Провадження № 1-кс/537/10/2019
Справа № 537/6012/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2019 слідчий суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність заступника керівника Кременчуцької місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду з скаргою, в якій просить зобов`язати заступника керівника Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні дані за його заявою про злочини прокурора ОСОБА_6 за ч.2 ст.364 та ч.2 ст.367 КК України та порушення керівником місцевої прокуратури м. Кременчук ОСОБА_7 ст.22 та ст.41 ЗУ "Про запобігання корупції"; зобов`язати заступника керівника Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 одразу після внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань даних по заяві про злочин згідно з вимогами ч.4 ст. 16 ЗУ "Про прокуратуру" вчинити певну дію, а саме негайно повідомити Генерального прокурора України про початок кримінального провадження проти прокурора; зобов`язати заступника керівника Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 одразу після внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань даних по заяві про злочин, згідно з вимогами п.4 ч.8 ст.8-1 ЗУ "Про прокуратуру" вчинити певну дію, а саме, щоб заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури визначив після початку досудового розслідування прокурора, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні; зобов`язати заступника керівника Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.. 214 КПК України, після внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань даних по заяві про злочин через 24 години надати хасиду як заявнику (потерпілому) відповідний витяг з ЄРДР; зобов`язати особисто заступника керівника Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 як особу, яка приймала заяву про злочин, вчинити певну дію, відповідно до вимог ч.2 ст.55 КПК України задля припинення порушення прав людини, керуючись ч.5 ст.9 КПК України, застосовуючи практику Європейського суду з прав людини, надати потерпілому (хасиду) пам`ятку про права і обов`язки потерпілого.
В обґрунтування скарги скаржник вказує, що 18.12.2018 він, хасид, особисто подав до заступника керівника Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 заяву (повідомлення) про злочини прокурора ОСОБА_6 за ч.2 ст. 364 та ч.2 ст.367 КК України, та порушення керівником місцевої прокуратури м. Кременчук ОСОБА_7 ст.22 та ст.41 ЗУ "Про запобігання корупції". Станом на 27.12.2018 хасиду, як він оцінює через відверту зневагу до хасидів деяких прокурорів, протиправно і досі не надали витягу з ЄРДР, а отже суттєво порушили права хасида, завдавши моральних страждань та переживань (моральної шкоди). Оскільки заступник керівника Кременчуцької місцевої прокуратури, порушуючи імперативні вимоги ч.1 ст. 214 КПК України та порушуючи присягу прокурора, протиправно не надав хасиду після 48 годин відповідного витягу з ЄРДР, ОСОБА_5 здійснив, на його думку, бездіяльність, що відповідно до ч.3 ст.4 КК України визнається як злочин. При цьому, як зазначає скаржник, в заяві про злочин він ввічливо доводив до відома заступника прокурора імперативну норму ч.1 ст.214 КПК України, нагадував про наказ ГПУ від 06.04.2016 N9 139 "Про затвердження Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань", а також, що згідно п.4 ч.8 ст.8-1 ЗУ "Про прокуратуру саме заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури визначає після початку досудового розслідування прокурора, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні та про обов`язок негайно, згідно ч.4 ст.16 ЗУ "Про прокуратуру", повідомити Генерального прокурора України про початок кримінального провадження по заяві про злочин. На жаль, як вказує скаржник, великий негативний вплив керівника Кременчуцької місцевої прокуратури, його відверте багаторазове ігнорування вимог чинного законодавства, призвело до чергового порушення чинного законодавства України, що суттєво підриває довіру людей до органів прокуратури. Тому ОСОБА_5 , на його думку, особисто приймаючи заяву про злочин від хасида 18.12.2018, протиправно не надав йому пам`ятку про права і обов`язки потерпілого, яку зобов`язаний був надати хасиду як особа, що прийняла заяву про злочин, згідно з ч.2 ст. 55 КПК України. Невручення пам`ятки про права і обов`язки потерпілого, яку зобов`язаний був надати хасиду заступник керівника ОСОБА_5 як особа, що прийняла заяву про злочин, є порушенням прав людини та ганебним ігнорування деякими прокурорами Кременчуцької місцевої прокуратури практики Європейського суду з прав людини. З цих підстав скаржник просить суд встановити всі наявні докази порушення з боку ОСОБА_5 прав людини під час прийняття заяви про злочин та протиправного ігнорування цим прокурором практики Європейського суду з прав людини.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав з підстав, викладених у ній, просив задовольнити. Додатково вказав, що заява про злочин від 18.12.2018 року, яка подавалася ним заступнику керівника Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 та яка до цього часу не внесена до ЄДРДР, стосувалася вчинення злочинів прокурором ОСОБА_6 . Злочини полягали у тому, що остання, допускаючи бездіяльність та службову недбалість у вигляді ненадання йому пам`ятки про права та обов`язки, отримала під виглядом заробітної плати грошові кошти з держави Україна, що оцінюється хасидом як отримання неправомірної вигоди прокурором ОСОБА_6 , тобто вчинення нею злочинів, передбачених ч.2 ст.364 та ч.2 ст.367 КК України. Оскільки керівник Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_7 проігнорував його скаргу, він також вчинив злочин.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що скарга є безпідставною та необґрунтованою, а тому в задоволенні вимог скаржнику просив відмовити. Зазначив, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості не з будь-яких заяв, а саме з заяв чи повідомлень про злочини. Заява ОСОБА_3 , подана до Кременчуцької місцевої прокуратури 18.12.2018, розглянута та на неї 21.12.2018 надано скаржнику відповідь. Заява ОСОБА_3 ні за змістом, ні за своєю суттю не є заявою чи повідомленням про злочин, тому відомості, що в ній містяться, не вносилися до ЄРДР.
Вислухавши пояснення скаржника, прокурора, дослідивши матеріали, додані до скарги, оцінивши надані докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Як встановлено в суді та підтверджується письмовими доказами, 18.12.2018 року Кременчуцькою місцевою прокуратурою отримана заява (повідомлення) ОСОБА_3 «про злочини прокурора ОСОБА_6 за ч.2 ст.364 та ч.2 ст.367 КК України та порушення керівником місцевої прокуратури м. Кременчука ОСОБА_7 ст..22 та ст..41 ЗУ «Про запобігання корупції». Даною заявою скаржник повідомляє, що 02.07.2018 під час особистого прийому прокурором ОСОБА_6 ним, хасидом, було подано повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення з боку Великокохнівської філії ПАТ Полтаваобленерго за ч.1 ст..355 КК України, де він просив визнати його потерпілим від кримінального злочину. Прокурор ОСОБА_6 02.07.2018 не ознайомила його з правами потерпілого, порушуючи ч.2 ст..55 КПК України, станом на 31.07.2018 не усунула порушення ч.2 ст..55 КПК України, а навіть більше за свою бездіяльність, під виглядом отримання заробітної плати отримала грошові кошти з держави Україна, що розцінюється ним, хасидом, як отримання неправомірної вигоди прокурором ОСОБА_6 (вчинення злочину). Також в заяві від 18.12.2018 ОСОБА_3 вказує, що в Україні апріорі відсутній такий закон, який би надавав можливість прокурорам за порушення прав людини (право потерпілого отримати пам`ятку про свої права), порушення прокурором норм КПК та здійснення злочину (бездіяльності), отримувати заробітну плату, при цьому згідно відповіді від 12.12.2018 з прокуратури Полтавської області за здійснення бездіяльності за липень місяць прокурор ОСОБА_6 отримала 23290,27 грн., що, згідно з приміткою ч.4 до ст..364 КК України, є переконливим доказом настання тяжких наслідків. Як оцінив заявник, в діях прокурора ОСОБА_6 наявні різні ознаки злочинів за ч.2 ст..367 КК України та ч.2 ст..364 КК України. Тому, як вказується у заяві від 18.12.2018, хасид, відчуваючи відверту довготриваючу зневагу до хасидів з боку прокурора ОСОБА_6 був вимушений звернутися з відповідною скаргою до керівника місцевої прокуратури м. Кременчук ОСОБА_7 з проханням негайно припинити бездіяльність прокурора ОСОБА_6 та притягнути її до відповідальності за довготриваюче порушення ч.2 ст..55 КПК України. Проте, ОСОБА_7 , як вказується в заяві, через особисту прихільність до переслідувань хасидів за їх віросповідання, відверто підтримує приниження хасидів серед підлеглих йому прокурорів, тому, використовуючи свої службові повноваження, в черговий раз порушив заборону ст..22 та ст..41 ЗУ "Про запобігання корупції". В даній заяві ОСОБА_3 просив внести відповідні відомості, викладені в заяві, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування, через 24 години надати хасиду належним чином витяг з ЄРДР, здійснити відповідні дії щодо негайного припинення протизаконного порушення прав хасида з боку ОСОБА_6 та надати хасиду пам`ятку про права і обов`язки потерпілого, яку прокурор ОСОБА_6 повинна була надати хасиду ще 02.07.2018.
Згідно ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Також згідно з п.1 ч.3 р.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, яке затверджено Наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 року № 139 (далі Положення), унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення у термін, визначений частиною першою статті 214 КПК України. В силу ч.4 ст. 214 КПК слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Таким чином, КПК передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування чи прокуратури при здійсненні ними своїх повноважень, навіть якщо вони називаються заявами про вчинене кримінальне правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно можуть свідчити про ймовірність кримінального правопорушення. Отже, кримінальним процесуальним законодавством встановлено чіткий обов`язок внесення слідчим чи прокурором відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та встановлено обмежений процесуальний строк для його виконання за наявності загальних вимог до заяв чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення.
Тобто, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення саме кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що, як на думку реєстратора, результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження за наявності підстав, відповідно до ст. 284 КПК.
Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_3 від 18.12.2018, в ній не зазначаються обставини, які могли б свідчити про вчинення ймовірних кримінальних правопорушень, та які потребують проведення досудового розслідування з метою встановлення наявності чи відсутності ознак злочину. Згідно ч.1,2 ст.55 КК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Як в самій заяві «про злочини прокурора ОСОБА_6 за ч.2 ст. 364 та ч.2 ст..367 КК України, та порушення керівником місцевої прокуратури м. Кременчук ОСОБА_7 ст..22 та ст..41 ЗУ "Про запобігання корупції"», так і в судовому засіданні ОСОБА_3 не заперечував того факту, що відомості по заяві від 02.07.2018, поданій ним під час особистого прийому прокурору ОСОБА_6 , в ЄРДР не вносилися. Також скаржником підтверджено в суді, що він не звертався до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора, що полягала у невнесенні до ЄРДР відомостей по його заяві від 02.07.2018. Отже, оскільки відомості по заяві від 02.07.2018 не вносилися до ЄРДР, що не оскаржувалося заявником ОСОБА_3 , він не може вважатися потерпілим від злочину, а тому і не потребує вручення пам`ятки про права та обов`язки потерпілого. Констатація в заяві факту отримання прокурором ОСОБА_6 заробітної плати також не може бути оцінена як повідомлення про злочин, як і вказівка ОСОБА_3 на те, що він звертався з вимогою до керівника прокуратури ОСОБА_8 про припинення бездіяльності прокурора ОСОБА_6 та притягнення її до відповідальності. Всі ці відомості, викладені в заяві ОСОБА_3 від 18.12.2018, не потребують здійснення органом досудового розслідування дій, визначених КПК, його заява, незважаючи на те, що називається заявою (повідомленням) про злочин, по суті такою не є, оскільки в ній відсутні об`єктивні дані, які можуть свідчити про ймовірне вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена Кримінальним кодексом України.
З цих підстав слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором ОСОБА_5 не допущено бездіяльності, тому в задоволенні вимог ОСОБА_3 про зобов`язання внести відомості за його заявою від 18.12.2018 до ЄРДР слід відмовити. Інші вимоги скаржника є похідними від даної вимоги, бездіяльність щодо неповідомлення Генерального прокурора України про початок кримінального провадження проти прокурора, невчинення інших дій, які скаржник просить зобов`язати вчинити заступника керівника Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , не підлягають оскарженню під час досудового розслідування, тому задоволенню також не підлягають.
Керуючись ст.ст. 303-307, 371, 372, 376 КПК України слідчий суддя, -

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність заступника керівника Кременчуцької місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлений та оголошений учасникам судового провадження 11.01.2019 о 15 год. 10 хв.