ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1056/19 Справа № 206/6423/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Дніпро

06 травня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області та потерпілого ОСОБА_6 на вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002377, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені вироком суду першої інстанції.

За вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі п.п. 1, 2 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зообов`язано ОСОБА_7 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 17 265 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 7 500 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження за наступних обставин.
12 жовтня 2018 року приблизно о 19 годині 10 хвилин водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Опель Кадет», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 , рухався в Самарському районі м. Дніпра по вул. Курсантській з боку вул. Лісопаркової в напрямку вул. Олександра Оцула.
Під час руху ОСОБА_7 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожніх обставин та їх змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , які перетинали проїзну частину дороги зліва направо за напрямком його руху, заходів до негайного зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, внаслідок чого в районі перехрестя з вул. Курсанта Скоробагатька, скоїв на них наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_14 спричинені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла:

?закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, параорбітальної гематоми ліворуч, 24-х саден в лобній області по центру, в лобній області ліворуч ближче до межі росту волосся, в надбрівній області ліворуч, на нижній повіці лівого ока в проекції зовнішнього кута (на тлі синця), в скроневій області ліворуч, на спинці носу по центру, на правому крилі носу, в лобноскроневій області праворуч, на верхній та нижній повіках правого ока в проекції зовнішнього кута, в виличні області праворуч та на правій щоці паралельно носогубній складці праворуч;

?закритої тупої травми грудної клітини праворуч з переломами 1-8-го ребер по середньо пахвовій лінії, з розвитком правостороннього пневмотораксу (повітря в плевральній порожнині);

?закритого перелому внутрішньої лодижки лівої великогомілкової кістки та зовнішньої лодижки лівої малогомілкової кістки;

?синця по задньо-зовнішній поверхні правого плеча у нижній третині з переходом на проекцію правого ліктьового суглобу відповідно, 14-ти саден по тильній поверхні правої кисті: в проекції 5-пясної кістки, в проекції голівки та тіла 3-ї п`ясної кістки, у проміжку між 2-ю та 3-ю п`ясними кістками, в проекції тіла та голівки 2-п`ясної кістки та у проміжку між 1ю та 2-ю п`ясними кістками, по задній поверхні правого променевоп`ясного суглобу по ліктьовому краю, по тильній поверхні лівої кисті у проміжку між голівками 2-ї та 3-ї п`ясних кісток, по передній та зовнішній поверхням лівого колінного суглобу, по передньо-внутрішній поверхні правого колінного суглобу, по передній поверхні правої гомілки у середній третині, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла (з порушенням свідомості кома 1, та порушення дихання трахеотомія):

?закритої черепно мозкової травми, забію головного мозку 3 го ступеню з численними вогнищевими забоями в обох лобних, лівій скроневій, лівій тім`яній долях та в області мозолистого тіла по типу дифузного аксонального ураження, субарахноїдального крововиливу, лінійного перелому потиличної кістки ліворуч з переходом на основу черепа, ділянки осаднення та забійної рани на її тлі в тім`яно потиличній області ліворуч, численних саден правої вушної раковини, розриву шкіри слухового проходу праворуч, численних саден голови та обличчя;

?відкритого перелому обох кісток правої гомілки у середній третині зі зміщенням відламків, рани по передній поверхні правої гомілки у середній третині, закритого перелому медіальної лодижки правої великогомілкової третині кістки з задовільним стоянням відламків, синця о передньозовнішній поверхні правої гомілки у середній третині з переходом у нижню третину, далі на проекцію лівого гомілково-ступневого суглобу та ліву в проекції 2-4-ї плюснових кісток, 4-х ділянок осаднення по передньо-зовнішній поверхні правої гомілки на межі середньої та нижньої третини, по зовнішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу, по тильній поверхні правої стопи в проекції 4- ї плюснової кістки, по тильній поверхні лівої кисті в проекції голівки 3-ї п`ясної кістки;

?закритого ушкодження лонного сполучення;

?синця по задньо-зовнішній поверхні правого плеча від середньої до нижньої третини, садна по зовнішній поверхні правого плеча у середній третині, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Опель Кадет», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України змінити, резолютивну частину вироку привести у відповідність до вимог ст. 76 КК України в редакції Закону України від 06 грудня 2017 року №2227-8, який набрав чинності 11 січня 2019 року, та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. В решті вирок суду залишити без змін.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить вирок суду змінити та застосувати до обвинуваченого більш сувору міру покарання, пов`язану з позбавленням волі, та позбавленням права керувати транспортним засобом до 3 років.
Не заперечуючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, потерпілий вказує, що рішення суду ухвалено з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення. Зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не в повній мірі враховано ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що хоча обвинувачений визнав позов потерпілого у повному обсязі, проте будучи фізично здоровим, досі не працевлаштувався та не відшкодовує ні матеріальних, ні моральних збитків.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги потерпілого заперечував.
Потерпілий ОСОБА_6 та його представник підтримали свою апеляційну скаргу в частині збільшення терміну позбавлення права керування транспортними засобами, проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечували.
Обвинувачений, його захисник та потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу потерпілого без задоволення, проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечували.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційних скаргах, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості у вчиненні ОСОБА_7 порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляційних скаргах не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_7 апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.
Перевіривши доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_6 про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то вони заслуговують на увагу.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчинення нею нових злочинів.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Що стосується призначення ОСОБА_7 основного покарання та застосування до обвинуваченого більш суворої міри покарання, пов`язаної з позбавленням волі, потерпілий ОСОБА_6 та його представник в цій частині свою апеляційну скаргу не підтримали.
В той же час доводи потерпілого та його представника в частині збільшення ОСОБА_7 терміну позбавлення права керування транспортними засобами заслуговують на увагу.
Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, врахував обставини, - що ОСОБА_7 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, на утриманні неповнолітню дитину, 2004 року народження, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Крім того, суд врахував і обставини, які, на його думку, пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції зазначив у вироку, що враховує тяжкість злочину, особу винного, а також обставини справи.
Разом з тим, суд фактично не навів у вироку переконливих доказів про необхідність застосування до ОСОБА_7 засудження зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, а посилання у вироку на те, що суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, є формальним і фактично не враховує характер вчиненого обвинуваченим злочину, яке відносено до категорії тяжких, способу та характеру його вчинення, його суспільної небезпеки та наслідків, що настали.
При цьому суд залишив поза увагою те, що внаслідок порушення ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху тяжкі тілесні ушкодження отримали дві особи, потерпілий ОСОБА_12 - з порушенням свідомості кома 1.
Враховуючи зазначене, зважаючи на характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 таке додаткове покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, яке за своїм видом і розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості, що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , то вони є достатньо обгрунтованими і підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до Закону України Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами від 06.12.2017 № 2227-VIII, який набрав чинності 11.01.2019 р., внесено зміни до ст. 76 КК України.
Статтю 76 КК України після частини першої доповнено новою частиною, частину другу і третю вважати відповідно частинами третьою і четвертою.
Разом з тим, при постановленні вироку судом першої інстанції не взято до уваги вищевказані зміни до закону та при ухваленні вироку відносно ОСОБА_7 на останнього покладено обов`язок, передбачений пунктом 2 частини 2 ст. 76 КК України в редакції Закону № 1254-VI від 14.04.2009 р., що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
За таких обставин відповідно до ст. 420 КПК України апеляційний суд визнає вирок щодо обвинуваченого таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з постановленням нового вироку в частині призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 3 роки, що буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів.
З цих підстав апеляційна скарга потерпілого підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга першого заступника прокурора Дніпропетровської області в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 420 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2019 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі п.п. 1, 2 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4