Справа № 373/807/19
УХВАЛА

про арешт майна

17 травня 2019 року Слідчий суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю слідчого ОСОБА_2 , користувача майна ОСОБА_3 , секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому клопотання слідчого СВ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області, капітана поліції ОСОБА_2 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000192 від 17 травня 2019 року, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даному матеріалу,

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2018 року до чергової частини Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області надійшло повідомлення поліцейського Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області про те, що 16 травня 2019 року під час перевірки документів на транспортний засіб марки «Mercedes Benz E 220 CDI», державний номер НОМЕР_1 , виявлено підробку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , відомості про що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Правова кваліфікація даного кримінального правопорушення за ч.4 ст. 358 КК України. Кримінальному провадженню присвоєно № 0000192.

З клопотання слідчого вбачається, що під час огляду місця події було вилучено автомобіль марки «Mercedes Benz E 220 CDI», державний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2005 року випуску, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Згідно рапорту поліцейського Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області від 16 травня 2019 року свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 має ознаки підробки.

Відповідно до вищезазначеного свідоцтва власником автомобіля марки «Mercedes Benz E 220 CDI», державний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_5 , який проживає по АДРЕСА_1 .

З показів ОСОБА_3 вбачається, що вищезазначеним автомобілем він користується з 2018 року, придбав його у м. Києві у невідомого чоловіка, перереєстрацію не здійснював. Про підробку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу йому невідомо, оскільки працівники поліції перевіряли неодноразово документи, про їх підробку не повідомляли.

Розгляд клопотання проводиться відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_2 клопотання підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що є необхідність призначення експертизи для підтвердження чи спростування наявності ознак підробки. Для цього необхідно забезпечити схоронність вилученого автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зважаючи на можливість його відчуження чи переміщення.

ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання. Зазначив, що автомобіль купив у м. Києві у чоловіка на ім`я ОСОБА_6 десь на початку листопада 2018 року. Офіційно перереєстрацію не робив. Під час купівлі йому надали копію судового рішення про повернення автомобіля. Вважав, що дане рішення підтверджує неправомірність арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання та заслухавши думку слідчого, особи, яка користувалася автомобілем, встановлено наступне.

Відповідно до ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює повноваження щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 цього Кодексу, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Отже, слідчим ОСОБА_7 під час проведення огляду місця події 16 травня 2019 року у період часу з 09 год. 50 хв. до 10 год. 30 хв. було вилучено марки «Mercedes Benz E 220 CDI», державний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2005 року випуску, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , про що складено протокол про тимчасове вилучення транспортних засобів.

17 травня 2018 року (наступний робочий день) слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна. Згідно протоколу авторозподілу від 17 травня 2019 року слідчим суддею визначено суддю ОСОБА_1

ОСОБА_3 надав суду копію слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.10.2018, з якої вбачається, що в рамках кримінального провадження № 0008805 автомобіль марки «Mercedes Benz E 220 CDI», державний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від запалення були повернуті ОСОБА_8 . Разом з тим, з ухвали слідчого судді також вбачається, що повернуте майно було тимчасово вилучено, однак на нього не було накладено арешт.

Крім того, з постанови слідчого Солом`янського УП від 01.11.2018 вбачається, що в рамках вищезазначеного кримінального провадження автомобіль визнано речовим доказом. Кваліфікація кримінального правопорушення за ст. 290 КК України.

Таким чином, ОСОБА_3 купив автомобіль після визнання його речовим доказом в кримінальному провадженні і повернення цього майна володільцю не спростовує цього.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В силу ч. 2 ст. 170 цього Кодексу, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод захист кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 року) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З врахуванням вищезазначеного, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, зважаючи на кваліфікацію кримінального правопорушення, необхідність призначення експертизи, проведення яких неможливо без вилучених речей, вважаю, що воно підлягає задоволенню, оскільки слідчим доведено наявність правових підстав для задоволення клопотання про арешт майна на підставі пункту 1 частини другої статті 170 КПК України. Вищезазначені транспортні засоби мають ознаки матеріальних об`єктів, визначених в ч. 1 ст. 98 цього Кодексу.

В силу ч. 5 ст. 171 КПК України, строк подачі клопотання не пропущено.

Разом з тим, вважаю, що заборона розпоряджатися та користуватися даним майном будь-яким чином повинна бути накладена за винятком проведення необхідних слідчих дій з транспортними засобами в даному кримінальному провадженні

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-173, 309, 395 КПК України,
УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Mercedes Benz E 220 CDI», державний номер НОМЕР_1 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , для заборони ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та іншим особам розпоряджатися та користуватися даним майном будь-яким чином, крім проведення необхідних слідчих дій в кримінальному провадженні № 0000192 від 17 травня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текс ухвали проголошено о 10 год. 50 хв. 20 травня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1