Пр-ня по справі № 1-кп/521/216/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурори - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захистникі - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
представник потерпілого - ОСОБА_8
за участі потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
обвинуваченої - ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_12 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженки м. Пласт, Челябінської області; з вищою освітою; пенсіонерки; вдови; зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_12 , 02.06.2018 року, о 19 годині 12 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Rav 4», р/н НОМЕР_1 , діючи необережно із злочинною самовпевненістю, допустила порушення п.18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, здійснюючи рух по вул. Тираспольске шосе у м. Одеса, маючи технічну можливість виявити пішоходів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_13 , яка тримала у руках ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та перетинала дорогу на нерегульованому пішохідному переходу, позначеному знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід» ПДР України і дорожньою розміткою 1.12.1 ПДР України, в результаті чого ОСОБА_13 та ОСОБА_14 отримали тілесні ушкодження, від яких настала смерть.

У судовому засіданні обвинувачена провину у скоєнні злочину визнала повністю за виключенням швидкісті руху автомобіля та пояснила, що вона э водієм з 50-річним стажем та завжди обережно їздить. У той день на автомобілі «Toyota Rav4»вона їхала у правому ряді за вантажівкою зі сторони переїзду в сторону «Двох стовпів» зі швидкістю 50 км/год. Вона була обізнана, що на вказаному проміжку дороги є пішохідні переходи, проте її сліпило сонце та вона не побачила потерпілих, які переходили дорогу. Вона відчула удар, подумавши, що від вантажівки вилетіла якась деталь. Коли вийшла з машини, то побачила, що сталося. У скоєному кається.

З урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено судовий розгляд дослідженням документів, які необхідні для встановлення швидкості, з якою рухався автомобіль під керуванням обвинуваченої під час ДТП та питань, передбачених ст. 374 КПК України.

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх доказами, шляхом дослідження документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- досудове розслідування проводилося під процесуальним керівництвом прокурорів відділу прокуратури Одеської області (постанова від 04 червня 2018 року);

- автомобіль «Toyota Rav 4», р/н НОМЕР_1 був застрахований (поліс № АМ/2065001);

- ОСОБА_12 була затримана 03.06.2018 року та звільнена з-під варти під заставу 22.12.2018 року (протокол від 03.06.2018 року, довідка ОСІ від 26.12.2018 року);

- 02.06.2018 року у ОСОБА_12 ознак сп`яніння не виявлено (висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.06.2018 року);

- потерпіла ОСОБА_14 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідно на час скоєння злочину не досягла 14-річного віку (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 );

- автомобіль «Toyota Rav4», р/с НОМЕР_1 визнаний речовим доказом за кримінальним провадженням, внесеному до ЄРДР за №0000432, долучений до кримінального провадження та на нього накладено арешт із забороною володіння, користування та розпорядження (постанова про визнання речовим доказом та залучення речового доказу до кримінального провадження від 03.06.2018 року, ухвала слідчого судді від 23.06.2018 року);

- проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_15 , яка відтворила обставини події, яка відбулася 02.06.2018 року (протокол слідчого експерименту від 04.07.2018 року з планом-схемою та фототаблицею);

- проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_16 , який відтворив обставини події, яка відбулася 02.06.2018 року (протокол слідчого експерименту від 04.07.2018 року з планом-схемою та фототаблицею);

- проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_17 , який відтворив обставини події, яка відбулася 02.06.2018 року (протокол слідчого експерименту від 04.07.2018 року з планом-схемою та фототаблицею);

- проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_18 , який відтворив обставини події, яка відбулася 02.06.2018 року (протокол слідчого експерименту від 04.07.2018 року з планом-схемою та фототаблицею);

- проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_19 , яка відтворила обставини події, яка відбулася 02.06.2018 року (протокол слідчого експерименту від 04.07.2018 року з планом-схемою та фототаблицею);

- у даній дорожній ситуації водій автомобіля Тоуоta ОСОБА_12 повинна була діяти відповідно до вимог п.п.12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху України. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в ухвалі про призначення судової експертизи, які базуються на показаннях свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , у даній дорожній ситуації водій автомобіля Тоуota ОСОБА_12 мала технічну можливість уникнути наїзд на пішоходів шляхом застосування гальмування. Для комплексу вихідних даних та обставин, зазначених в ухвалі про призначення судової експертизи, які базуються на показаннях свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , та ОСОБА_15 вирішення питання щодо технічної можливості водієм автомобіля Тоуota ОСОБА_12 уникнути наїзд на пішоходів ОСОБА_13 і ОСОБА_14 експертним шляхом не представляється можливим. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначених в ухвалі про призначення судової експертизи, які базуються на показаннях свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , в діях водія ОСОБА_12 вбачаються невідповідності вимогам п.п.12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди. Для комплексу вихідних даних та обставин, зазначених в ухвалі про призначення судової експертизи, які базуються на показаннях свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 провести дослідження та вирішити питання щодо наявності (відсутності) невідповідності в діях водія ОСОБА_12 , а також знаходяться (не знаходяться) ці невідповідності у причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди експертним шляхом не представляється можливим. Дослідження та вирішення питання щодо дії пішохода судовим експертом не проводилося (висновок експерта №728-А від 10.08.2018 року);

- вартість судових витрат становить 4 290 гривень (довідки);

- обвинувачена раніше не судима (вимога від 06.08.2018 року); позитивно характеризується за місцем мешкання (характеристики); на обліку в Біляївській Центральній районній поліклініці №1428 не значиться (довідка від 01.08.2018 року); на обліку в Біляївській Центральній районній поліклініці №23 не значиться (довідка від 01.08.2018 року); має захворювання : енцефолопатію II ступеня, гіпертонічну хворобу II ступеня, розповсюджений остеохондроз хребта з больовим синдромом, суглобний сіндром з порушенням функції ходьби, стійкий цефалічний, астено-вегетативний синдроми, атонія слабкого ступеня, ангіосклероз, бронхіальна астма в стадії не стійкої ремісії, ішемічна хвороба, аденома лівого наднирника (довідка ОУВП № 21, відповідь КП «ООЦЕМД і МК», відповідь МЦ «Медикап» № 238 від 12.06.20187 року, випісний епікріз № С2781 від 18.07.2011 року, висновок ООО «Медкоро Юг» від 24.01.2017 року, висновки клініки «Инто-Сана» № 7526 від 22.11.2007 року; висновки ООО «АСС Медикал» № 09 від 30.08.2013 року, № 03 від 20.10.2017 року, № 13 від 07.12.2010 року, № 02 від 20.10.2017 року; висновки медичного дома «Одрекс» від 20.04.2016 року; висновок клініки Медичного Університету від 22.01.2015 року; висновок СПД « ОСОБА_21 , ФОП ОСОБА_21 від 01.12.2010 року; висновки ДЦ «Вітамед-І» від 22.01.2018 року, 05.05.2019 року, 09.03.2019 року; виписки «МКЛ № 11» № 2083 від 27.02.2019 року та № 3105). Крім того як обставина, яка характеризують особу ОСОБА_12 суд приймає до уваги, що обвинувачена за життя усиновила двох дітей та удочерила одну дитину (копії свідоцтва про усиновлення (удочеріння) серії НОМЕР_3 , І-ЖД № 255153, НОМЕР_4 ).

Суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_12 у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України. Клопотань щодо визнання доказів недопустимим або неналежними від учасників кримінального провадження не надходило.
Викладаючи формування обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд приймає до уваги позицію сторони обвинувачення, яка викладена в обвинувальному акті про те, що порушення ОСОБА_12 тільки вимог саме п. 18.1 ПДР України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді загибелі потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ..
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення та суд повинен надати оцінку і іншим посиланням сторони обвинувачення в обвинувальному акті на обставини злочину, а саме на порушення ОСОБА_12 вимог пп. 1.7, 2.3, 1.5, 12.4 ПДР України.
Відповідно до п 1.1.2 розділу ІІ «Інженерно-технічні експертизи» Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (у редакції наказу МЮУ від 26.12.2012 року) - основними завданнями автотехнічної експертизи є установлення механізму ДТП та її елементів: швидкості руху (за наявності слідів гальмування та за пошкодженнями), гальмового та зупинного шляхів, траєкторії руху, відстані, пройденої ТЗ за певні проміжки часу, та інших просторово-динамічних характеристик пригоди. Таким чином, визначення швидкості руху відноситься до обставин для встановлення яких необхідні спеціальні знання (ст. 242 КПК України).
З вступної частини висновку експерта №728-А від 10.08.2018 року вбачається, що питання про встановлення швидкості руху транспортного засобу «Toyota Rav4», р/н НОМЕР_1 на вирішення експерта не ставилося, з дослідницької частини вказаного висновку вбачається, що швидкість з якою рухався транспортний засіб «Toyota Rav4», р/н НОМЕР_1 встановлено показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які не є експертами з цього питання.
За таких обставин, на підставі п. 10 ч.1 ст. 7, ч.4 ст. 17, ст. 374 КПК України суд вважає за необхідне констатувати, що частина обвинувачення ОСОБА_12 , а саме посилання в обвинувальному акті на порушені п.12.4 ПДР України відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год, а саме на рух автомобіля «Toyota Rav 4», р/н НОМЕР_1 зі швидкістю понад 70 км/год, є необґрунтованою, так як сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом, що автомобіль «Toyota Rav 4», р/н НОМЕР_1 рухався зі швидкістю понад 70 км/год .

Крім того, суд вважає необґрунтованим обвинувачення в порушенні ОСОБА_12 пп. 1.7, 2.3, 1.5 ПДР України, так як сторона обвинувачення не довела, що вказані порушення знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді загибелі потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ..
Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що інше порушення ПДР України ОСОБА_12 , а саме порушення п.18.1 ПДР України відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з обставинами настання ДТП.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_12 за ч.3 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Прокурором під час судових дебатів зазначено, що обставини, які обтяжують або пом`якшують покарання відсутні.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення та з урахуванням тієї обставини, що обвинувачення не було змінено суд повинен надати оцінку посиланням сторони обвинувачення в обвинувальному акті на наявність обставин передбачених ст.ст. 66 та 67 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд встановлює обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття.

При цьому суд зазначає, що ОСОБА_12 критично оцінювала свою злочину поведінку шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, неодноразово просила вибачення у потерпілих під час судового розгляду.

Незгода ОСОБА_12 з тією обставиною, що автомобіль під її керуванням рухався зі швидкістю понад 70 км/год, з урахуванням того, що сторона обвинувачення у висунутому обвинувачені не пов`язувала порушення п. 12.4 ПДР України з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді загибелі потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 та тією обставиною, що суд визнав обвинувачення в тієї частині необґрунтованим не може свідчити про відсутність у ОСОБА_12 щирого каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України, суд встановлює обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо малолітнього.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що порушення ОСОБА_12 вимог п. 18.1 ПДР України призвело до смерті малолітньої ОСОБА_14 , що відповідно до п.6 ч.1 ст. 67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання та відповідно до ч.2 ст. 67 КК України суд не може не визнавати вказану обставину, як таку що обтяжує покарання.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; особу винної, а саме те, що вона раніше не судима; її вік 70 років та соціальне положення пенсіонерка, вдова; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання та обставини, що обтяжує покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_12 покарання в межах санкції ч.3 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі та не знаходить підстав для звільнення ОСОБА_12 від відбування покарання з випробуванням та для застосування вимог ст. 69 КК України.

Крім викладеного, вирішуючи питання щодо строку на який необхідно ізолювати ОСОБА_12 суд виходить із вимог ст. 65 та ч.3 ст. 286 КК України, де зазначені загальні засади та межі застосування покарання у вигляді позбавлення волі за порушення ПДР України, що спричинило загибель кількох осіб від 5 до 10 років. Таким чином законодавець передбачає можливість призначення покарання у вигляді 5 років позбавлення волі за порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами, якщо вони спричинили загибель кількох осіб (тобто двох та більше осіб), а ОСОБА_12 порушила ПДР України, що спричинило загибель двох осіб. Судом встановлена обставина, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо малолітнього. При цьому суд оцінюючи злочині дії ОСОБА_12 зазначає, що вони були скоєні з необережності щодо невизначеного кола осіб, а тільки за наслідками злочину потерпіла виявилася малолітньою особою.

Таким чином, суд вважає, що вірогідність повторного скоєння злочину ОСОБА_12 нікчемна мала, а необхідним й достатнє для виправлення ОСОБА_12 буде мінімальне покарання, яке передбачене ч.3 ст. 286 КК України.
Розглядаючи питання щодо призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами суд враховує характер та обставини допущених ОСОБА_12 порушень правил безпеки дорожнього руху та вважає за необхідне застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
З урахуванням поведінки обвинуваченої під час судового розгляду справи та призначеного покарання суд вважає за необхідне запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити без змін та продовжити обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_9 в частині стягнення з ОСОБА_12 моральної шкоди суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, згідно з якими моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.Моральна шкода відшкодовується, у тому числі і в грошовій формі. Розмір відшкодування визначається судом з врахуванням вмісту позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних і моральних стражданнях потерпілого, а також інших негативних наслідків. Суд вважає, що судовим розглядом справи доведено наявність моральних страждань ОСОБА_9 в зв`язку з втратою малолітньої дитини, що є непоправною втратою. В зв`язку з викладеним суд оцінює моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень та на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідно стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 сплачений судовій збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Також, суд вважає за необхідне скасувати повністю арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2018 року на автомобіль та відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ повернути власнику.

Відповідно до ст. 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_12 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Початок строку відбування покарання визначати з дня затримання ОСОБА_12 для фактичного відбування покарання.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_12 задовольнити частково на суму 100 704 гривні 80 копійок, де 100 000 гривень становить моральну шкоду та 704 гривні 80 копійок становить сплачений позивачем судовий збір.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 100 704 гривні 80 копійок.

Арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2018 року скасувати повністю, речовий доказ - автомобілем «Toyota Rav 4», р/н НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_22 .

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 4290 гривень.

Запобіжний захід у вигляді арешту з визначенням розміру застави залишити без змін та продовжити обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України до набрання вироком законної сили, після чого кошти з депозитного рахунку територіального управління ДСА в Одеській області у розмірі п`ятсот сімдесят шість тисяч триста гривень, внесені згідно квитанції №11 від 21.12.2018 року повернути заставодавцю ОСОБА_23 .

Зарахувати у строк відбування покарання строк перебування ОСОБА_12 під вартою з 03.06.2018 року по 22.12.2018 року.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та потерпілим.

Суддя: ОСОБА_1