Справа № 461/9383/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

з участю:

секретаря ОСОБА_2

особи, яка подала скаргу ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2018 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчої Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 28.10.2013 р. про закриття кримінального провадження, зобов`язати Галицький ВП ГУ НП у Львівській області відновити матеріали кримінального провадження і надіслати їх в Галицький районний суд м. Львова, направити матеріали після скасування постанови про закриття кримінального провадження для продовження досудового розслідування.
В обгрунтування поданої скарги покликається на те, що в травні 2013 р. подав в Галицький відділ поліції ГУ НП у Львівській області заяву про вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, відомості про яке було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001809. 06 грудня 2018 р. наручно отримав в канцелярії Галицького ВП ГУ НП у Львівській області листа від 22.11.2018 p., з якого вбачається, що згідно Єдиного реєстру досудових розслідувань у вказаномк кримінальному провадженні 14.06.2013 р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України прийнято рішення про закриття. З відповіді поліції також вбачається, що видати постанову про закриття кримінального провадження не є можливим, оскільки у СВ Галицького ВП внаслідок подій, що мали місце з 18 на 19 лютого 2014 р. (так звана «ніч гніву») кримінальне провадження відсутнє. Вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 28.10.20113 р. підлягає скасуванню за наступних підстав.

ОСОБА_3 зазначає, що під час надання пояснень слідчому Галицького ВП ГУ НП у Львівській області неодноразово просив викликати ОСОБА_5 на допит в якості свідка, провести очну ставку і якщо остання погодиться віддати кошти в добровільному порядку - можна було би закривати кримінальне провадження. Однак, слідча ОСОБА_6 , не викликавши ОСОБА_5 на допит, незаконно закрила кримінальне провадження. В матеріалах провадження відсутні протоколи допиту ОСОБА_5 , свідків з банку. Для з`ясування всіх обставин, заявник неодноразово просив слідчого опитати як ОСОБА_5 , її двох дорослих синів, які були обізнані про надходження на ім`я брата коштів та їх витрати на реконструкцію будинку. Однак, клопотання були проігноровані. Зазначає, що все це свідчить про те, що слідчий, прокурор не вжили всіх необхідних заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події. Просить постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

Крім цього, заявник ОСОБА_3 зазначив, що йому стало відомо про закриття кримінального провадження з відповіді Галицького ВП ГУНП у Львівській області від 22 листопада 2018 р., яку він отримав наручно 06 грудня 2018 р. Тому просив поновити строк звернення до суду з вказаною скаргою.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає за необхідне поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду з даною скаргою, оскільки про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 стало відомо 06.12.2018 р., а постанову про закриття кримінального провадження не отримував.

Слідчий та прокурор в судове засідання не прибули. Львівська місцева прокуратура № 1 та Галицький ВП ГУ НП у Львівській області належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Згідно ч.3 ст.306 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду скарги.
Вивчивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
З відповіді Галицького ВП ГУ НП у Львівській області №Б-1836,37/02-18 від 22 листопада 2018 року вбачається, що відповідно до ЄРДР кримінальне провадження №0001809 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України закрито 14 червня 2013 року на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КК України.

Проте, слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування не проведено у повному обсязі досудове розслідування кримінального провадження №0001809, оскільки відсутні відомості, що слідчий та (або) прокурор допитували ОСОБА_5 , на яку вказував заявник як на особу, яка, на думку заявника, вчинила кримінальне правопорушення. Заявник ОСОБА_3 зазначив слідчому судді, що неодноразово наполягав на допиті ОСОБА_5 в якості свідка та з`ясування позиції останньої щодо добровільного повернення коштів.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силу ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Однак, всупереч зазначених норм слідчий не допитав ОСОБА_5 , на яку вказував заявник як на особу, яка, на думку заявника, вчинила кримінальне правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.
Відтак, слідчим суддею встановлено, що при проведенні досудового розслідування слідчим не було дотримано положень статті 9 Кримінального процесуального Кодексу України щодо забезпечення повноти та всебічності, неупередженості в дослідженні обставини кримінального провадження (ч.2 ст.9 КПК України).
На думку слідчого судді, з метою усунення недоліків досудового слідства, є законні підстави для проведення слідчих дій на які вказує заявник, та проведення інших слідчих дій для перевірки його заяви про вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята передчасно, тому підлягає скасуванню з метою відновлення досудового розслідування.
Крім цього, відповідно до п.15 ч.1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, в тому числі засаді змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом у їх переконливості. Слідчий та прокурор в судове засідання не прибули, відтак не спростували доводів скарги.
При цьому, слідчий суддя не вбачає підстав зобов`язувати Галицький ВП ГУНП у Львівській області відновити матеріали кримінального провадження і надіслати їх в Галицький районний суд м. Львова, направити матеріали після скасування постанови про закриття кримінального провадження для продовження досудового розслідування. Вказане стосується порядку виконання судового рішення (ухвали слідчого судді) та не потребує додаткового зазначення про це в ухвалі суду.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скасувати постанову слідчої Галицького ВП ГУ НП Львівської області ОСОБА_4 від 28.10.2013 р. про закриття кримінального провадження № 000180 .

В решті заявлених в скарзі ОСОБА_3 вимог - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1