Справа № 524/6181/16-к
Провадження 1-кп/524/26/18
УХВАЛА

18.12.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі : головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002927 від 13.08.2015 року відносно вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2,3 КК України та відносно вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України -,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2016 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002927 від 13.08.2015 року відносно вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2,3 КК України та відносно вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України.

31.10.2018 року ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відраховується до 29.12.2018 року.

У зв`язку з тим , що судовий розгляд справи відкладений на 14.01.2019 року , а у обвинуваченого ОСОБА_6 29.12.2018 року сплине строк тримання під вартою, по справі не допитані усі потерпілі та свідки , не досліджені докази , обвинувачений ОСОБА_6 на даний час відбуває покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавській області від 12.04.2016 року, тому суд вважає у даному судовому засіданні розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою .

Також прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 було заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в режимі відеоконференції, оскільки вони проживають у смт. Козельщина і не можуть з,явитись до Автозаводського районного суду м. Кременчука.

Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, прокурора , який вважає , що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують до теперішнього часу, захисника ОСОБА_4 , яка заперечує проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, щодо клопотання прокурора про проведення наступного судового засідання у режимі відеоконференції не заперечує, захисника ОСОБА_5 ,яка підтримала думку захисника ОСОБА_4 , оскільки в останнього у січні закінчиться строк відбування покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавській області від 12.04.2016 року і згідно ст. 72 ч.5 КК України він може відбути більший строк покарання, ніж йому буде призначений вироком суду, щодо клопотання прокурора про проведення наступного судового засідання у режимі відеоконференції не заперечує,обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримує думку захисника ОСОБА_4 , щодо клопотання прокурора про проведення наступного судового засідання у режимі відеоконференції, не заперечує, обвинуваченого ОСОБА_7 , який покладається на розсуду суду щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , щодо проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції не заперечує, приходить до наступних висновків :

Відповідно до ст.331 ч.3 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Так, двомісячний строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, застосований до обвинуваченого ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука спливає 29.12.2018 року.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п.35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).
При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України та був продовжений за ухвалами суду.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
При цьому, суд враховує, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , віднесений відповідно до ст.12 КК України, до тяжкого та середньої тяжкості злочинів, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст.185 КК України санкцією від 3 до 6 років позбавлення волі , за ч.2 ст.185 КК України - до 5 років позбавлення волі, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення від покарання, впливати на потерпілих та свідків, які підлягають виклику до суду, має непогашені судимості , відбуває покарання за попереднім вироком суду . Також враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за скоєні злочині , передбачені санкціями ч. 2,3 ст. 185 КК України, відсутність соціально стримуючих факторів таких як сім,я, робота, обвинувачений немає постійного джерела доходів , суд дійшов до висновку, щодо відсутності підстав для зміни чи скасування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України не встановлено.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який , а тому вважає необхідним продовжити застосування обраного раніше запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до 60 днів , тобто до 18.01.2019 року, що не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод».
Відносно клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про допит свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в режимі відеоконференції, то суд приходить до наступних висновків :

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження.

У частині 2 ст. 336 КПК України зазначено , що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення.

Враховуючи, те що свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 проживають у смт.Козельщина, Полтавської області і в них немає можливості з`явитися у судове засідання в м.Кременчук, а їх показання є необхідними для повного і всебічного розгляду справи, та з метою забезпечення оперативності судового провадження, суд вважає за необхідне здійснити судовий розгляд справи в режимі відеоконференції із Козельщинським районним судом Полтавської області.

Керуючись ст.ст. 331 ч.3, 369 , 372 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 - задовольнити.

Проведення судового засідання по кримінальному провадженню за №0002927 від 13.08.2015 року відносно вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2,3 КК України та відносно вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке призначене на 14.01.2019 року о 14 год. 10 хв., здійснювати дистанційно в режимі відеоконференції із Козельщинським районним судом Полтавської області.
Козельщинському районному суду Полтавської області забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Автозаводським районним судом м.Кременчука Полтавської області.

Копію ухвали направити Козельщинському районному суду Полтавської області для організації виконання.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 60 днів , а саме з 18.12.2018 року по 18.01.2019 року включно .

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок чи інше судове рішення, яким закінчилось провадження у суді першої інстанції.

Головуючий суддя : ОСОБА_1