Номер провадження:1-кп/521/1118/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року м. Одеса
Малиновським районним судом м. Одеси у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
прокурор ОСОБА_3
захисник ОСОБА_4
за участі обвинуваченої ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси в порядку ст. 331 КПК України питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою ОСОБА_5 , яка обвинувачується у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Прокурор в судовому засіданні просила продовжити строк тримання під вартою обвинувачених посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та посилаючись на обставини, які на її думку свідчать про їх наявність.

Захисник та ОСОБА_5 просили відмовити у задоволенні клопотання та призначити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на відсутність обставин, які були встановлені при обранні запобіжного заходу.
Вислухавши думку сторін, суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 з наступних підстав.
ОСОБА_5 , обвинувачується, у скоєнні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів. У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри (обвинувачення) щодо вчинення тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»). Вищвикладене та обставини передбачені ст. 178 КПК України (вік та стан їх здоров`я обвинуваченої; ступень міцності соціальних зв`язків та репутацію обвинуваченої за місцем мешкання, її майновий стан) можуть свідчити про те, що ризик переховування обвинувачених від суду на теперішній час зменшився (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України).

Проте, суд приймає до уваги, що зменшення зазначеного ризику не свідчить про те, що він відсутній взагалі, та викладені вище обставини з урахуванням тієї обставини, що сторона захисту не надала гарантій, відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції, щодо явки в судове засідання обвинуваченої свідчить про можливість продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також, при вирішенні питання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує і інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: відсутність відомостей щодо неможливості перебування під вартою; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується ОСОБА_5 ..
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, суд також враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій та обмеження її конституційних прав в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченій, судом не встановлено.
Також, суд на підставі п.2 ч.4 ст. 183 КПК України та оцінюючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 и 178 КПК України вважає, що застосування застави до ОСОБА_5 неможливе.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання сторони обвинувачення про продовження строку застосування запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 на 60 днів, тобто з урахуванням попередньої ухвали суду до 26.01.2019 року, включно.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1