Дата документу 25.03.2019 Справа № 332/2748/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 332/2748/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/533/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9

розглянула 25 березня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2018 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лисково, Горьковської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
17.09.1997р. Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 118, ст. 42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років. Звільнений 06.06.2005 року по відбуттю строку покарання;
23.04.2007р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст.156, ч. 1 ст. 125, ст.ст. 70. 72 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців. Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя, на підставі ст. 343 КПК України, ст. 20 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», звільнений 08.05.2007 року;
03.03.2008р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 15. ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком до 9 років. Звільнений 25.03.2016 року по відбуттю строку покарання;
24.05.2017р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України.

Встановлені вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2018 року обставини:
01 травня 2017 року, приблизно з 10 години 00 хвилин по 11 годину 00 хвилин, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у орендованій ним времянці, розташованій за адресою: м. Запоріжжя, вул. Редакційна, буд. № 20, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав плиту газову настільну марки «Вогник ПГ -2» в корпусі чорного кольору, вартість якої згідно висновку експерта Запорізького науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України №10-740 від 26.07.17р. складає 248 гривень 00 копійок, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 248 гривень 00 копійок.
Крім цього, 01 травня 2017 року, приблизно з 12 години 00 хвилин по 13 годину 00 хвилин, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у орендованій ним времянці, розташованій за адресою: м. Запоріжжя, вул. Редакційна, будинок №20, за допомогою власної фізичної сили, викотив на вулицю мопед марки «Benelli DGM 18375 ОМ» номер рами « НОМЕР_1 », номер двигуна «Benelli CD» червоного кольору, вартість якого згідно звіту № О 0817/170 «Про оцінку транспортного засобу» від 18 серпня 2017 року, складає 3101 гривня 58 копійок. Після чого продовжуючи свій злочинний умисел перемістив вказаний мопед до будинку АДРЕСА_2 , де в подальшому збув ОСОБА_10 , тим самим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім цього, 01 травня 2017 року приблизно з 14 години 00 хвилин по 15 годину 00 хвилин, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом вибиття скла та зняття рами з вікна будинку АДРЕСА_3 , переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до житла та таємно викрав холодильник однокамерний марки «Дніпро-2», вартість якої згідно висновку експерта Запорізького науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України №10-740 від 26.07.17р. року складає 766 гривень 67 копійок, після чого продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 протягом дня неодноразово повертаючись до вищевказаного житла, таємно викрав пральну машину марки «Донбасс 3», вартість якої згідно висновку експерта Запорізького науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України №10-740 від 26.07.2017 року складає 596 гривень 67 копійок; газовий котел марки «Машзавод», вартість якого згідно висновку експерта Запорізької торгово-промислової палати № ОИ-641 складає 1400 гривень 00 копійок; газову піч марки «Електа» в корпусі білого кольору, вартість якої згідно висновку експерта Запорізького науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України №10-740 від 26.07.2017 року складає 420 гривень 00 копійок, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3183 грн. 34 коп.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2018 року:
ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, і йому призначено покарання:
за ч.2 ст. 185 КК України - у вигляді 1 року позбавлення волі,
за ч.3 ст.185 КК України - у вигляді 3 років позбавлення волі,
за ч.2 ст.289 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2017р., остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_11 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання та приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні ОСОБА_11 не застосовувався.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, просить пом`якшити покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що сприяв розкриттю злочину, щиро кається, повністю визнав провину, вибачився перед потерпілою,.

Вважає призначене покарання суворим.

У судове засідання апеляційного суду апелянт - обвинувачений ОСОБА_12 , будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання повідомлення апеляційного суду, не з`явився, у зв`язку з чим згідно до положень ст. 405 КПК України та з урахування відсутності клопотання останнього про відкладення судового засідання й позиції захисника щодо можливості подальшого розгляду справи, судова колегія вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутність ОСОБА_12 .

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, вважав її обґрунтованою та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, посилаючись на її безпідставність, оскільки призначене покарання є мінімальним, обвинувачений раніше неодноразово судимий, підстави для пом`якшення покарання відсутні, просив відмовити в її задоволенні, а вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого, правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК Українивідповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах, проти яких не заперечували учасники судового провадження та на підставі чого судовий розгляд було здійснено в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а також вказані обставини не оспорюються і в поданій апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стосовно вимог апеляційної скарги щодо пом`якшення призначеного покарання судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів обвинуваченим ОСОБА_8 , які відповідно до положень ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та тяжкими злочинами, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, але на шлях виправлення не став та належних висновків не зробив, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, офіційно непрацевалштований, перебував на обліку з 01.02.1996 р. в ЗОКНД з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів, синдром залежності», знятий з обліку 13.11.98р. у зв`язку із засудженням, перебуває у цивільному шлюбі із ОСОБА_13 .
При цьому, відповідно до ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння встановленню істини по справі, визнання вини, а обставину, що обтяжує покарання відповідно до положень ст. 67 КК України, суд встановив рецидив злочину.

Крім того, при призначанні реального покарання обвинуваченому місцевим судом обґрунтовано враховано, що ОСОБА_12 вчинив злочин відносно особи похилого віку, яка відноситься до соціально вразливої верстви населення, та позицію потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні, що узгоджується з позицією потерпілої, висловленої і при апеляційному розгляді.
Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази в достатньому об`ємі, які характеризують обвинуваченого, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_12 лише в умовах ізоляції від суспільства з застосуванням положень ст. 70 КК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру призначеного ОСОБА_8 покарання.

Наявність обставин щодо незнятих та непогашених судимостей у сукупності із чисельністю епізодів злочинної діяльності, на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_12 , а також беручи до уваги відомості відносно особистості останнього, який суспільно-корисною працею не займається, відбував покарання реально, але відповідних висновків для себе не зробив, давали суду підстави для призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Наявність позитивних відомостей відносно особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання, давали суду підстави для призначення мінімального покарання за ч.2 ст. 289 КК України, яка з інкримінованих обвинуваченому санкцій статей є найбільш суворою.

Стосовно обставин, на які посилається апелянт, як на підстави для зменшення розміру покарання, то вони вже були належним чином враховані судом першої інстанції при призначенні мінімального покарання і, застосувавши положення ст. 70 КК України стосовно остаточного покарання, суд обрав менш обтяжливий принцип складання покарання.

Посилання апелянта про те, що він вибачився перед потерпілою, про що зазначено в скарзі обвинуваченого, поряд з загальною кількістю притягнень даної особи до кримінальної відповідальності не є достатньо переконливим доводом для висновку про необхідність зменшення призначеного покарання.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_12 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вищевказане відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення призначеного покарання з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, оскільки судом призначене покарання є правомірним, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4