Справа № 629/789/19
Провадження № 1-кп/629/284/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144 на підставі угоди про примирення за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Панютине, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 31.05.2012 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 297 КК України до 7 років позбавлення волі; звільненого 09.02.2018 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и в:

29 січня 2019 року ОСОБА_3 знаходився за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де він проживає разом з матір`ю ОСОБА_5 , 1939 року народження. приблизно о 08:30 год. 29.01.2019 року ОСОБА_7 , діючи з умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою наживи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що мати за його діями не спостерігає, таємно заволодів банківською карткою банку «ПриватБанк», оформленою на ім`я матері ОСОБА_5 за № НОМЕР_1 , яка знаходилась в будинку в пакеті з її документами, після чого 29.01.2019 року о 08:55 год., з використанням банківського банкомату банку «ПриватБанк» по вул. Слобожанській, 12А в смт. Панютине, м. Лозова, Харківської області, таємно викрав з даної картки грошові кошти в сумі 300 грн., а вказану банківську картку залишив собі.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи в результаті умислу на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою наживи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 29.01.2019 року також з використанням банківського банкомату банку «ПриватБанк» по вул. Слобожанській, 12А в смт. Панютине, м. Лозова, Харківської області, о 14:14 год. знов таємно викрав з вказаної банківської картки банку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , оформленою на ім`я матері ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 200 грн., а о 14:15 год. з даної картки таємно викрав грошові кошти в сумі 100 грн., після чого викрадену картку повернув в пакет з документами матері.

Викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, в результаті чого заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 600 грн.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

22 лютого 2019 року між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 , була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України. Згідно даної угоди ОСОБА_3 визнає свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України, підозрюваний ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Так, за умовами досягнутої угоди сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести підозрюваний, а саме відповідно до ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України. Крім цього даною угодою встановлені відомості щодо розуміння сторонами угоди наслідків її укладання та затвердження зазначеної угоди.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та пояснив, що щиро кається у скоєному ним злочині. Вказав, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме 29 січня 2019 року, скориставшись тим, що мати не спостерігає за його діями, з пакету, де вона зберігала свої документи, він таємно викрав банківську картку, з якої протягом дня з використанням банкомату банку «ПриватБанк» тричі зняв грошові кошти в сумі відповідно 300, 200 та 100 гривень. Викраденим розпорядився на власний розсуд. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.
Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що претензій до обвинуваченого будь-якого характеру не має, збитки відшкодовані, зазначену угоду укладала добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Також просила затвердити зазначену угоду.
Суд, заслухавши думку прокурора, який проти затвердження угоди не заперечував, погодився із мірою покарання, обвинуваченого та потерпілої, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом також з`ясовано, що потерпіла ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
В судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Крім того судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілою, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.
За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого, висловленої в судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції потерпілої, яким зрозумілі наслідки затвердження угоди, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення від 20 липня 2018 року, укладеної між потерпілою та обвинуваченим по справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше з 1998 року перебував на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю, знятий з обліку в 2017 року в зв`язку з засудженням, не одружений, має середню освіту, офіційно не працевлаштований.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд призначає покарання ОСОБА_3 , узгоджене сторонами угоди про примирення від 22 лютого 2019 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в ході досудового розслідування не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Витрати на залучення експертів по справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про примирення між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 , укладену 22 лютого 2019 року.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази по справі:

- диск з відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження,

- банківську картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 та передана їй на відповідальне зберігання під розписку залишити останній.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1