Справа № 457/1154/18
провадження №1-кп/457/176/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Трускавці кримінальне провадження № 438/1154/18 (провадження1-кп/457/176/18) про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000382 від 11.09.2018 року та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 від 17.11.2018 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Підбуж, Дрогобицького району, Львівської області, українця, громадянин України, не одруженого, не працюючого, освіта неповна середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 04.04.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 11 місяців, 16.05.2018 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю міри покарання; 03.10.2018 року Бориславським міським судом Львівської області за ст. 395 КК України до покарання у виді 1 місяця арешту, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 10 вересня 2018 року, приблизно о 03 год. 20 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований неподалік будинку №64 на вул. Стебницькій у м. Трускавці та належить ОСОБА_5 , з якого повторно, таємно викрав акумуляторну батарею вартістю 450 гривень, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 10 вересня 2018 року, приблизно о 03 год. 35 хв., перебуваючи біля будинку № 64 на вул. Стебницькій у м. Трускавці підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , з якого повторно, таємно викрав акумуляторну батарею вартістю 450 гривень, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Всього ОСОБА_3 повторно таємно викрав майно потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на загальну суму 900 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Також судом визнано доведено, що ОСОБА_3 , 16.11.2018 року приблизно о 20 год. 40 хв., проходячи вулицею Городище у м. Трускавці, Львівської області, неподалік приміщення №35, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна поєднане із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, шляхом ривка, відкрито викрав з рук ОСОБА_7 її жіночу сумку вартістю 425 грн., в якій знаходились: парасоля вартістю 50 грн., зв`язка з 5 ключів вартістю 50 грн., кожен, пара жіночих рукавиць вартістю 80 грн. та жіночий гаманець вартістю 230 грн., із вмістом у ньому грошових коштів в сумі 250 грн. Після чого продовжуючи свій злочинний намір ОСОБА_3 погрожуючи ОСОБА_7 застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно відкрито викрав у неї срібне колечко з написом «Спаси і сохрани» вартістю 230 грн., внаслідок чого спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 1515 грн.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна, поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, однак від дачі пояснень відмовився відповідно до ст. 63 Конституції України.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, однак від неї на адресу суду надійшла заява в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. З приводу призначення міри покарання обвинуваченому покладається на думку суду. Позов у порядку кримінального судочинства заявляти не буде

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить проводити розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. З приводу призначення міри покарання обвинуваченому,покладається на думку суду.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, однак від неї на адресу суду надійшла заява в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. З приводу призначення міри покарання обвинуваченому покладається на думку суду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінальних проваджень, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинених ним кримінальних правопорушень доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати:

за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно;

за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчинених злочинів, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При цьому до обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого, а саме те, що він не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується по місцю проживання, будучи неодноразово судимим на шлях виправлення не став, ніде не працює, немає тісних соціальних звязків, тому суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкцій частин статтей, за якими він притягується до кримінальної відповідальності та вважає за необхідне обрати міру покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує вирок Бориславського міського суду Львівської області від 03.10.2018 року, згідно якого покарання ОСОБА_3 не відбув.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Поцесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 373, 374 КПК України, ст. ст. 70, 71, 72, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів з врахуванням вироку Бориславського міського суду Львівської області від 03.10.2018 року шляхом повного складання за правилами ст. 72 КК України, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 1(один) рік 1 (один) місяць.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України приєднати частково невідбуту міру покарання за вироком Бориславського міського суду Львівської області від 03.10.2018 року у виді позбавлення волі строком один місяць та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць та строк відбування покарання рахувати йому з 19.11.2018 року.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Трускавецький міський суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію.

Суддя: ОСОБА_1