Справа № 456/3679/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/547/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.

Жидачів Львівської області, зареєстрованого та проживаючого в

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не

працюючого, не одруженого, згідно ст. 89 КК України не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_8 - 1955 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. завданої матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 28 жовтня 2016 року, перебуваючи у трудових відносинах, а саме на посаді охоронця у ПП ОСОБА_8 , протягом робочого дня знаходився на своєму робочому місці, що за адресою АДРЕСА_2 , та на протязі дня отримував грошові кошти за послуги надані комплексом «ПП ОСОБА_9 », однак близько 24:00 год. у нього виник умисел на викрадення даних коштів. Тоді ж ОСОБА_7 , реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, скориставшись Тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, взяв грошові кошти, які знаходились у книзі обліку коштів комплексу «ПП ОСОБА_9 », в сумі 1710 грн. та зі столу тумбочки в сумі 245 грн. В подальшому останній з місця події скрився та викраденими грошима розпорядився на власний розсуд.

На даний вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що суд першої інстанції при розгляді даного кримінального правопорушення допустив невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та не врахував в достатній мірі його особу, який згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 650 від 25 листопада 2016 року виявляє легку розумову відсталість в степені помірно вираженої дебільності з емоційно вольовими розладами, та обрав надто суворе покарання. Крім того, зазначає, що суд при вирішенні питання з цивільним позовом не врахував його майновий стан та безпідставно стягнув з нього в користь потерпілого ОСОБА_8 5000 гривень моральної шкоди, оскільки таке рішення суду нічим не вмотивоване.
Просить скасувати оскаржуваний вирок суду та постановити новий вирок, яким визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді штрафу, а також стягнути з нього на користь ОСОБА_10 відшкодування моральної шкоди в сумі 1955 грн. В решті вирок суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора щодо відхилення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення. Висновки суду про доведеність його вини ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку і яким суд дав належну оцінку.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України є вірною і в апеляційній скарзі не оспорюється.
Що ж до призначеного покарання, то відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, не дотримавя вимог ст.ст. 50, 65 КК України

Так, на переконання колегії суддів, місцевий суд врахувавши характер та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно, пом`якшуючі обставини, якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обтяжуючих обставин не встановлено, а також те, що обвинувачений згідно висноаку судово-психіатричної експертизи № 650 від 25 листопада 2016 року виявляє легку розумову відсталість в степені помірно вираженої дебільності з емоційно вольовими розладами, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в період інкримінованих дій хронічним психічним захворюванням не страждав та міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не дав їм належної оцінки і безпідставно прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді арешту строком на 4 місяців.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.2 постанови № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з врахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину тощо.

А тому, з врахуванням наведених вище обставин, в тому числі особи обвинуваченого, його характеристики, щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_7 та активного сприяння розкриттю злочину, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді двох місяців арешту, та що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, колегія суддів вважає обгрунтованими покликання обвинуваченого що призначений розмір моральної шкоди є надмірним та необгрунтованим.

Так, задовольняючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність відшкодування на користь ОСОБА_8 5000 грн. моральної шкоди. При цьому місцевий суд належним чином не обґрунтував чому саме такий розмір моральної шкоди підлягає відшкодуванню.

Відповідно до абзацу 2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обов`язковому зясуванню при вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи за якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В п. 9 вищевказаної постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характери немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що при задоволенні позовних вимог потерпілого ОСОБА_8 в розмірі 5000 грн. суд першої інстанції не дотримався зазначених вище рекомендацій Пленуму Верховного Суду України і не в достатній мірі дослідив у чому саме полягає завдання потерпілому ОСОБА_8 моральної шкоди, і чи є обґрунтований саме такий її розмір, чим допустив порушення кримінального процесуального закону. Оскільки всупереч вимогам ч.3 ст.374 КПК України суд першої інстанції у своєму вироку не зазначив обґрунтованих підстав для задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди саме в розмірі 5000 грн., тому вирок суду першої інстанції в частині зменшення розміру моральної шкоди, підлягає зміні.

А тому з врахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, майнового стану обвинуваченого, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості колегія суддів вважає, що суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 слід зменшити до 2000 грн.

За таких обставин колегія суддів вважає, що даний вирок суду в частині призначення покарання та цивільного позову слід змінити, частково задоволивши тим самим апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418 та 419 КПК України,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання та цивільного позову змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до 2-х (двох) місяців арешту.

Зменшити розмір стягнення з ОСОБА_7 на накористь потерпілого ОСОБА_8 за завдану останньому моральну шкоду з 5000 грн. до 2000 грн.

Початок строку відбування покарання рахувати ОСОБА_7 з часу його затримання в порядку виконання вироку.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді