Справа №639/6734/18
Провадження №1-кс/639/2968/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , перевіривши скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на незаконне тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», -

в с т а н о в и в :

Адвокат ОСОБА_2 звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України, в якій посилалась на безпідставне утримання під вартою в Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 .

В обґрунтування вимог скарги адвокат ОСОБА_2 посилалась на те, що вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01.10.2018 року, яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі усного клопотання прокурора обрано стосовно обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу цього вироку у законну силу, без встановлення граничного строку дії вказаного запобіжного заходу. Нею у встановлений термін була подана апеляційна скарга на цей вирок, а тому він не набрав законної сили. З моменту ухвалення вироку минуло більше 66 днів, в той час як діючим КПК України передбачено можливість обрання відповідного запобіжного заходу не більше ніж на 60 днів. Крім того, захисник вважає безпідставним обрання вказаного запобіжного заходу, яке, на її думку, здійснене з порушенням визначеного КПК України порядку. Отже, захисник вважає, що наявні підстави, передбачені ст. 206 КПК України, для звільнення ОСОБА_3 з-під варти.

Перевіривши доводи скарги, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Частиною 2 статті 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Отже, кримінальним-процесуальним законом чітко визначено, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створюють у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, а не на осіб, які засуджені.
Натомість, як зазначає сам захисник, та підтверджується доданими до скарги матеріалами, вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01.10.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК Українита призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Цим же вироком обрано міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку в закону силу у вигляді тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 400 КПК України подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє його виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому за змістом ст. 205 КПК України рішення суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а відповідно до ч. 2 ст. 534 КПК України судове рішення, яке належить виконувати негайно, підлягає безумовному виконанню.
В пунктах 31, 46,47 Рішення по справі «Руслан Яковенко проти України»(заява № 5425/11, статус остаточного 04.09.2015 року) Європейський суд з прав людини сформував правову позицію, згідно якої, починаючи з дати постановлення вироку (навіть якщо лише судом першої інстанції), підсудний перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5.
Щодо доводів заявника на порушення, які, на її думку, допущенні судом при ухваленні вироку від 01.10.2018 року в частині обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 , то слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого утримується під вартою особа, не наділений повноваженнями надавати правову оцінку законності та обґрунтованості рішенням інших судів при застосування запобіжного заходу, а лише перевіряє їх наявність (наявність правових підстав тримання особи під вартою). Інше тлумачення відповідних положень діючого законодавства суперечило б принципу правової визначеності та обов`язковості судових рішень (ч. 2 ст. 21 КПК України).
Також слідчий суддя,розглядаючи скаргу в порядку ст. 206 КПК України, не може перебирати на себе повноваження суду апеляційної інстанції, до компетенції якого,у випадку апеляційного оскарження вироку, відповідно до ст. ст. 404, 405 КПК України, віднесено вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому або його скасування.
Таким чином, з самої скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що на теперішній час стосовно ОСОБА_3 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначений вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01.10.2018 року, а отже, наявні правові підстави його тримання під вартою (ч.3 ст. 206 КПК України).
Таким чином, підстави для постановлення ухвали щодо зобов`язання ДУ «Харківський слідчий ізолятор» негайно доставити ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його волі відсутні, оскільки зі змісту скарги вбачається, що останній утримується під вартою на підставі рішення суду (вироку Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01.10.2018 року), тобто за наявності відповідних правових підстав.
З огляду на викладене, та враховуючи, що законність тримання ОСОБА_3 під вартою була предметом перевірки (судового контролю) у справі №639/6734/18, ухвалою від 26.11.2018 року по якій в задоволенні скарги відмовлено у зв`язку з безпідставністю її доводів, що є фактично ідентичними доводам, наведеним в даній скарзі, в задоволенні останньої також необхідно відмовити.
Керуючись вимогами ст.ст. 206, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на незаконне тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1