерації, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Встановлені вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2018 року обставини:
04 квітня 2017 року приблизно о 21 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині автодороги Запоріжжя-Маріуполь, з боку м. Запоріжжя, в напрямку м. Маріуполя, на території Оріхівського району Запорізької області.
В салоні автомобіля «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якості пасажирів, на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_10 , на задньому - ОСОБА_11 .
В цей же час, у зустрічному водію ОСОБА_7 напрямку, рухався автомобіль «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 .
В салоні автомобіля «ВАЗ 21061» в якості пасажирів, на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_13 , на задньому - ОСОБА_14 .
В районі 38 км + 700 м вказаної автодороги, водій ОСОБА_7 , на ділянці із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, перед зміною напрямку руху вліво з метою виконання обгону попутного автомобіля «Renault Premium», реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричепом «Schmitz», під керуванням водія ОСОБА_15 , не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а також, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, змінив напрямок руху вліво і виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ «21061», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 .
Своїми діями водій ОСОБА_7 , згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП № 9-264 від 13.05.2017 року, порушив вимоги п.п. 2.9 а), 10.1, 11.3, 14.2 в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:
- п. 2.9. «Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;
- п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
- п. 11.3. «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу»;
- п. 14.2. «Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:
в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані».
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 10.1, 11.3, 14.2 в) Правил дорожнього руху, згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП № 9-264 від 13.05.2017 року, з технічної точки зору, знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ЗАЗ 110206» ОСОБА_10 загинув на місці події, ще один пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_11 доставлена до КЗ «Оріхівська центральна районна лікарня», де від отриманих травм померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , водій автомобіля «ВАЗ 21061» ОСОБА_12 та його пасажири ОСОБА_13 та ОСОБА_14 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №44 від 05.04.2017 року, смерть ОСОБА_11 наступила від поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок, яка ускладнилася травматичним шоком. Увесь комплекс пошкоджень виник незадовго до надходження ОСОБА_11 до стаціонару, супроводжувався небезпечним для життя ускладненням - травматичним шоком, тому у сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Враховуючи характер, механізм виникнення, локалізацію та рівень взаєморозташування пошкоджень, а також обставини, весь комплекс пошкоджень міг виникнути в умовах дорожньо-транспортної пригоди, при травмуванні ОСОБА_11 об елементи конструкції салону автомобіля. При судово-токсикологічній експертизі трупу ОСОБА_11 виявлений етанол у концентрації 0,9 проміле. Вказана концентрація етанолу у живих осіб викликає стан алкогольного сп`яніння легкого ступеня.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 43 від 05.04.2017 року, смерть ОСОБА_10 наступила від поєднаної тупої травми голови, шиї, тулуба та кінцівок. Це підтверджується виявленням пошкоджень з ознаками прижиттєвості їх утворення. Весь комплекс пошкоджень утворився незадовго до настання смерті ОСОБА_10 і в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Враховуючи характер, механізм утворення, локалізацію, рівень і взаєморозташування ушкоджень, а також обставини випадку, весь комплекс ушкоджень міг утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди при травмуванні ОСОБА_10 об елементи конструкції салону автомобіля. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі трупа виявлено етанол в концентрації 2,5 і 2,9 проміле відповідно. Зазначена концентрація етанолу в крові зазвичай у живих осіб викликає стан алкогольного сп`яніння сильного ступеня.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1004 від 19.05.2017 року, закритий уламковий перелом задньо-верхнього краю правої вертлужної впадини зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий повний вивих правого стегна, набряк м`яких тканин в області правого стегна у ОСОБА_12 кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечним для життя, але потягло за собою тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли утворитися в результаті ударів об виступаючі предмети в середині салону автомобіля в умовах дорожньо-транспортного руху.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1003 від 17.05.2017 року, закритий відривний перелом головки правої плечової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів під акроміальний відросток, з частковим розривом сухожилля надостного та підлопаточного м`язів, з розривом сухожилля підостного м`яза, суглобової губи верхньої плечової зв`язки, з пошкодженням середньої та нижньої плечових зв`язок 1-2 ступеня, з розвитком синовита (скупченням синовіальної рідини в порожнині правого плечового суглоба), синець в області правого плечового суглоба у ОСОБА_14 в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинили за собою тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли утворитися в результаті ударів об виступаючі предмети в середині салону автомобіля в умовах дорожньо-транспортного руху.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1365 від 24.05.2017 року, закриті багатоуламкові переломи кісток тазу: обох клубових та обох сідничних кісток, криші вертлюжної впадини зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий вивих обох стегнових кісток, закриті переломи 2-8 ребер зліва зі зміщенням кісткових фрагментів, з розвитком підшкірної та міжм`язової гематоми лівої половини грудної клітини, закритий перелом лівої малогомілкової кістки, струс головного мозку, рана в області правого плеча, садна в області обох гомілок (більш точна локалізація не вказана) на фоні явищ травматичного шоку середнього ступеня тяжкості у ОСОБА_13 в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли виникнути в результаті ударів об виступаючі предмети в середині салону автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2018 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і йому призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Строк відбування покарання постановлено рахувати з 29.06.2017 року, тобто з моменту фактичного затримання.
Згідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції станом на 04.04.2017 року), зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29.06.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ПрАТ «СК «УНІКА» на користь ОСОБА_12 витрати на лікування в розмірі 43145,05 грн. та мінімальне страхове відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності у розмірі 57600,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 150000,00 грн.
Стягнуто з ПрАТ «СК «УНІКА» на користь ОСОБА_13 витрати на лікування в розмірі 67092,78 грн. та мінімальне страхове відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності у розмірі 38400,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.
Стягнуто з ПрАТ «СК «УНІКА» на користь ОСОБА_14 витрати на лікування в розмірі 7500,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 моральну шкоду в розмірі 40000,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 6563,52 грн.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваним вироком, посилається на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та у зв`язку з неповнотою судового розгляду. Вказує, що ОСОБА_7 з початку слідства стверджував, що не знаходився за кермом автомобіля ЗАЗ, а знаходився на задньому сидінні автомобіля позаду водія, і наявні в нього ушкодження підтверджують цю обставину. Зазначає, що всупереч вимогам ст. 86 КПК України суд першої інстанції прийняв до уваги недопустимий доказ та послався на нього при ухваленні судового рішення. Вважає, що експертиза № 1325 д від 23.05.2017 року проведена з грубим порушенням, оскільки експертом ОСОБА_16 в супереч ч.4 ст. 69 КПК України витребувано у освідуваного історію хвороби обвинуваченого із Оріхівської ЦРЛ, і висновок якої в подальшому використовувався в комплексній судово-медичній та інженерно-транспортній експертизі. Вказує, що судовим слідством не встановлено фактичних обставин справи, а наявні матеріали кримінального провадження не містять жодного суттєвого доказу, який би підтверджував висунуте ОСОБА_7 обвинувачення. Просить вирок скасувати та кримінальне провадження закрити.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно зарахував ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 29.06.2017 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки попереднє ув`язнення ОСОБА_7 відбулося 29.06.2017, тобто після набуття чинності 21.06.2017 Закону України № 2046-8 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017, яким попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день. Крім того, вказує, що судом при призначенні ОСОБА_7 покарання не в повній мірі враховано ті обставини, що останній скоїв дорожньо-транспортну пригоду у стані алкогольного сп`яніння та більше 14 разів притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, з них 7 разів за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння та за систематичне ухилення від медичного огляду на перебування в стані сп`яніння та один раз за порушення правил обгону. Просить вирок скасувати, ухвалити новий, який призначити покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 роки. Згідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29.06.2017 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваним вироком, просить вирок скасувати та кримінальне провадження закрити. Викладенні доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого аналогічні доводам апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційні скарги сторони захисту, зазначивши про відсутність доказів вини обвинуваченого, та заперечував вимогам апеляційної скарги прокурора.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокурора та висловив заперечення апеляційним скаргам сторони захисту, вказавши про неможливість перебування іншої особи, а саме ОСОБА_10 за кермом автомобіля.

Представник потерпілих підтримав наведені прокурором доводи на спростування позиції сторони захисту та висловився про вирішення заявлених у апеляційній скарзі прокурора вимогах на розсуд суду, апеляційні скарги адвоката та обвинуваченого не підтримав.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого.3 ст. 286 КК України.

При цьому, суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, аргументувавши прийняття до уваги докази з точки зору їх належності, допустимості.

Так, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вказував на невизнання провини, зазначив, що користується автомобілем марки ЗАЗ, синього кольору, який належить його матері. 04.04.2017 року, після обіду в смт. Комишуваха разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_17 вживали алкогольні напої. Приблизно біля 18-00 години ОСОБА_18 попросилася додому, на що він відповів, що в такому стані не сяде за кермо та йому необхідно поспати біля 2-3 годин, ліг на заднє сидіння машини та заснув. Коли очнувся, то вже був в машині швидкої допомоги. Вказав, що в момент ДТП він не був за кермом автомобіля, а хто саме керував автомобілем він не знає. Також вказав, що коли ОСОБА_18 просила відвезти її додому, то ОСОБА_10 сказав, що він може потихеньку повести машину, на що він відмовився та пішов спати. Раніше ОСОБА_10 ніколи не просив у нього машину, чи мав він водійські права він не знає, але колись один раз бачив його за кермом «Жигулів». Обвинувачений підтвердив, що він дійсно приходив до ОСОБА_19 та просив вибачення за те, що таке сталося за участі його машини. Просив виправдати його, так як він не перебував за кермом автомобіля в момент ДТП. Цивільні позови не визнав.
В суді апеляційної інстанції обвинувачений підтвердив позицію щодо висунутого обвинувачення.
Таким чином, версія обвинуваченого полягала у тому, що він не керував транспортним засобом, а отже не причетний до скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Наведена позиція ОСОБА_7 та доводи, викладені в апеляційних скаргах сторони захисту з цього приводу спростовуються безпосередньо дослідженими судом першої інстанції та проаналізованими доказами.
Так, потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , кожен окремо, підтвердили факт здійснення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася увечері 04.04.2017 року після 21 год.30 хв. в районі залізничного переїзду в смт. Комишуваха під час їх перебування у автомобілі ВАЗ 2106 під керуванням ОСОБА_12 та іншого автомобіля - ЗАЗ синього кольору.
При цьому потерпілий ОСОБА_14 стверджував, що під`їжджаючи до другого пагорба переїзду назустріч їм рухався вантажний автомобіль і на великій швидкості зі сторони смт. Комишуваха рухався ще один автомобіль, який під`їжджаючи до вантажного автомобіля звернув різко вліво, пішов на обгін і в цей момент сталося зіткнення. ОСОБА_12 намагався уникнути зіткнення. Після ДТП водії вантажівки підійшли до автомобіля - ЗАЗ та сказали, що там один труп, а один ще живий. Потім вони сказали, що десь на обочині є ще одна людина. Підійшовши до автомобіля ЗАЗ, він побачив жінку, яка знаходилась на пасажирському сидінні поверху іншої людини. Водійські двері автомобіля ЗАЗ були відкриті, скла не було.
При проведенні слідчого експерименту від 26.04.2017 року покази потерпілого ОСОБА_14 знайшли підтвердження, до протоколу складені схема та фото таблиця (т.2 а.п. 300-304).
За показами потерпілої ОСОБА_20 вбачається, що 04.04.2017 року біля 10-ї години ранку вона подзвонила ОСОБА_21 та попросила привезти сигарети. Через 5 хвилин до них на великій швидкості під`їхав автомобіль Таврія, з якого вийшли ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . ОСОБА_7 вийшов з водійського місця, були п`яні, потім знову сіли назад до автомобіля і поїхали. В першій годині ночі їй зателефонували та сказали, що її донька розбилася на «Таврії», вона поїхала в м. Оріхів до лікарні. Коли проїжджали місце події, то вона бачила там три автомобіля Таврія стояла на обочині вся пом`ята, Жигулі були в кюветі, і вантажівка стояла на узбіччі, зрозуміла, що то був саме той автомобіль, який під`їжджав зранку до магазину, та за кермом якого був ОСОБА_7 .
Потерпіла ОСОБА_22 , співмешканка загиблого ОСОБА_10 , надавала покази, що після поховання ОСОБА_10 , до неї приходив ОСОБА_7 та щодо подій ДТП визнавав свою провину, пояснюючи це здійсненням ним обгону машини підтверджував власне перебування за кермом, а ОСОБА_10 на пасажирському сидінні. Потерпіла стверджувала, що при цьому ОСОБА_7 казав про наміри вказувати саме на ОСОБА_10 як водія, посилаючись на відсутність у нього іншого виходу, пропонував відшкодувати шкоду в розмірі коштів, витрачених на поховання, але на той час не відшкодував.
Потерпілий ОСОБА_12 пояснював, що перебуваючи у лікарні в одній палаті із обвинуваченим, від нього чув слова жалю стосовно того, що він сів за кермо.
Місцевий суд надав ґрунтовну оцінку і іншим доказам.
За показами свідка ОСОБА_23 вбачається, що 04.04.2017 року приблизно о 21-30 годині він був свідком ДТП. В зазначений час закрився переїзд, зі сторони смт. Комишуваха в сторону м. Оріхова першою стояла вантажівка, яка після того, як відкрився переїзд зрушила з місця та поїхала. Він ще перебував на переїзді, коли побачив як зі сторони с. Зарічне виїхала «Таврія» синього кольору та на великій швидкості проїхала переїзд. В «Таврії» переднє бокове вікно з правої сторони було відкрите і він побачив, що на передньому пасажирському сидінні сидів чоловік та курив, виставивши руку із вікна. В автомобілі грала музика. Коли він подивився вслід, то побачив, що цей автомобіль почав обганяти автомобіль, який був перед ним. Йому також було видно, що зі сторони м. Оріхова їхав автомобіль, почув хлопок. Коли повернувся в ту сторону, то побачив, що там вже зупинилася вантажівка.
Свідок ОСОБА_15 пояснював, що 04.04.2017 року він з напарником ОСОБА_24 їхали в сторону Маріуполя зі сторони м. Запоріжжя, він був за кермом автомобіля. Проїхали залізничний переїзд в смт. Комишуваха, в дзеркалі він нікого не бачив, швидкість була приблизно 30-40 км/год. Проїхавши приблизно 300 м., в боковому дзеркалі він побачив позаду світло фар, після чого відразу відбувся удар. Удар був приблизно біля задньої осі їх автомобіля. На зустрічній машині були ввімкнені фари. Зустрічний автомобіль рухався приблизно зі швидкістю до 60 км/год, а може і менше. Той автомобіль, який їхав позаду, рухався із великою швидкістю. В автомобілі «ВАЗ» було три людини, і в «Таврії» також три людини, однак водія «Таврії» в автомобілі не було за кермом, а на передньому пасажирському сидінні лежала жінка поверх чоловіка, який був мертвий. Для себе свідок зробив висновок, що чоловік, який лежав в кюветі і був водієм «Таврії»- обвинуваченим, він лежав трохи далі «Таврії», позаду збоку, на траві, на відстані біля 5 кроків від «Таврії». Свідок зазначив, що з напарником брав участь у слідчому експерименті.
Свідок ОСОБА_24 підтвердив, що в автомобілі «Таврія» був труп хлопця на правому пасажирському сидінні, зверху нього була жива дівчина. Водія «Таврії» в салоні автомобіля не було. Ще один потерпілий з «Таврії» знаходився позаду «Таврії» на відстані приблизно 1,5-2 кроки, на обочині, обличчям в напрямку поля, ногами до машини, та стогнав. Він лежав більше до правої сторони задньої частини «Таврії».
Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_24 зазначили про перебування на передньому пасажирському сидінні «Таврії» трупа чоловіка, ноги якого були зажаті, через що вони не змогли його витягнути із автомобіля.
Дані проведення слідчого експерименту від 26.04.2017 року за участю свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_24 вказують на підтвердження показів зазначених осіб, до протоколу додані схема та фото таблиця (т.2 а.п. 305-312).
Свідок ОСОБА_25 , який працює в МНС вказав на знаходженні в автомобілі «Таврія» на передньому пасажирському сидінні трупа чоловіка, якого з колегами витягували за допомогою спеціальних інструментів, оскільки ноги останнього були зажаті і без спеціальних інструментів було неможливо його витягти.
Покази свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 підтверджують факт визволення трупа чоловіка, що перебував на передньому пасажирському сидінні в автомобілі ЗАЗ за допомогою сецінструментів, оскільки нижня частина тіла цього чоловіка була зажата.
При цьому свідок ОСОБА_26 вказав, що пошкодження автомобіля ЗАЗ були в основному з правої сторони.
Наведене узгоджується із показами експерта ОСОБА_28 , який вказав, що більш тяжкі ушкодження отримали пасажири, які перебували у правій частині автомобіля ЗАЗ.
За відомостями протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.04.2017 року означено місце скоєння ДТП, що відповідає відображеному в обвинувальному акті і фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції, зафіксовано розташування транспортних засобів та слідові інформація, пошкодження транспортних засобів, зазначена локалізація пошкоджень на транспортному засобі ЗАЗ 110206, р.н. НОМЕР_1 , які локалізуються в передній частині, напрямок деформації спереду назад, дещо справа наліво, зазначено виявлення трупу ОСОБА_10 на передньому пасажирському сидінні автомобіля ЗАЗ 110206, р.н. НОМЕР_1 , в положенні сидячи, ноги затиснені. До протоколу додана схема та фото таблиця (т.2 а.п. 50-64).
Висновок експерта № 1366 від 23.05.2017 року вказує на кваліфікацію виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень як легких (т.2 а.п. 291-292).
Стосовно доводів обвинуваченого про відсутність на його тілі слідів контакту із кермом, що вказує на його не перебування за кермом, суд цілком слушно звернув увагу на пояснення експерта ОСОБА_28 , який зазначив, що специфічні для водія тілесні ушкодження, які виникають при ДТП, не завжди у водія відображаються. У даній ситуації у водія, який знаходиться в лівій частині автомобіля, праворуч немає жорстких конструкцій, тому його травми є значно меншими Зважаючи на конкретні обставини щодо переміщування водія, умов для виникнення в нього специфічних для водія тілесних ушкоджень не було.
Перевіряючи версію обвинуваченого щодо його перебування на задньому сидіння автівки, оскільки він ліг на заднє сидіння машини та заснув судова колегія звертається до доречно наведених судом показів експерта ОСОБА_28 , який брав участь у проведенні комплексної судово-медичної та інженерно-транспортної експертизи і вказав на неможливість пасажиром заднього сидіння при такому механізмі ДТП залишити салон автомобіля у зв`язку із обмеженим у тій частині простором. Уразі знаходження обвинуваченого на задньому сидінні автомобіля у нього були б тілесні ушкодження за ступенем тяжкості загалом аналогічними тим, що отримала пасажир заднього сидіння.
Наведені вище пояснення експерта ОСОБА_28 відповідають висновку комплексної судово-медичної та інженерно-транспортної експертизи, яка свідчить на користь висновків районного суду.
Так, за висновками комплексної судово-медичної та інженерно-транспортної експертизи № 239/240/241/к-9-343 від 23.06.2017 року, зокрема встановлено, що наявні у ОСОБА_7 тілесні ушкодження можуть бути пояснені тим, що кінетична енергія дорожньо-транспортної пригоди не діяла на нього в повній мірі. Незважаючи на те, що на тілі ОСОБА_7 специфічних та характерних для водія транспортного засобу тілесних ушкоджень не відобразилося комісія прийшла до висновку, що найбільш ймовірно саме він перебував за кермом (на водійському сидінні) безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою. Пояснення, надані ОСОБА_7 24.05.2017 року не знаходять свого підтвердження під час проведення експертизи, в частині місця перебування постраждалого всередині салону транспортного засобу (т.2 а.п. 329-355).
Відповідаючи на доводи сторони захисту, судова колегія зауважує, що висновок експерта № 108 від 02.03.2018 року (т.3 а.п. 206-207), за яким не встановлено клітини з керма передньої панелі автомобіля «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які підлягають дослідженню, сам по собі не спростовує висновків суду і не протирічать іншим дослідженим доказам.
Твердження захисника про порушення експертом ОСОБА_16 вимог ч.4 ст. 69 КПК України щодо збирання матеріалів за власною ініціативою при проведенні судової медичної експертизи відносно ОСОБА_7 не знайшли свого об`єктивного підтвердження.
Так, за вказаною експертизою зафіксовані тілесні ушкодження у обвинуваченого, отримані внаслідок ДТП, наявність яких стороною обвинувачення не спростовується.
З метою перевірки наведених вище доводів сторони захисту, місцевий суд допитав експерта ОСОБА_16 , яка підтвердила проведення судово-медичної експертизи, зокрема і відносно ОСОБА_7 , зазначила про надання задля проведення даного дослідження медичних документів (історії хвороби обвинуваченого) слідчим.
Зміст зазначеної експертизи не підтверджує її проведення на підставі зібраних саме експертом доказів.
Отже, підстав вважати наведену експертизу недопустимим доказом, ставити під сумнів висновки вказаної експертизи немає, оскільки експертиза проведена відповідно до вимог закону, а тому районний суд обґрунтовано її висновки взяв до уваги.
Перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння підтверджується: листом КЗ «Оріхівська центральна районна лікарня» від 19.05.2017 року № 780, згідно до якого ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗ «Оріхівська ЦРЛ» з 04.04.2017 року по 12.04.2017 року 04.04.2017 року о 23-00 годині ОСОБА_7 була взята кров на вміст алкоголю, результат аналізу: алкоголь виявлено, що відповідає діагнозу «Алкогольне сп`яніння»; висновком експерта №1325д від 23.05.2017 року, згідно до якого за даними аналізу токсикологічного дослідження крові № 2 на ім`я ОСОБА_7 від 05.04.2017 року виявлено етанол (т.2 а.п. 289, 294-295).
Колегія суддів розділяє позицію місцевого суду щодо відсутності будь-яких об`єктивних сумнівів стосовно достовірності показань потерпілих та свідків, оскільки такі показання логічні, послідовні та узгоджуються як між собою, так і з іншими письмовими доказами, що знайшли ґрунтовний аналіз у оскаржуваному вироку, зокрема щодо отриманих усіма учасниками дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, їх тяжкості та причин смерті, пошкоджень транспортних засобів.

Висновком експерта № 9-264 від 13.05.2017 року, встановлено, що водій ОСОБА_7 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно вимогам п.п.12.2, 10.1, 11.3, 14.2в) Правил дорожнього руху. Водій ОСОБА_12 відповідно до вимог п.п.12.2, 12.3 Правил дорожнього руху. Дії водія ОСОБА_7 не відповідають вимогам п.п. 10.1, 11.3, 14.2в) Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди , невідповідностей п. 12.2 Правил дорожнього руху не вбачається. У діях водія ОСОБА_12 невідповідностей вимогам п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху не вбачається. Водій ОСОБА_7 мав можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 11.3, 14.2в) Правил дорожнього руху України. Водій ОСОБА_12 не мав технічної можливості уникнути ДТП (т.2 а.п. 318-324).
Наведені висновки зроблені на підставі дослідження не лише матеріалів кримінального провадження, а і пояснень свідків, є інформативними і мотивованими, а отже цілком вірно взяті судом першої інстанції до уваги.
Сукупність доказів у вигляді пояснень свідків, потерпілих поряд із висновками судово-медичної експертизи, комплексної судово-медичної та інженерно-транспортної експертизи № 239/240/241/к-9-343 від 23.06.2017 року, які суд першої інстанції обґрунтовано визнав взаємоузгодженими вказують на неможливість перебування ОСОБА_10 за кермом автомобіля «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 під час зіткнення транспортних засобів через затиснення його ніг на передньому пасажирському сидінні та найбільшу ймовірність перебування за кермом вказаної автівки саме ОСОБА_7 , що засвідчує неспроможність версії обвинуваченого.
Отже, суд першої інстанції, оцінивши докази як окремо, так і у їх сукупності, обґрунтовано прийшов до висновку про наявність переконливих доказів, які вказують на винуватість ОСОБА_7 .

Сукупність досліджених доказів вказує, що саме ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб та спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Суд першої інстанції ретельно перевірив доводи ОСОБА_7 про непричетність останнього до вчинення інкримінованого злочину та цілком аргументовано, з посиланням на досліджені докази, спростував дане твердження обвинуваченого і прийшов до висновку про вчинення останнім вищевказаного кримінального правопорушення, а показання останнього щодо невизнання провини вірно розцінені як спосіб захисту та бажання уникнути кримінальної відповідальності.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого ґрунтуються на належних, допустимих та достовірних доказах, які між собою взаємозв`язані і є достатніми, обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку, є такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора відносно судового рішення в частині призначеного ОСОБА_7 основного покарання, то колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

При цьому судова колегія зауважує, що згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують покарання, відповідно до положень ст.ст. 66, 67 КК України.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд обґрунтовано визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння і взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, є тяжким злочином та вчинений з необережності, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, в тому числі і за керування транспортними засобами у стані сп`яніння.
Одночасно місцевий суд, призначаючи покарання, цілком слушно врахував і особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на спецобліках не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Отже, з урахуванням сукупності наведених обставин, районний суд аргументовано прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у межах, встановленої санкцією ч.2 ст. 286 КК України та у вигляді його реального відбуття.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання повністю відповідає вимогам ст.ст. 65-67 КК України, є достатнім та необхідним для його виправлення, відповідає принципу індивідуалізації покарання, підстав для його посилення судова колегія не вбачає.

Аргументи прокурора щодо безпідставного застосування положень ч.5 ст. 72 КК України в Закону № 838-VIII з урахуванням наявності правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 663/537/17 від 29 серпня 2018 року щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст. 72 КК України, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі, який відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» є обов`язковим для застосування, колегія суддів вважає безпідставними.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційні скарги захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора залишити без задоволення.

Вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2018 року відносно ОСОБА_7 , визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4