Провадження №1-кп/639/224/18
Справа №639/22/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому 28 листопада 2018 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002201 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 03.11.2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік;

2) 17.12.2018 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст.125 КК України до покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 20.11.2018 о 20 годині прийшов до свого знайомого, ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Саме в той час, перебуваючи в приміщенні коридору вказаної квартири, ОСОБА_4 в ході розмови з ОСОБА_5 помітив у останнього належний тому мобільний телефон моделі «Lenovo A-536», в корпусі чорного кольору і в нього виник злочинний умисел на заволодіння вказаним мобільним телефоном шляхом обману та зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, спочатку попросив у ОСОБА_5 належний йому мобільний телефон, буцімто для того, щоб здійснити телефонний дзвінок. У відповідь на це, ОСОБА_5 , нічого не підозрюючи про злочинний, шахрайський намір ОСОБА_4 , та цілком і повністю довіряючи йому, добровільно віддав останньому свій мобільний телефон, надіючись на те, що той його обов`язково поверне.

У свою чергу ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_5 мобільний телефон, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, вдаючи, що розмовляє по вказаному мобільному телефону, пішов з ним за ріг багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_3 , поступово зникаючи з поля зору від обманутого ним потерпілого, який у свою чергу на це ніяк не відреагував.

Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь мобільний телефон потерпілого моделі «Lenovo А-536», не маючи наміру на його повернення, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1183 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №3570 від 21.12.2018 року.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив суду, що дійсно він, вчинив злочин відносно потерпілого ОСОБА_5 при цьому детально вказав про механізм та спосіб вчинення злочину. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, кваліфікацію злочину, а також перелік викраденого майна та його вартість не оспорює.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої ним заяви до суду просить розглядати справу без його участі.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Щодо можливості розгляду справи без участі потерпілого ОСОБА_5 обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував, такої думки дотримувався і прокурор.

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду клопотань про визнання доказів недопустимими не подавали.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі, з`ясувавши правильність розуміння сторонами цих обставин.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд проводив розгляд даного кримінального провадження лише стосовно осіб, яким висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, раніше судимий, має постійне місце реєстрації та проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України та враховує роз`яснення Верховного Суду України, викладені в постанові №7 від 04 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, обставини що пом`якшують покарання, особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Оскільки судом встановлено, що злочин, який є предметом теперішнього розгляду обвинуваченим ОСОБА_4 було вчинено до ухвалення вироку Жовтневим районним судом м. Харкова від 17 грудня 2018 року, тому суд призначає йому покарання за сукупністю злочинів відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Визначаючи покарання суд враховує, що воно має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупності злочинів шляхом поглинання менш суворого покаранням призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 грудня 2018 року більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи на загальну суму 300 грн.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.12.2018 року на майно, а саме вилучене в ході огляду місця події від 28.11.2018 року проведений в приміщенні ломбарду «Свіжа копійка» за адресою: м. Харків, вул. Дудинської, мобільний телефон Lenovo A536 в корпусі чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , який визнано речовим доказом та повернути його власнику.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1