Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/7585/18
Провадження №1-кп/523/791/18
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

03.10.2018 року Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , у присутності представника потерпілого Благодійного фонду «Ера добра» ОСОБА_4 , обвинуваченого розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт з угодою про примирення між представником потерпілого та обвинуваченим у кримінальному провадженні за №0002013 від 1.05.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК країни не маючого судимості.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.2 КК України,-

Встановив:

30.04.2018 року приблизно о 9:30 годині, ОСОБА_5 , за попередньою змовою з невстановленою особою відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, знаходячись біля будівлі Благодійного фонду «Ера добра», розташованому по вул. Ген. Бочарова, 28 у м. Одесі, діючи навмисно з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись сприятливими умовами, що за його діями ніхто не спостерігає, з фасадної сторони приміщення таємно викрав металеву вивіску з зображенням, належну благодійному фонду вартістю 7447 гривень, після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши представнику потерпілого Благодійного фонду «Ера добра» в особі ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 7447 гривень.

Органом досудового слідства ОСОБА_5 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб. .

Під час судового провадження до початку судового розгляду до суду надано угоду про примирення, яка була укладена 3.10.2018 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно ст.474 ч.3 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

За змістом вказаної угоди сторони домовились на призначення ОСОБА_5 покарання за ст.185 ч.2 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі з застосуванням ст.ст.75, 76 ч.1 КК України, встановивши іспитовий строк 3 роки. Крім того, сторони погодились із обмеженням процесуальних прав на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, для потерпілої позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Також відповідно до ст.476 КПК України було з`ясовано питання, що обвинуваченому зрозуміло про наслідки невиконання угоди про примирення, а саме що у разі невиконання угоди потерпілий або прокурор мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.

В якості обставин, що пом`якшують покарання, в угоді зазначається щире каяття, повне визнання своєї провини. Обставин, які обтяжують покарання під час досудового слідства не встановлені.

Прокурор у судовому засіданні за наявності підстав вважала за можливе затвердити угоду про примирення, так як вона відповідає вимогам діючого КПК України, вид і розмір покарання на її думку співвідносяться з характером та ступенем скоєного ОСОБА_5 діяння, обвинувачений повністю визнав свою вину, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії середньої тяжкості відповідно до положень ст.12 КК України, від представника потерпілої сторони не має ніяких претензій.

Обвинувачений ОСОБА_5 та представник потерпілого ОСОБА_4 , будучи ознайомленими зі своїми правами та наслідками затвердження угоди про примирення, передбаченими ст.ст. 473-474 КПК України, повністю підтвердили добровільність укладення цієї угоди, при цьому не оспорюючи викладені у обвинувальному акті фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, дослідження яких не здійснювалось згідно зі ст.ст. 314 ч.3 п.1, 474 ч.2 КПК України. Крім того, представник потерпілого підтвердила відсутність майнової шкоди та позивних вимог щодо обвинуваченого. Також відповідно до ст.476 КПК України у судовому засіданні суд переконався, що ОСОБА_5 зрозуміло про наслідки невиконання угоди про примирення.

З`ясувавши думку сторін, приймаючих участь у судовому засіданні - прокурора, яка не заперечувала проти затвердження угоди; обвинуваченого ОСОБА_5 , який погодився з кваліфікацією його дій за ознаками ст.185 ч.2 КК України, та пояснивши, що дійсно при вказаних обставинах місці та часу він викрав металеву вивіску, належну благодійному фонду; представника потерпілого, яка просила затвердити угоду, призначив ОСОБА_5 покарання, визначеного в угоді про примирення, дослідивши обвинувальний акт та угоду, приймаючи до уваги наведені обставини, суд дійшов до висновку, що складені процесуальні документи відповідають формальним вимогам, встановленими ст.ст.291, 471 КПК України, та умови угоди не суперечать правовій кваліфікації інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, визначена міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань і співвідносяться з видом та розміром покарання, яке остаточно узгоджене між сторонами у судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що існує достатньо обґрунтованих підстав для затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка була укладена між сторонами 3.10.2018 року.

При визначенні міри покарання ОСОБА_5 суд враховує умови угоди, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу обвинуваченого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але визнаний таким, що не має судимості, має постійне місце мешкання та реєстрації, його негативне ставлення до скоєного, відсутність матеріальної шкоди шляхом повернення викраденого майна.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 КК України є щире каяття, визнання своєї провини в повному обсязі.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме металева конструкція, яка передана представнику потерпілого ОСОБА_4 на відповідальне зберігання під розписку.

Також встановлено, що під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалося, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Матеріали кримінального провадження за №0002013 від 1.05.2018 року до обвинувального акту не долучалися, тому суд визначає місце їх зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 з урахуванням санкції ч.2 ст.185 КК України суд, оцінюючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, враховуючи умови угоди, особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, відсутність матеріальних збитків, вважає, що його виправлення та перевиховання можливо без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст. 75, 76 КК України з урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» за №1492-VIII від 7.09.2016 року.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, у зв`язку з чим скасуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 394-395, 471, 473-476 КПК України, -

Ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 3 жовтня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та представником потерпілого Благодійного фонду «Ера добра» в особі ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити йому узгоджене між сторонами покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» за №1492-VIII від 7.09.2016 року зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на Суворовський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області.

Міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 не застосовувалися, тому після набрання вироком чинності скасуванню не підлягають.

Речові докази металева конструкція, яка належить Благодійному фонду «Ера добра», та яка передана представнику потерпілого ОСОБА_4 на відповідальне зберігання під розписку - вважити повернутими за належністю.

Матеріали кримінального провадження за №0002013 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1.05.2018 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням обмеження права оскарження вироку відповідно до положень ст.473 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1