Справа № 459/2395/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/26/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 15 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком суду

ОСОБА_7 : ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тудорковичі Сокальського району. Львівської області, українця, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, з освітою середньою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 07.08.2014 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки,
визнано винуватим в учиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання:
-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком у 100 (сто) годин;
-за ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком у 150 (сто п`ятдесят) годин.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді громадських робіт строком у 200 (двісті) годин.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 26 червня 2016 року, близько 22 години, знаходячись біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який переріс у бійку, умисно наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_9 , заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в навколо-орбітальній ділянці справа, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, та декілька ударів кулаком в голову та обличчя ОСОБА_11 , заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилась струсом головного мозку, забійної рани верхньої губи та крововиливу у навколо-орбітальній ділянці справа, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, після чого з місця вчинення правопорушень втік.
На вирок суду заступник прокурора Львівської області ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вважає вказаний вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд першої інстанції, в порушення вимог закону, невірно призначив ОСОБА_7 покарання, оскільки він вчинив злочин під час іспитового строку, а тому обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити остаточне покарання відповідно до вимог ст. 71 КК України з врахуванням положень ч.1 ст. 72 КК України.

Крім того, вказує, що згідно з ч.4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинання одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт.

Просить даний вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України та за ч.1 ст. 125 КК України призначити покарання у виді 100 годин громадських робіт, за ч. 2 ст. 125 КК України призначити покарання у виді 150 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 200 годин громадських робіт. На підставі ст. 71 КК України до даного покарання приєднати повністю невідбуте покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 07 серпня 2014 року та , з врахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, визначити обвинуваченому остаточне покарання у виді 3 років 25 днів позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину. Висновок суду про доведеність його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч.2 ст. 125 КК України, при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтується на зібраних у справі доказах, через що такі досліджувалися в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників процесу не оскаржується.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження та ч. 2 ст. 125 КК України як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Що ж стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, то, на думку колегії суддів, таке призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами невеликої тяжкості, особи обвинуваченого, який є людиною середнього віку, офіційно не працює, з його слів працює на будові, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття у вчиненні злочину, усвідомлення своїх протиправних дій, а саме те, що такі вчинені стосовно двох жінок, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При цьому, вирішуючи питання про обрання виду покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за кожен із злочинів, судом першої інстанції вірно враховано, що обвинувачений не працює, та прийнято обгрунтоване рішення не призначати йому за будь-який із злочинів покарання у виді штрафу. При цьому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції приймаючи до уваги те, що призначення покарання у виді арешту чи обмеження волі за злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, не відповідало б особі обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується позитивно, розкаявся у вчиненому, усвідомив протиправність своїх дій, прийшов до вірного висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження учинення нових злочинів можливі з призначенням йому покарання у виді громадських робіт за кожен із злочинів, визначивши остаточне покарання за правилами ст. 70 КК України.

Що стосується доводів прокурора про приєднання обвинуваченому ОСОБА_7 невідбутого покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 07 серпня 2014 року, то колегія суддів вважає такі необгрунтованими.

Так, як вбачається з матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_7 засуджений вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 07 серпня 2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки.

Однак, як видно з долученої до матеріалів провадження копії ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 19 серпня 2016 року (а.с.62), яка на час ухвалення оскарженого вироку суду ні оскаржена ні скасована не була, цією ухвалою суду було задоволено подання начальника Червоноградського МВ КВІ УДПСУ у Львівській області та звільнено засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 07 серпня 2014 року, у зв`язку з закінченням іспитового строку.

А тому, на переконання колегії суддів, місцевим судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання призначено відповідно до діючого законодавства.

Покликання прокурора в своїй апеляції на те, що на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 19 серпня 2016 року, якою було задоволено подання начальника Червоноградського МВ КВІ УДПСУ у Львівській області та звільнено засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 07 серпня 2014 року, у зв`язку з закінченням іспитового строку, подано заяву про перегляд такої за нововиявленими обставинами на може бути прийнято колегією суддів як підставу для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що даний вирок суду є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє заступнику прокурора Львівської області ОСОБА_8 в задоволенні її апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргузаступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 15 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 , без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді: