Справа № 344/3718/19
Провадження № 11-сс/4808/62/19
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2019 року про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивує свої вимоги тим, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Посилається на те, що прокурором не надано достатніх доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри. Вважає, що виходячи з доказів в матеріалах провадження, кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України є надуманою та необґрунтованою. Вказує, що працівниками поліції не підтверджено факту продажу ОСОБА_8 27 лютого 2019 року в період часу з 15 год. 30 хв. до 16 год. 20 хв. паперового згортку із речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом. Судом не взято до уваги покази свідка ОСОБА_10 , з яких вбачається, що після затримання ОСОБА_8 та застосування до нього кайданків одним із працівників поліції в передню ліву кишеню безрукавки чорного кольору, в якій був одягнутий затриманий, було поміщено грошову купюру номіналом 100 грн, яка в подальшому була вилучена і долучена в якості доказу. Зазначає, що жоден з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведений. Підозрюваному не має сенсу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, останньому також не відомі імена та місця проживання чи перебування свідків. Зауважує, що ОСОБА_8 сам бажає давати показання. Враховуючи наведене, вказує, що ухвала слідчого судді не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає жодним чином не обґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах дані про такі обставини відсутні. Беручи до уваги те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки в місці постійного проживання, характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувався, матеріальна шкода не завдана, злочин не спрямований проти життя та здоров`я, пред`явлена підозра не обґрунтована, а жоден з ризиків, передбачених ст. 177 КК України, не доведений, вважає, що тримання під вартою ОСОБА_8 є незаконним.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2019 року клопотання задоволено, застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 27 квітня 2019 року включно з визначенням застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 39240 (тридцять дев`ять тисяч двісті сорок) гривень.

Слідчий суддя виходив з того, що 27 лютого 2019 року ОСОБА_8 затримано на підставі ст. 208 КПК України та 28 лютого 2019 року повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину за ч. 2 ст. 307 КК України. Наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину. Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України. Вирішуючи дане клопотання врахував також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 злочину та обставини вчинення злочину, той факт, що збут наркотичних засобів міг вкрай негативно вплинути на суспільство в цілому та спричинити особливо тяжкі наслідки здоров`ю громадян, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, його репутацію, наявність постійного місця проживання, те, що не працює, неодружений та раніше не судимий. Критично оцінив показання свідка ОСОБА_10 , оскільки вона перебуває в близьких стосунках з підозрюваним та її показання суперечать дослідженим доказам щодо обґрунтованості підозри. При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, врахував практику Європейського суду з прав людини, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення. Вважав, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання необхідно задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього передбачених у ст. 194 КПК України обов`язків.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

- захисник ОСОБА_7 просив задовольнити апеляційну скаргу, з мотивів, викладених у ній;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, з наступних підстав.

На думку суду апеляційної інстанції висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим.

Клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає загальним вимоги до клопотань слідчих, прокурорів про застосування запобіжного заходу, в тому числі у вигляді тримання під вартою, згідно з ст. 184 КПК України.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею в повній мірі дотримані вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, 28 лютого 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.п. 27-28), а саме у вчиненні незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, повторно.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 слідчий суддя, правильно встановив, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 2 ст. 307 КПК України.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», N 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку, а саме: витягом з кримінального провадження № 0000081 (а.п. 4-5); рапортом поліцейського (а.п. 6); запитом (а.п. 8); вимогою УІАП ГУНП в Івано-Франківській області від 31 січня 2019 року (а.п. 9); протоколом особистого огляду покупця від 28 січня 2019 року (а.п. 11); протоколом добровільної видачі від 28 січня 2019 року (а.п. 12); висновком експерта від 08 лютого 2019 року (а.п. 13-15); протоколом освідування особи від 27 лютого 2019 року (а.п. 19); протоколом обшуку від 27 лютого 2019 року (а.п. 20-21); протоколом особистого огляду покупця від 27 лютого 2019 року (а.п. 22); протоколом добровільної видачі від 27 лютого 2019 року (а.п. 23); висновком експерта від 28 лютого 2019 року (а.п. 24-26); протоколами про результати контролю за вчиненням злочину від 28 січня 2019 року та 27 лютого 2019 року (а.п. 31, 32); іншими доказами.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов правильного висновку, що наявні у провадженні докази, свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

В той час, сторона захисту не наводить жодних переконливих тверджень, які б спростовували причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину.

Доводи про те, що докази на підставі яких зроблено висновок про обґрунтованість підозри є недопустимими, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки під час перегляду ухвали слідчого судді в апеляційному порядку та при перевірці доводів апеляційної скарги не встановлено, що вони отримані з порушенням встановленого законом порядку чи не передбаченими способами, вони також підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню та мають значення при прийнятті рішення про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Те, що у протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 27 лютого 2019 року (а.п. 32) вказано по тексту про придбання наркотичної речовини не у ОСОБА_8 , а у ОСОБА_11 , суд апеляційної інстанції вважає очевидною опискою, яка жодним чином не впливає на належність та допустимість протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 27 лютого 2019 року як доказу на обґрунтованість підозри.

Також, слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби підозрюваного здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Позиція сторони захисту про недоведеність наявності у кримінальному провадженні ризиків, визначених ст. 177 КПК України, спростовується сукупністю відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах, якими доведено наявність відповідних ризиків.

Те, що підозрюваний не ухилявся від виконання процесуальних обов`язків не свідчить про відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а за наявності інших фактичних даних, на які вказує сторона обвинувачення, та які вбачаються з долучених до клопотання доказів, не виключає можливості такої поведінки підозрюваного.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається із матеріалів, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає показання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного та на які посилається сторона захисту в апеляційній скарзі, в тому про те, ОСОБА_8 раніше не судимий, міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 буде недостатньо та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема у вигляді домашнього арешту.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу та тяжкості злочину, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Більше того, слідчий суддя, визначив розмір застави як альтернативного запобіжного заходу триманню під вартою - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на думку суду апеляційної інстанції, є обґрунтованим.

При цьому, слідчий суддя призначив заставу у найменшому розмірі, визначеному ч. 5 ст. 182 КК України щодо осіб підозрюваних у вчиненні тяжкого злочину.

Суд апеляційної інстанції вважає такий розмір застави пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання, та обставин кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, а також таким, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 176-178, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2019 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5