справа № 278/583/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, із повною середньою освітою, учня ВПТУ № 6 м. Житомира, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Неповнолітній ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину при наступних обставинах.

Так, 27.08.2018 року близько 17 год. 00 хв. неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні спальної кімнати квартири АДРЕСА_3 , за місцем проживання своєї знайомої ОСОБА_7 , вирішив таємно викрасти чуже майно, а саме грошові кошти, які належать ОСОБА_8 та знаходились у вказаній кімнаті, про місцезнаходження яких ОСОБА_4 було раніше відомо.

Реалізуючи свій умисел, в цей же час та місці ОСОБА_4 , дочекавшись, коли ОСОБА_7 вийшла зі спальної кімнати, підійшов до трюмо, де відчинивши картонну коробку, таємно викрав грошові кошти в сумі 600 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 27.08.2018 року еквівалентно 16711,92 грн., якими у подальшому розпорядився на власний розсуд та тим самим спричинив потерпілій шкоди на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав повністю, показаннями підтвердив вищенаведені фактичні обставини справи, у вчиненому кається.

Беручи до уваги, що зазначені обставини ніким не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого та аналізом доказів, що характеризують його особу.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) належного ОСОБА_8 .

При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, є умисним корисливим злочином середньої тяжкості.

ОСОБА_4 неповнолітній, не судимий, неодружений, не працює, студент ВПТУ, за місцем навчання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено.

Враховуючи наведене, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, часткового відшкодування шкоди потерпілій, позиції прокурора та потерпілої, остання, зокрема, не наполягала на суворості покарання, суд вважає обвинуваченого таким, який не потребує застосування покарання, однак із визначенням примусових заходів виховного характеру до досягнення ним повноліття, що регламентовано положеннями ст. 105 КК України. До такого висновку суд дійшов враховуючи щире каяття та подальшу бездоганну поведінку обвинуваченого.

Потерпілою ОСОБА_8 заявлено позов про стягнення з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 , з урахуванням часткового відшкодування, 14411, 92 грн. майнової шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, заподіяної злочином. Позовні вимоги потерпілої про стягнення із законного представника обвинуваченого 14411, 92 грн. викрадених і неповернутих грошових коштів, визнані ОСОБА_6 , виходячи з принципу змагальності, суд задовольняє в повному обсязі.

При вирішенні позову в частині стягнення моральної шкоди суд керується відповідними положеннями Цивільного Кодексу України. Зокрема, відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої. Враховуючи характер вчиненого злочину, матеріальний стан законного представника обвинуваченого, глибину душевних страждань потерпілої ОСОБА_8 , а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд задовольняє вимогу про стягнення моральної шкоди частково.

Даних про процесуальні витрати та речові докази матеріали провадження не містять.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та на підставі положень ст. 105 КК України звільнити від покарання із застосування наступних примусових заходів виховного характеру:

--обмежити дозвілля обвинуваченого, шляхом заборони відвідувати розважальні заклади в період часу з 22 години до 6 години ранку наступного дня;

--передати неповнолітнього обвинуваченого під нагляд опікуна.

Термін примусових заходів виховного характеру застосувати до набуття повноліття обвинуваченим ОСОБА_4 тобто до 2 березня 2020 року.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково. Стягнути з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 14 411 (чотирнадцять тисяч чотириста одинадцять) гривень 92 копійки майнової шкоди та 500 (п`ятсот) гривень моральної шкоди, заподіяної злочином.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

головуючий ОСОБА_1