БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
01.03.2019
Єдиний унікальний номер 497/2262/18
Провадження № 1-кп/497/36/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2019 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Болград обвинувальний акт по кримінальному провадженню по обвинуваченню відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Виноградівка Болградського району Одеської області, громадянина України, за національністю гагауза, з вищою освітою, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області 08.07.1997 року,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 310 КК, ч.2 ст. 309 КК України

та угоду про визнання винуватості, укладену 01.12.2018 року між першим заступником керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , в середині травня 2018 року (більш точних час досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись на околиці с. Виноградівка Болградського району Одеської області, за територією домоволодіння АДРЕСА_3 , яке йому належить на праві приватної власності, побачив кущ дикоростучої коноплі з насінням, у зв`язку із чим, в нього виник умисел, спрямований на незаконний посів та вирощування конопель.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи в порушення Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 року, з дикоростучого куща коноплі зібрав 11 насінь, які в подальшому насадив на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , з яких виросло 11 кущів.

Надалі, ОСОБА_4 доглядав за вказаними кущами з метою доведення культур до стадії дозрівання, аж до поки 20.09.2018 року у ході обшуку його будинку працівниками поліції зазначені кущі у кількості 11 штук були виявлені та вилучені, та згідно висновку експерта № 2075 - X від 16.10.2018 року, є рослинами роду коноплі, які віднесені до рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

Таким чином, ОСОБА_4 органом досудового розслідування, обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст.310 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконний посів та вирощування коноплі в кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.
На початку вересня 2018 року (більш точних час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 знаходячись на околиці с. Виноградівка Болградського району Одеської області, за територією домоволодіння АДРЕСА_3 , яке йому належить на праві приватної власності, побачив кущ дикоростучої коноплі, у зв`язку із чим, в нього виник умисел, спрямований на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 року, з дикоростучого куща коноплі зірвав 11 гілок, які в подальшому переніс до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де залишив в господарському приміщенні вказаного домоволодіння для подальшого сушіння та особистого використання.

Вказані стебла, ОСОБА_4 незаконно зберігав у себе вдома без мети збуту, аж до поки 20.09.2018 року у ході обшуку його будинку працівниками поліції зазначені стебла у кількості 11 (одинадцяти) штук, були виявлені та вилучені, які згідно висновку експерта №2067-X від 29.10.2018 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою у висушеному стані 473 грами, що згідно таблиці «Невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, обіг яких заборонено», затвердженої наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, є невеликим розміром та включений в «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» №770 від 06.05.2000.

Таким чином, по твердженню органу досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України, за ознаками: незаконне придбання, виготовлення, зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, вчинене повторно.

01 грудня 2018 року між першим заступником керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено Угоду про визнання винуватості згідно вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури з однієї сторони та обвинувачений ОСОБА_4 з другої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.310, ч.2 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у зазначених діяннях. Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинені кримінальні злочини:

-за ч. 1 ст. 310 КК України у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700.00 (одну тисячу сімсот) гривен;

-за ч.2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190.00 (одну тисячу сто дев`яносто) гривен.

У відповідності до ст. 70 КК України остаточно визначено ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700.00 (одну тисячу сімсот) гривен.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, та наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та потерпілому.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Частиною 4 ст.469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 310 КК, ч.2 ст. 309 КК України, які згідно ст.12 КК України, є відповідно злочином невеликої тяжкості, та злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь - яких інших обставин, ніж ті що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, в тому числі і в частині узгодженого обвинуваченому покарання.

Так, прокурором при визначенні покарання обвинуваченому за ст. 309 ч.2 КК України враховано усі наявні обставини, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України: визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок тяжких особистих обставин (є пенсіонером, має досить важке матеріальне становище, важко хворіє, та вирощував коноплю виключно для виготовлення знеболюючого засобу).

Крім того, по твердженню прокурора в даному судовому засіданні, ним враховану особу обвинуваченого, який жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, має сталі соціальні зв`язки.

Дійсно згідно ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має право призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Також прокурор, узгоджуючи міру покарання, керується цією ж вимогою кримінального закону, правосвідомістю та глибоким внутрішнім переконанням, з урахуванням тих доказів, що наявні у нього, як державного обвинувача в даному кримінальному провадженні, та враховуючи усі обставини в силу вимог ст.69 ч.1 КК України вправі визначити покарання обвинуваченому, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

Виходячи з буквального змісту даної норми, підставою для призначення більш м`якого покарання в ч.1 ст.69 КК вказується на дві групи чинників, які певним чином характеризують вчинений злочин і особу винного: а) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що характеризують особу винного.

При цьому обставини, що пом`якшують покарання, як одна з підстав застосування статті 69 КК України, повинні мати певні кількісні та якісні характеристики. А відомості про особу винного, як самостійна підстава призначення більш м`якого покарання повинні оцінюватися судом, а в даному випадку і прокурором, в першу чергу з точки зору можливості досягнення таким (більш м`яким) покаранням тих цілей, які сформульовані в частині 2 статті 50 КК України.

Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише за наявністю двох розглянутих підстав застосування статті 69 КК України в їх єдності і сукупності.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із послідуючими змінами та доповненнями, покарання, призначене судом із застосуванням ст.69 КК України, не може бути нижче мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто менше, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.

Залежно від конкретних обставин справи суди повинні враховувати як такі, що пом`якшують покарання, й інші обставини, перелічені в ч. 1 вказаної статті, а також обставини, хоча й не зазначені у законі, але які знижують ступінь суспільної небезпечності злочину чи особи.

За наслідками проведеного аналізу вищезазначених правових норм, суд приймає до уваги, що прокурором - першим заступником керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 в дійсності враховано наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів обвинуваченим ОСОБА_4 , а саме те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою провину і щиро кається у вчиненому; активно сприяв розкриттю злочину та допомагав слідству; вчинив злочин внаслідок тяжких особистих обставин (є пенсіонером, має досить важке матеріальне становище, важко хворіє, та вирощував коноплю виключно для виготовлення знеболюючого засобу), тобто передумови, що спонукали ОСОБА_4 до скоєння злочину, це негаразди зі здоров`ям, особу обвинуваченого, який жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, має сталі соціальні зв`язки.

З урахування усіх перелічених пом`якшуючих обставин, суд не може не погодитися з прокурором, який узгодив з обвинуваченим і визначив йому міру покарання, та вважає що в дійсності є всі підстави для застосування ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання за ст. 309 ч.2 КК України, та можливо перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті штрафу.

Також першим заступником керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 правильно застосовано ст.70 КК України, та визначено обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді штрафу.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором - першим заступником керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Міра запобіжного заходу до ОСОБА_4 - не застосовувалася.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в зв`язку з проведенням в цьому кримінальному провадженні судових експертиз наркотичних засобів в сумі 2288.00 гривен (а.с.29, 34).
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 ч.9 п.3 КПК України наступним чином: - 11 кущів рослин зеленого кольору в одному полімерному мішку білого кольору, - речовину рослинного походження, упаковану і поміщену в полімерний пакет, який опломбовано пломбою №7624437 знищити (а.с.27-28, 40, 41)..

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.314, 373, 374, 468-476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 01 грудня 2018 року, укладену між прокурором - першим заступником керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000490 від 20.09.2018 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.310, ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

-за ч. 1 ст. 310 КК України у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700.00 (одну тисячу сімсот) гривен;

-за ч.2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190.00 (одну тисячу сто дев`яносто) гривен;

У відповідності до ст.70 КК України остаточно визначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700.00 (одну тисячу сімсот) гривен.

Міру запобіжного заходу до ОСОБА_4 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 2288.00 гривен ( дві тисячі двісті вісімдесят вісім гривен).
Речові докази: 11 кущів рослин зеленого кольору в одному полімерному мішку білого кольору, - речовину рослинного походження, упаковану і поміщену в полімерний пакет, який опломбовано пломбою №7624437 знищити.
Вирок може бути оскаржений у порядку, передбаченому КПК України, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1