Справа № 174/572/18
п/с № 1-кп/174/74/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2018 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вільногірськ, кримінальне провадження № 0000229 по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, яка народилась в місті Маріуполь Донецької області, освіта професійно-технічна, тимчасово не працює, неодружена, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима:
- 11.07.2016 року, П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.3, 75, 76 КК України до покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі, від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

-28.11.2017 року, Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309,71 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнена від відбування покарання, який вироком Дніпровського апеляційного суду від 14.11.2018 року скасовано в частині призначеного покарання, а саме: виключено з мотивувальної та резолютивної частини вироку, рішення суду про звільнення від призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та призначено покарання за ч.1 ст.309,71 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, в решті вирок залишено без змін,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,-
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, українця, який народився в місті Вільногірськ Дніпропетровської області, освіта професійно-технічна, не працює, неодружений, не військовозобов`язаний, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 14.06.2018 року, близько 10.30 год, разом із раніше знайомим ОСОБА_6 , знаходились біля фрешмаркету «Брусниця», який належить ТОВ «Український Рітейл», розташованого по вул. Центральній, 26 в м. Вільногірську Дніпропетровської області, де ОСОБА_5 запропонувала ОСОБА_6 , зайти до середини приміщення вказаного фрешмаркету, звідки викрасти продукти харчування, на що останній погодився, вступив таким чином у злочинну змову з ОСОБА_5 , направлену на таємне викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «Український Рітейл».
В той же день, тобто 14.06.2018 року, о 10.40 год. ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_6 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинній умисел, зайшли до приміщення торгівельної зали фрешмаркету «Брусниця», розташованого за вищевказаною адресою, де відповідно до заздалегідь розподілених ролей, керуючись єдиним злочинним умислом направленим на викрадення чужого майна, пройшли у відділ по продажу продуктів харчування, де впевнившись, що за їх злочинними діями не спостерігають сторонні особи, ОСОБА_5 , взяла з полиць наступні продукти харчування: тунець консерви «Фіш Лайн» скибочки у власному соку 185 г., ж/б 3 кл. 1- шт. вартістю 52 грн.53 коп., пасту «Нутела» шоколадну Т 180, 180 г. - 1 шт., вартістю 60 грн. 35 коп., сардину «Балтіас» атлантична натуральна з додаванням олії, 230 г., ж/б -2 шт., вартістю 60 грн.00 коп., бублики з маком 90 г., «Власна пекарня» -2 шт., вартістю 9 грн. 48 коп., булочки з повидлом 90 г., «Власна пекарня» - 2 шт. вартістю 10 грн. 50 коп., всього на загальну суму 192 грн.86 коп., які поклала до карманів куртки та штанів ОСОБА_9 , таким чином діючи спільно, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , викрали вищевказане майно, яке належить потерпілому ТОВ «Український Рітейл», тобто виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але свій злочинний намір до кінця не довели, оскільки були затримані працівниками фрешмаркету при виході з нього.
ОСОБА_6 , 14.06.2018 року близько 10.30 год, разом із раніше знайомою ОСОБА_5 , знаходились біля фрешмаркету «Брусниця», який належить ТОВ «Український Рітейл», розташованого по вул. Центральній, 26 в м. Вільногірську Дніпропетровської області, де ОСОБА_5 запропонувала ОСОБА_6 зайти до середини приміщення вказаного фрешмаркету, звідки викрасти продукти харчування, на що останній погодився, вступив таким чином у злочинну змову з ОСОБА_5 , направлену на таємне викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «Український Рітейл».
В той же день, тобто 14.06.2018 року, о 10.40 год. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинній умисел, зайшли до приміщення торгівельної зали фрешмаркету «Брусниця», розташованого за вищевказаною адресою, де відповідно до заздалегідь розподілених ролей, керуючись єдиним злочинним умислом направленим на викрадення чужого майна, пройшли у відділ по продажу продуктів харчування, де впевнившись, що за їх злочинними діями не спостерігають сторонні особи, ОСОБА_5 взяла з полиць наступні продукти харчування: тунець консерви «Фіш Лайн» скибочки у власному соку 185 г., ж/б 3 кл. 1- шт. вартістю 52 грн.53 коп., пасту «Нутела» шоколадну Т 180, 180 г. 1-шт., вартістю 60 грн. 35 коп., сардину «Балтіас» атлантична натуральна з додаванням олії, 230 г., ж/б -2 шт., вартістю 60 грн.00 коп., бублики з маком 90 г., «Власна пекарня» -2 шт., вартістю 9 грн. 48 коп., булочки з повидлом 90 г., «Власна пекарня» - 2 шт. вартістю 10 грн. 50 коп., всього на загальну суму 192 грн.86 коп., які поклала до карманів куртки та штанів ОСОБА_9 , таким чином діючи спільно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , викрали вищевказане майно, яке належить потерпілому ТОВ «Український Рітейл», тобто виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але свій злочинний намір до кінця не довели, оскільки були затримані працівниками фрешмаркету при виході з нього.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 , свою вину в скоєнні кримінального правопорушення злочину визнала повністю, розкаялася та показала, що 14.06.2018 року, вона разом з ОСОБА_6 , перебуваючи у нього дома, вживали спиртні напої. Так як їсти нічого не було, то вирішили піти в магазин «Брусниця», що у м. Вільногірськ та викрасти продукти. Пішли в цей магазин та викрали консерви, бублики, «Нутеллу», булочки, які поклали ОСОБА_6 до кишень піджаку, а коли намагались пройти повз каси, були затримані охороною магазину.
Протиправність своїх дій розуміла, з кваліфікацією своїх дій та розміром спричиненої шкоди - погоджувалася, не заперечувала з приводу розгляду справи за ч.3 ст.349 КПК України.
В судовому засіданні ОСОБА_6 , свою вину в скоєнні кримінального правопорушення злочину визнав повністю, розкаявся та показав, що 14.06.2018 р., випивали з ОСОБА_5 , їсти нічого не було, пішли в «Брусничку», щоб щось вкрасти, взяли там консерви, «Нутеллу», бублики та дві булочки, поклали все це в кишені його піджаку, коли намагались вийти, були затримані працівниками магазину та все повернули.
Протиправність своїх дій розумів, з кваліфікацією своїх дій та розміром спричиненої шкоди - погоджувався, не заперечував з приводу розгляду справи за ч.3 ст.349 КПК України.
Представник потерпілого - ОСОБА_4 , в судовому засіданні, показала, що 14.06.2018 р., працівники магазину затримали ОСОБА_6 з продуктами, в цей час ОСОБА_5 , намагалась вийти з магазину, потім затримали і її. Викрали консерви, «Нутеллу» та хлібобулочні вироби власного виробництва, потім викликали працівників поліції.
З розміром спричиненої їм шкоди погоджувалася та не заперечувала з приводу розгляду справи за ч.3 ст.349 КПК України. В подальшому своєю заявою просила розглядати та закінчувати судовий розгляд без її участі.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Суд пересвідчився, що позиція учасників процесу, щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що факт вчинення злочину обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в суді. Дії ОСОБА_6 , вірно кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений за попередньою змовою групою осіб. Дії ОСОБА_5 , вірно кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, що судовий розгляд проводився стосовно осіб, яким висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків.

При призначенні покарання, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинувачених, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченими злочин належить до злочинів середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує, що обвинувачений свою вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, в порядку ст. 89 КК України, раніше не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, в шлюбі не перебуває, на утриманні неповнолітні дітей немає.
Врахувавши обставини справи, особу обвинуваченого та досудову доповідь на нього, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_6 , можливе без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує, що обвинувачена свою вину визнала повністю, в скоєному щиро розкаялася, раніше судима, вчинила новий злочин після постановлення вироку Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 28.11.2017 року, але до повного відбуття покарання, що свідчить про її схильність до вчинення аналогічних суспільно-небезпечних діянь, не працює і не має легальних джерел доходу, на обліку в центрі зайнятості не перебуває,по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, в шлюбі не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Врахувавши обставини справи, особу обвинуваченої та досудову доповідь на неї, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_5 , неможливе без ізоляції від суспільства, тому їй слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Оскільки ОСОБА_5 , засуджена вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 28.11.2017 року за ч.1 ст.309,71 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнена від відбування покарання, однак даний вирок скасовано вироком Дніпровського апеляційного суду від 14.11.2018 року, в частині призначення покарання, а саме: виключено з мотивувальної та резолютивної частини вироку, рішення суду про звільнення від призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та призначено ОСОБА_5 , покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі, в решті вирок залишено без змін та вчинила злочин по даній справі після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, то покарання ОСОБА_5 , слід призначити за правилами ч.1 ст.71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком до знову призначеного.
При призначенні покарання суд керується п.25 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., відповідно до якого при застосуванні правил ст.71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж не відбута частина покарання за попереднім вироком.
Так як на досудовому слідстві запобіжний захід ОСОБА_5 , не обирався та в судовому засіданні прокурором не заявлялося клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченій, то в суду немає підстав для його обрання, а строк відбування покарання, їй слід обчислювати з дня фактичного приведення вироку до виконання.
Оскільки судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи відсутні, так як вона була безоплатною, то стягненню з обвинувачених вони не підлягають.
У відповідності до ст. 100 КПК України, речові докази по справі, а саме: тунець консерви «Фіш Лайн» скибочки у власному соку 185 г., ж/б 3 кл. 1- шт., пасту «Нутела» шоколадну Т 180, 180 г. 1-шт., сардину «Балтіас» атлантична натуральна з додаванням олії, 230 г., ж/б -2 шт., бублики з маком 90 г., «Власна пекарня» -2 шт., булочки з повидлом 90 г., «Власна пекарня» - 2 шт. повернути потерпілому ТОВ «Український Рітейл»; DVD-R диск на 4,7 GB, на якому знятий момент крадіжки з камер відеоспостереження магазину зберігати в матеріалах справи.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 371-376, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Визнати винною ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, до знову призначеного покарання, частково, у вигляді 8 (восьми) місяців позбавлення волі приєднати не відбуту частину покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 14.11.2018 року і остаточно до відбуття покарання ОСОБА_5 , призначити 3 (три) роки 2 (два) місяці позбавлення волі, з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу на призначений строк.
Покарання слід обчислювати з дня фактичного приведення вироку до виконання.
Визнати виним ОСОБА_6 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді - 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України, ОСОБА_6 , звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази по справі, а саме: тунець консерви «Фіш Лайн» скибочки у власному соку 185 г., ж/б 3 кл. 1- шт., пасту «Нутела» шоколадну Т 180, 180 г. 1-шт., сардину «Балтіас» атлантична натуральна з додаванням олії, 230 г., ж/б -2 шт., бублики з маком 90 г., «Власна пекарня» -2 шт., булочки з повидлом 90 г., «Власна пекарня» - 2 шт. повернути потерпілому ТОВ «Український Рітейл»; DVD-R диск на 4,7 GB, на якому знятий момент крадіжки з камер відеоспостереження магазину зберігати в матеріалах справи.
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1