Справа №345/1119/19
Провадження № 1-кп/345/226/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2019 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 кримінальне провадження №0001242 від 25.10.2018 щодо обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого: 11.04.2018 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України, до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 обвинувачується в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт.

З обвинувального акту вбачається, що злочин вчинено за наступних обставин:

Вироком Калуського міськрайонного суду від 11.04.2018 ОСОБА_4 засуджено за ч. З ст. 185 України та призначено покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.

Після набрання вироком законної сили, 15.05.2018 Калуським МРС ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_4 поставлено на облік.

11.06.2018 ОСОБА_4 з`явився в Калуський МРС філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, де йому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного вироком суду, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, яким відповідно до ч. З ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, визнається невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання і направлено у Верхнянську сільську раду ОТГ для відбування даного покарання.

Відповідно до розпорядження секретаря Верхнянської сільської ради ОТГ ОСОБА_5 № 27-к від 11.06.2018 ОСОБА_4 повинен був приступити до відбування покарання у виді громадських робіт з 12.06.2018.

Відповідно до табелів виходу на роботу виданих сільським головою Верхнянської сільської ради ОТГ, в червні 2018 року із 52 годин відпрацював 52 години, в липні 2018 року із 88 годин відпрацював 88 годин, в серпні 2018 року із 88 годин громадських робіт не відпрацював жодної години, в вересні 2018 року із 12 годин не відпрацював жодної години.

В подальшому із серпня 2018 по лютий 2019 ОСОБА_4 для відбувань покарання не з`являвся, чим злісно ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

17.10.2018 Калуським МРС філії ДУ «Центр пробації» в Іване Франківській області ОСОБА_4 винесено письмове застереження у вигляді попередження та повторно роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання.

ОСОБА_4 ухиляючись від відбування покарання без поважних причин, з період з 12.06.2018 по 28.02.2019 відпрацював тільки 140 години громадських робіт.

Всього, ОСОБА_4 із 240 годин призначених йому вироком Калуського міськрайонного суду від 11.04.2018 відбув 140 години громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачений пояснив суду, що всі призначені йому години громадських робіт він відпрацював.

Разом із цим, показання обвинуваченого не узгоджуються з іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні, тому викладена ним позиція, на думку суду, обумовлена бажанням уникнути покарання та є таким способом захисту.

Суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого за обставин, встановлених судом, повністю доведена і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам, передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо.

Так, згідно показів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які працюють у Калуському МРС ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, та свідка ОСОБА_8 , який є сільським головою Верхнянської ОТГ, свідка ОСОБА_9 , яка є старостою сіл Збора та Кулинки Верхнянської ОТГ, ОСОБА_4 відробляв громадські роботи у період часу з червня по липень 2018 року, а з серпня та надалі не зявлявся для подальшого відбування покарання.

Аналізуючи та оцінюючи показання свідків суд вважає, що вони правдиві, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими доказами у провадженні і у суду немає підстав сумніватися в їх достовірності. Мотивів для обмови обвинуваченого не встановлено, всі свідчення надавалися під присягою.

Окрім показань свідків, вина ОСОБА_4 у скоєнні злочину за встановлених судом обставин підтверджується та узгоджуються із письмовими доказами, які відповідають вимогам, передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України.

Згідно вироку Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.04.2018, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, - 240 годин громадських робіт. Даний вирок набув законної сили 11.05.2018.

11.06.2018 ОСОБА_4 ознайомлено із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного вироком суду, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, яким відповідно до ч. З ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, визнається невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання і направлено у Верхнянську сільську раду ОТГ для відбування даного покарання.

Відповідно до розпорядження секретаря Верхнянської сільської ради ОТГ М. Дуди №27-к від 11.06.2018, ОСОБА_4 прийнято на неоплатні громадські роботи в кількості 240 годин, згідно направлення №711/7-582 від 11.06.2018. Зобовязано ОСОБА_4 відробляти кожного робочого дня з 12.06.2018 по 05.09.2018.

Згідно табелів виходу на роботу виданих сільським головою Верхнянської сільської ради ОТГ, обвинувачений в червні 2018 року із 52 годин відпрацював 52 години, в липні 2018 року із 88 годин відпрацював 88 годин, в серпні 2018 року із 88 годин громадських робіт не відпрацював жодної години, в вересні 2018 року із 12 годин не відпрацював жодної години.

17.10.2018 ОСОБА_4 вказано на те, що він порушив умови та порядок відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України.

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями свідків, суд вважає, що вищезазначені докази в повному обсязі доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальних прав сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом».

Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину при встановлених судом фактичних обставинах поза розумним сумнівом.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше засуджений, під наглядом у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.67 КК України, немає, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

Також, за дорученням суду, уповноваженим представником органу пробації, у даному кримінальному проваджені була складена досудова доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ч.1 ст.314-1 КПК України, суд враховує зміст досудової доповіді в частині інформації, що характеризує обвинуваченого, а також для прийняття судового рішення про міру покарання.

Зі змісту досудової доповіді вбачається, що ризик повторного вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення - середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб - середній.

Також, досудовою доповіддю визначено, що, беручи до уваги зібрану інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, відділ пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи, що за вчинення кримінального правопорушення за ст. 389 ч. 2 КК України санкція статті передбачає альтернативні види покарання, а саме, арешт або обмеження волі, враховуючи думку прокурора, та з урахування тяжкості скоєного злочину, а також особи ОСОБА_4 , який був засуджений за скоєння умисного злочину проти власності і в період невідбутої частини покарання вчинив умисний злочин проти правосуддя, що свідчить про відсутність у нього бажання виправитися та розцінюється як його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, суд приходить до переконання, що його виправлення буде досягнуто при призначені покарання у вигляді арешту, з урахуванням відношення винного до скоєного. Суд вважає, що саме таке покарання буде сприяти його виправленню та буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше був засуджений вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.04.2018 за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, але це покарання не відбув та в період невідбутої частини покарання знову вчинив новий злочин, що є підставою для застосування ст. 71 КК України та призначенню покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, що призначається за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.04.2018, що складає 100 годин. Відповідно до вимог ст. 72 ч.1 п.4 КК України, при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді арешту, а виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Цивільний позов та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на один місяць.

На підставі ст.71 КК України, призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання не відбутий строк покарання за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.04.2018 у виді 12 днів арешту та остаточно призначити покарання у виді арешту строком на один місяць та 12 днів.

Речові докази копії документів особової справи №05/2018 від 15.05.2018 щодо відбування покарання у вигляді громадських робіт ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_1 , які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0001242 залишити при даних матеріалах.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили, ОСОБА_4 затримати та направити до місця відбування покарання.

Строк покарання відраховувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: