Справа №504/4212/18

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.02.2019 року Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Лиманського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Приморське Скадовського району Херсонської області, громадянина України, неодруженого, освіта середня спеціальна, оператора гранатометника 1 зенітного ракетного-артилерійського взводу 1 зенітної ракетно-артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого

ст.408 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді оператора гранатометника 1 зенітного ракетно- артилерійського взводу 1 зенітної ракетно-артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитися від обов`язків військової служби, о 08 год. 00 хв. 10.08.2015р., в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухиляється від військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління, як про військовослужбовця, який самовільно залишив розташування вказаної військової частини, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що 12.12.2014р. він уклав контракт з командиром в/ч НОМЕР_3 про проходження військової служби у Збройних Силах України терміном на особливий період, але не менше одного місяця - до оголошення демобілізації та етапів звільнення у ході демобілізації, визначених Генеральним штабом ЗС України. У той же день відповідно до наказу командира військової частини № НОМЕР_4 його було зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної батареї 1121 окремого навчального зенітного дивізіону навчального гвардійського центру. На підставі наказу командира в/ч НОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_5 ) від 03.02.2015 №5 його було направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_6 ). Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_6 від 05.02.2015р. №24 його зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду оператора гранатометника 1 зенітного ракетно-артилерійського взводу 1 зенітної ракетно-артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону. 19.07.2015р. він убув у щорічну основну відпустку із строком повернення до 09.08.2015р. включно. Проте, 10.08.2015р. він не з`явився на службу з відпустки, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, оскільки в нього захворіла бабуся і він залишився вдома, щоб їй допомагати, а повертатися до військової частини боявся. У вчиненому злочині розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст.408 ч.3 КК України, за ознаками дезертирства, тобто нез`явлення на службу з відпустки, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого, в тому числі матеріали наданої досудової доповіді, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує молодий вік ОСОБА_5 , те, що він брав безпосередню участь в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, його негативну характеристику за місцем служби та позитивну характеристику за колишнім місцем навчання, те, що він раніше не судимий, скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжких відповідно до ст.12 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до положень ст.66 КК України являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що при обранні ОСОБА_5 міри покарання у виді позбавлення волі, можливим застосувати дію ст.75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.349, 371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням. Не приводити вирок у виконання, якщо протягом 2 (двох) років іспитового строку ОСОБА_5 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину) і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_5 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1