УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.12.2018 року м. Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою-спеціальною освітою, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби з контрактом військової частини НОМЕР_1 , оператор відділення бойового управління командного пункт цієї ж частини, солдата,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду з клопотанням в якому просив: застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що військовою прокуратурою Херсонського гарнізону Південного регіону України здійснюється нагляд за додержанням законів під час досудовою розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000083 від 16.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 було призвано на військову службу за контрактом Херсонським ОМВК від 17.11.2015.

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (А НОМЕР_3 ) від 17.11.2015 за №240 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду оператора відділення бойового управління командного пункту цієї ж частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців. Військовослужбовець був зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

З часу видання ВО Президента України, Головою Верховної ради України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014, до цього часу на території України почав діяти особливий період, згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 1 Закону України «Про оборону України». 05.03.2015 року вступили в закону силу зміни до КК України, в частині вчинення військовослужбовцями військових злочинів в умовах особливого періоду (доповнено статтю відповідною кваліфікуючою ознакою).

В свою чергу, солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин:

Так, 23.07.2018 проходячи військову службу та будучи забезпеченим речовим, грошовим, продовольчим та іншими видами забезпечення, солдат ОСОБА_4 , діючи на порушення наведених вимог законодавства, з метою ухилитись від військової служби, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , та ухиляється від військової служби до теперішнього часу.

За викладених вище обставин, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

14.11.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тобто солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, проходячи військову служб за контрактом в посаді оператора відділення бойового управління командного пункту військової частини НОМЕР_1 , 23 липня 2018 року, діючи умисно, порушення законодавства та статутних вимог, в умовах особливого періоду, метою ухилитись від військової служби, самовільно залишив розташувань військової частини НОМЕР_4 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , ухиляється від військової служби до теперішнього часу.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраним досудовим розслідуванням доказами.

Проведеними слідчими (розшуковими) діями та іншими заходами встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 не надалося за можливе, у зв`язку з чим 14.11.2018 його оголошено в розшук, а досудове розслідування кримінального провадження зупинено.

Відтак, дії ОСОБА_4 містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України: самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії тяжких злочинів.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 злочину та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, існує ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду.

З боку командування та співслужбовців ОСОБА_4 характеризується виключно з негативного боку, не має стійких суспільних зв`язків, накази командування не виконує.

Запобігти настанню вказаних ризиків неможливо застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Так, застосування щодо ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, не виключає його можливості спілкування чи надання вказівок іншим особам на знищення, приховування чи спотворення доказів, які мають суттєве значення для встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення, а також надавати вказівки щодо незаконного здійснення впливу на свідків у кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, є підстави вважати, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на осіб, які допитані як свідки та осіб, які можуть бути допитані як свідки, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового розслідування, та свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.
Підозрюваний пояснив, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживав матір`ю до її смерті в жовтні 2018 року. Після смерті матері психологічно не міг знаходитися в будинку сам, тому спочатку мешкав зі своє дівчиною, а потім переїхав до друга. Виконує роботу менеджера по цивільно-правовій угоді у Тіеns Group, має дохід 7000-10000 грн. на місяць. З рідних у м. Херсоні залишилася лише двоюрідна бабуся. Визнає свою причетність до злочину, в якому підозрюється. Є учасником бойових дій, перебував у АТО.
Захисник вважав, що клопотання є необґрунтованим, просив в задоволенні відмовити та застосувати домашній арешт в нічний час за адресою реєстрації його підзахисного.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що 28.12.2018 року о 09.38 год. ОСОБА_4 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

14.11.2018 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України, яке вручено останньому 28.12.2018 року.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: актом службового розслідування від 06.08.2018 року; наказом командира ВЧ № НОМЕР_5 ; службовою карткою; поясненнями від 06.08.2018 року; наказом від 03.008.2018 року № 505; витягом з наказу № 241; витягом з наказу № 240; протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; актом службового розслідування; наказом № 561 від 23.08.2018 року.

З досліджених судом матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, перебував в розшуку, а беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винним, слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаному ризику. Так, підозрюваний має постійне зареєстроване місце проживання, є учасником бойових дій, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Відповідно до п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
З огляду на вказані обставини, суд приходить до висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і вважає, що такий запобіжний захід зможе запобігти вищезазначеному ризику та забезпечить виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.

Враховуючи пояснення підозрюваного про відсутність у нього близьких родичів на території м. Херсона, його зайнятість, слідчий суддя вважає, що арешт має бути застосований лише в нічний час для надання змоги ОСОБА_4 працювати та утримувати себе.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 131,132, 176-179, 181 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, а саме з 22.00 год. до 06.00 год., за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: не покидати місце свого проживання з 22.00 год. до 06.00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожним викликом; не спілкуватися зі свідками з приводу кримінального правопорушення, окрім як під час проведення слідчих дій.

Виконання ухвали покласти на військову прокуратури Херсонського гарнізону.

Встановити строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу до 22.02.2019 року (включно).
Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1