справа №619/4923/18
провадження №1-кс/619/1987/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про надання дозволу на проведення перевірки у кримінальному провадженні №0001512 від 23.11.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11.12.2018 до Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про надання дозволу на проведення перевірки.
Так, прокурором у клопотанні зазначено, що 20.11.2018 до прокуратури Харківської області надійшло звернення ОСОБА_4 , у якому останній повідомив, що ТОВ «Краснокутський агрошляхбуд» систематично порушує екологічні норми, що призводить до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, забруднення та псування земель.
За вказаним фактом 23.11.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0001512 за ч.1 ст.239 КК України, тобто забруднення або псування земель речовинами шкідливими для життя та здоров`я людей або довкілля.
Постановою заступника прокурора Харківської області органом досудового розслідування визначено Дергачівський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області. Державною екологічною інспекцією у Харківській області, у відповідності до плану заходів з виконання покладених на 2 квартал 2013 року завдань було заплановано проведення перевірки ТОВ «Краснокутський агрошляхбуд». Разом з цим, службовими особами ТОВ «Краснокутський агрошляхбуд» фахівців екологічної інспекції до перевірки недопущено, про що складено акт про недопущення на об`єкт для здійснення державного нагляду (контролю) дотримання вимог природоохоронного законодавства. Згідно з інформацією органу контролю - Державної екологічної інспекції у Харківській області, дані щодо дотримання ТОВ «Краснокутський агрошляхбуд» вимог екологічного законодавства відсутні у зв`язку з недопуском до проведення перевірки.
Так, прокурор у клопотанні вказує, що з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин скоєного злочину та їх належної правової оцінки, в ході досудового розслідування виникла необхідність у проведенні виїзної перевірки, а саме додержання законодавчих норм щодо забезпечення права на безпечне довкілля.
Прокурор Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 в судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання посилаючись на наведене в клопотанні.
Дослідивши надані докази, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Подане прокурором клопотання ґрунтується на положеннях ст. ст.40,91-94 КПК України, які передбачають, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.
Суд зазначає, що наведені вище норми процесуального права, якими обґрунтоване клопотання, не містять окремого права прокурора, слідчого звертатися до слідчого судді з даними клопотаннями, однак вважає, що обов`язкові для виконання на території України приписи Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у сукупності із положеннями ст.ст. 93,94 КПК України та встановленими судом обставинами кримінального провадження зобов`язують суд до вирішення такого клопотання по суті.
При цьому суд звертає увагу на те що жодна інша норма Кримінального процесуального кодексу України, окрім наведених у клопотанні ст.ст. 93, 94 КПК України, не надає слідчому права призначити таку перевірку самостійно або зобов`язати територіальний орган Державної екологічної інспекції провести таку перевірку.
На даний час з КПК України виключено п.6 ч.2 ст.36 та п.4 ч.2 ст.40, якими прокурору та слідчому надавались повноваження призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом, що й обумовило необхідність звернення слідчого до суду із відповідним клопотанням на підставі ст.ст. 93, 94 КПК України.
В той же час, виходячи з норм кримінального процесуального закону визначених ст.ст. 1, 2, 3, 7, 8, 9, 22, 26, 40, 91, 92, 93 КПК України, суд приходить до висновку, що слідчий за погодженням з прокурором або прокурор, в рамках кримінального провадження, можуть звернутися з таким клопотанням до слідчого судді.
Відповідно до положень п.10 ч.1 ст.3 КПК України кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність.
Статтею 40 КПК України визначений обсяг повноважень слідчого, який носить невичерпний характер, оскільки слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, про що зазначено в ч.5 ст. 40 КПК України.
Порядок кримінального провадження врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України, а у відповідності до положень ст.ст. 84, 99 КПК України, висновки ревізій та акти перевірок відносяться до документів як процесуальних джерел доказів.
Положення ст.ст. 40, 91, 92, 93 КПК України визначають обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, обов`язок доказування та порядок збирання доказів, і за сталою судовою практикою акт перевірки Державної екологічної інспекції є доказом, який встановлює обставини і факти, суттєві для розслідування справ за ст. 239 КК України.
В той же час, Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 року, було винесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України, які набули чинності 25.04.2015 року, зокрема виключено п.6 ч.2 ст.36 і п.4 ч.2 ст.40, які передбачали право прокурора та слідчого на призначення ревізій та перевірок.
Таким чином, системний аналіз положень законодавства України в цій частині, вказує на те, що з моменту набуття чинності положень Закону «Про прокуратуру» в частині змін до Кримінального процесуального кодексу України, прокурори та слідчі втратили визначене законом право на призначення перевірок контролюючих органів своїми постановами.
Більше того, суд звертає увагу, що перевірка органом Державної екологічної інспекції не може бути проведена поза кримінальною справою, оскільки Розпорядженням КМУ від 10 березня 2017 р. № 169-р. був скасований Наказ Мінприроди 10.09.2008 N 464 «Про затвердження Порядку організації та проведення перевірок суб`єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства», внаслідок чого з 2017 року по день винесення даної ухвали в Україні не існує порядку проведення перевірки ДЕІ інакшим чином, аніж за постановою слідчого суді в межах кримінального провадження.
Одночасно пунктом другим Постанови КМУ № 408 від 13.08.2014 року «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» встановлено, що надання дозволу на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців не потребується у разі, коли такі перевірки проводяться за рішенням суду, на вимогу службових осіб у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.
Тобто законодавство України прямо передбачає можливість призначення перевірок рішенням суду в порядку КПК України.
Таким чином, з наведеного можна зробити висновок, що з 25.04.2015 року перевірки контролюючих органів можуть призначатися виключно за рішенням слідчого судді за вмотивованим клопотанням слідчого або прокурора, в рамках конкретного кримінального провадження.
Оцінюючи необхідність задоволення клопотання у даній справі, суд опирається на приписи Конвенції і рішень ЄСПЛ у конкретних справах.
Так, статтею 9 КПК України регламентовано, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
23.02.2006 року був прийнятий Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стаття 2 якого закріплює, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.
У ст. 16 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Виходячи з викладеного, суди, зобов`язані у своїй судовій практиці використовувати не тільки положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, але й рішення та практику Європейського суду з прав людини. Більше того, названим джерелам права повинна надаватися перевага перед нормами чинного українського законодавства.
Відповідно до ст.2 Конвенції захист права на життя включає в себе захист права на безпечне навколишнє середовище.
У справі «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey) ЄСПЛ вказав, що на державні органи, в тому числі суд, пов`язаний безумовний обов`язок здійснення всіх можливих і необхідних дій щодо надання своєчасного захисту права на життя.
Таким чином, положення Конвенції та приписи, ясно викладені в наведеному вище рішенні ЄСПЛ, зобов`язують суд здійснити своєчасні та необхідні дії, спрямовані на захист права, передбаченого ст. 2 Конвенції. З огляду на те, що положення КПК на даний час не передбачають розгляду клопотання про призначення перевірки в іншому, аніж викладений у клопотанні, порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення поданого клопотання.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про використання та охорону земель покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Таким центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів відповідно до п.1 Постанови КМУ від 19 квітня 2017 року №275 «Про затвердження положення про Державну екологічну інспекцію України», є вказана інспекція в особі її територіального органу.
Згідно норм зазначеної вище Постанови КМУ №275 від 19.04.2017 р. Державна екологічна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України.
Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Держекоінспекція України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про використання та охорону земель.
Відповідно до п. 7 Положення Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря). Територіальним органом Держекоінспекції України є Державна екологічна інспекція у Харківській області.
Пунктом другим Постанови КМУ№ 408від 13.08.2014року «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» встановлено, що надання дозволу на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців не потребується у разі, коли такі перевірки проводяться за рішенням суду, на вимогу службових осіб у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.
Згідно ч.1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку,встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Таким чином, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин скоєного злочину та їх належної правової оцінки, суд вважає, що в ході досудового розслідування у органів досудового розслідування виникла необхідність у проведенні виїзної перевірки додержання законодавчих норм щодо забезпечення пава на безпечне довкілля, що є доцільним та відповідає завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного і керуючись ст. 2 Конвенції ст. ст.36, 40, 93, 94 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про надання дозволу на проведення перевірки у кримінальному провадженні №0001512 від 23.11.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239 КК України - задовольнити.
Надати дозвіл на проведення перевірки з питань дотримання вимог чинного законодавства України, яке забезпечує право на безпечне довкілля ТОВ «Краснокутський агрошляхбуд» (Харківська область, Краснокутський район, с. Сонцедарівка, вул. Хімічна, 2).
Проведення перевірки доручити спеціалістам Державної екологічної інспекції в Харківській області (61022, м. Харків, площа Свободи, 5, Держпром, 1 під`їзд, 2 поверх).
Встановити термін проведення перевірки - 15 днів з дня винисення ухвали слідчого судді.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1