Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2355/18
Провадження 1-кп/480/193/19
ВИРОК
Іменем України

16 травня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження № 0000721, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Прибузьке Очаківського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з технічною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
-22.12.2003 року Очаківським районним судом Миколаївської області за ч.5 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 28.04.2007 року за відбуттям строку покарання;
-16.04.2010 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.307, ст.69, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;
-20.06.2011 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.307, ст.69, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; звільнений 15.03.2013 року за відбуттям строку покарання;
-04.02.2015 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст.395, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 1 року позбавлення волі; звільнений 13.05.2016 року за відбуттям строку покарання;
який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

встановив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та вчинив новий злочин при наступних обставинах.
Так, 05.12.2018 року о 19 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля зупинки громадського транспорту, розташованої біля автодороги в с.Надбузьке Миколаївського району Миколаївської області, незаконно придбав, піднявши з узбіччя дороги газетний згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, який останній поклав до кишені куртки, де зберігав для власного вживання без мети збуту, та зберігав до моменту вилучення співробітниками поліції.
05.12.2018 року о 18 годині 25 хвилин співробітниками Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУ НП в Миколаївській області біля магазину в с.Надбузьке Миколаївського району Миколаївської області, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 178 Кодекса України про адміністративні правопорушення, було затримано ОСОБА_4 , в якого, під час проведення особистого огляду, виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою у перерахунку на суху речовину - 12,665 г.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України.

У даному кримінальному провадженні 19.12.2018 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст.468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій за ч.2 ст.309 КК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 1 рік та із покладенням виконання обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, що в силу вимог ч.4 ст.469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу обставину, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.309 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.

За вчинене кримінальне правопорушення (злочин) обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речовим доказом у даному кримінальному провадженні, відповідно до обвинувального акта, є небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 12,041 г (0,312 г використано під час проведення експертизи №1864 від 14.12.2018 року), який переданий до камери речових доказів Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області. На підставі ст.100 КПК України вищевказані речові докази слід знищити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення судово-хімічної експертизи (висновок експерта №1864 від 14.12.2018 року) вартістю 572 грн 00 коп.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373, 374, 375 КПК України, суд, -

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 19.12.2018 року, укладену у кримінальному провадженні № 0000721 між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, які документально підтверджені у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн 00 коп (Миколаївський НДЕКЦ МВС України р/р 7675, Банк ДКСУ м.Києва, МФО 820172, ).

Речовий доказ, а саме: небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 12,041 г (0,312 г використано під час проведення експертизи №1864 від 14.12.2018 року), який переданий до камери речових доказів Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу,в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

16.05.2019