13.05.2019 ЄУН 331/1474/19
Провадження № 1-кп/331/343/2019

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» травня 2019 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000394 від 26.12.2018 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта вища, сімейний стан одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, проходить військову службу на посаді старшого ординатора відділення реанімації НОМЕР_1 військового госпіталю (військова частина НОМЕР_2 ), капітан медичної служби, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З 10.09.2018 року ОСОБА_5 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 .

25.09.2018 року наказом № 180 о/с призначений на посаду старшого ординатора відділення реанімації НОМЕР_1 військового госпіталю (військова частина НОМЕР_2 ).

26.12.2018 року, приблизно о 20 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , у вільний від військової служби час, будучи водієм автомобіля «Nissan Micra», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в салоні якого, в якості пасажира, на задньому сидінні знаходився ОСОБА_7 , 2008 року народження, здійснював рух по проїзній частині вул. Стефанова в м. Запоріжжі, з боку вул. Іванова, в напрямку вул. Української, зі швидкістю 80 км/год, що перевищує дозволену в населеному пункті.

В цей же час, у зустрічному йому напрямку рухався автобус «Volkswagen LT 35 ПЕ», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який здійснював пасажирські перевезення за міським маршрутом № 4.

Під час руху, в районі електроопори ЛЕП № 130, водій ОСОБА_5 діючи в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306, а саме: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», не впевнившись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, під час подолання закруглення проїзної частини вправо, змінив напрямок руху вліво, перетнув подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 та виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автобусом «Volkswagen LT 35 ПЕ», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_8 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди малолітній пасажир автомобіля «Nissan Micra» - ОСОБА_7 2008 року народження, від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Згідно до висновку судово-медичної експертизи № 4636 від 27.12.2018 року, смерть малолітнього ОСОБА_7 настала від закритої тупої травми тулуба, у вигляді переломів ребер, правої ключиці в середній третині, крововиливів у м`які тканини навколо переломів, крововиливів на пристінковій плеврі з права та зліва, розриви пристінкової плеври з права, забій легень з крововиливами на задніх поверхнях та в ділянці коренів легень, розриви легеневої плеври і тканини легенів, розрив грудного відділу аорти з масивним крововиливом у периоральну клітковину, розрив капсули і тканини печінки, вогнищеві субкапсулярний крововилив у селезінці, що призвело до гострої крововтрати. Закрита травма тулуба виявлена у ОСОБА_7 , як небезпечна для життя, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень і перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. З огляду на зовнішній вигляд пошкоджень у ОСОБА_7 , зазначений механізм, їх утворення, масивність ушкоджень, висоту їх, усі ушкодження утворилися прижиттєво, незадовго до настання смерті і могли утворитися у пасажира автомобіля при зіткненні автомобіля з рухомим або стаціонарною перешкодою. Травмуючими предметами у цьому випадку були деформовані деталі салону автомобіля.

Згідно висновку судової експертизи технічного стану транспортних засобів № 9-39 від 31.01.2019 року, на момент проведення дослідження робоча гальмівна система, рульове керування автомобілю «Nissan Micra», реєстраційний номер НОМЕР_3 знаходились в працездатному стані, ходова частина автомобілю у непрацездатному.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 9-125 від 05.03.2019 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля «Nissan Micra», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути ДТП, шляхом виконання вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, яке кваліфікується як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Під час досудового розслідування, 27 березня 2019 року між заступником військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_5 за участю захисника адвоката ОСОБА_6 , на підставі вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, яка відповідно до ч. 1 ст. 474 КПК України разом з обвинувальним актом направлена до суду.

Виходячи зі змісту даної угоди, прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 2 ст. 286 КК України і ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Згідно даної угоди, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягався, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання винуватості, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи заяву потерпілої ОСОБА_4 щодо можливості укладення угоди про визнання винуватості, сторони погодились на призначення покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України та із звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2 (два) роки, та з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік і останній погодився на його призначення.

Також вказаною угодою передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні прокурором надано письмову заяву потерпілої ОСОБА_4 від 21.03.2019 року, яка долучена до матеріалів кримінального провадження, з якої слідує, що остання претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, від подання цивільного позову відмовляється. Не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 , покарання просить узгодити не пов`язане з позбавленням волі.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також у підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого між ним та прокурором виду та розміру покарання.

Прокурор наполягає на затвердженні угоди, потерпіла та захисник не заперечують проти її затвердження.

В судовому засіданні суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між заступником військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_5 і призначення останньому узгодженого сторонами виду та розміру покарання.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 березня 2019 року, укладену між заступником військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_5 за участю захисника адвоката ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2018 року на автомобіль «Nissan Micra», реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.п. 53).

Речові докази:

- автомобіль «Nissan Micra», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зберігається на території спецмайданчика Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пров. Кузнечний, 11 повернути законному власнику ОСОБА_4 за належністю ( а.п. 52).

- відеозапис з відеореєстратору невстановленого автомобіля, на якому зафіксовано подію ДТП, отриманого з мережі Інтернет, який долучений до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження (а.п. 50-51);

- автомобіль «Volkswagen LT 35 ПЕ», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який переданий на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_9 залишити у законного власника за належністю ( а.п. 57).

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1