Справа №639/80/19
Провадження №1-кс/639/120/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , представника ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» - ОСОБА_4 , адвоката - ОСОБА_5 , ув`язненого - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції провадження за скаргою адвоката ОСОБА_5 на порушення прав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», -

в с т а н о в и в :

Захисник ОСОБА_5 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України в інтересах ОСОБА_7 , в якій просив зобов`язати адміністрацію медичної частини № 27 Центру охорони здоров`я Державної Кримінально-виконавчої служби України у Харківській та Луганській областях відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012, організувати проведення медичного обстеження слідчо-арештованого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для встановлення наявних у нього захворювань, надання останньому необхідної медичної допомоги та проведення лікування згідно медичного призначення за результатами обстеження, з залученням за потреби відповідних фахівців.
В обґрунтування вимог скарги захисник ОСОБА_5 посилалася на те, що ОСОБА_6 утримується під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» з грудня 2017 року. Весь цей час він постійно скаржиться на болі в області живота. При цьому він страждає на хронічне захворювання виразку дванадцятиперсної кишки. Крім того, він має дерматичні висипання на спині. Не дивлячись на скарги ОСОБА_6 , останньому не проводиться відповідні медичні обстеження та не надається лікування.

В судовому засіданні ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 підтримали вимоги скарги, посилаючись на зазначене вище.

Представник ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» - завідувач Харківської міської медичної частини №27 проти вимог скарги заперечувала, посилаючись на те, що в березні 2018 року ОСОБА_6 був обстежений в умовах КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР в ендоскопічному відділенні та органічних змін дванадцятиперсної кишки в нього не було виявлено. На теперішній час за наслідками обстеження ОСОБА_6 лікарем терапевтом за фізичними показниками не виявлено показань для направлення ув`язненого для обстеження у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року №239/5/104, адже за час утримання під вартою він не втратив у вазі, живіт при пальпації м`який, а сам ОСОБА_6 не проявляє ознак гострого болю в районі живота.

Представник ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, думку прокурора, який вважав, що підстави задоволення скарги відсутні, дослідивши матеріали судового провадження, приходжу до такого.

Судовим розглядом встановлено, що на розгляді Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. З грудня 2017 року стосовно ОСОБА_6 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, він утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», який розташований в межах територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м. Харкова.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Надаючи правову оцінку наявності підстав постановлення ухвали в порядку ч. 1 ст. 206 КПК України, суд виходить з такого.

В 2003 році ОСОБА_6 було встановлено діагноз виразка дванадцятиперсної кишки.

Згідно наданої до суду довідки по прибуттю до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 був оглянутий черговим медичним працівником. На час огляду скарг на стай здоров`я не пред`являв. Загальний стан здоров`я на час огляду був задовільний. При тілесному огляді тілесних ушкоджень виявлено не було. Разом з особовою справою ОСОБА_6 була надана медична документація:
1)Рентгеноскопія органів грудної клітини КЗОЗ «Харківська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. Мещанінова» №66057 від 14.12.2017 р. Висновок: Легені без видимих змін. Діафрагма рухлива.

2)Консультативний висновок лікаря-терапевта КЗОЗ «Харківська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. Мещанінова» № 10/22275 від 14.12.2017 р. Скарг не пред`являє. Висновок: на час огляду госпіталізації до терапевтичного відділення не потребує.
За результатом огляду медичної допомоги та диспансерного обліку не потребував.
За наслідками огляду лікарем-терапевтом 24.01.2018 року, 20.02.2018 року, та 16.03.2018 року встановлено діагноз хронічний гастродуоденіт, стадія нестійкої ремісії. Рекомендовано курс амбулаторного лікування.
16.03.2018 року ОСОБА_6 в умовах КЗОЗ «Харківська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. Мещанінова» були проведені обстеження: УЗД органів черевної порожнини та нирок, ехокардіографія, фіброгастродуоденоскопія, ЕКГ; та консультації лікарів терапевта, хірурга, кардіолога, невропатолога.
За результатами проведених обстежень:
-фіброгастродуоденоскопія № 413: органічних змін не виявлено;
-ехокардіографія: патології структури та функції серця не виявлено, перикард без змін;
-УЗД органів черевної порожнини та нирок № 18284: ознаки гепатомегалії;
- ЕКГ: ритм синусовий, даних за гостру вогнищеву патологію не має.
За результатами проведених оглядів фахівцями надано консультативний висновок:
-Кардіолог: даних за гостру вогнищеву патологію не має, кардіальних скарг не має, стан задовільний, на час огляду госпіталізації не потребує.
-Терапевт: даних за гостру вогнищеву патологію не має.
-Хірург: на час огляду даних за гостру хірургічну патологію не має.
-Невропатолог: скарг не пред`являє, даних за гостру неврологічну патологію центральної нервової системи та периферичної нервової системи не має.
За результатами проведених обстежень та оглядів лікарів специфічне лікування не призначалось.
01.08.2018 року та 16.10.2018 року ОСОБА_6 оглядався лікарем-терапевтом встановлено діагноз хронічний гастродуоденіт, стадія нестійкої ремісії. Призначався курс амбулаторного лікування.
Також 01.08.2018 року ув`язнений був оглянутий лікарем- дерматологом медичної частини. Висновок: Піодермія. Призначений курс амбулаторного лікування на 10 діб.
Отже, Харківською міською медичною частиною №27 вживаються заходи щодо медичного обстеження ОСОБА_6 та надання йому лікування, адже сам ув`язнений вказував, що певні медичні препарати йому надаються.

Водночас, ув`язнений продовжує скаржитися на висипання на спині та болі в області живота. Причини вказаних скарг не з`ясовані.

В судовому засіданні представник медичної частини визнала, що в медичній практиці не виключені випадки, коли після вилікування виразки дванадцятиперсної кишки, може відбутися рецидив вказаного захворювання, хоча і зазначала, що ОСОБА_6 не проявляє ознак такого рецидиву.

При цьому, як встановлено судовим розглядом, на теперішній час в штаті медичної частини №27 є лише лікарі терапевт, рентгенолог та стоматолог, лабораторні дослідження здійснюються лише щодо пацієнтів, які лікуються в стаціонарі.

Наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 року затверджено Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально - виконавчої служби України із закладом охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі за текстом Порядок №239/5/104), пунктом 2.3. якого встановлено, що під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Відповідно до положень Європейських пенітенціарних правил-1 (Рекомендація № К (2006)2 Комітету Міністрів держав-учасниць), при поводженні з усіма особами, позбавленими волі, необхідно дотримуватись їхніх прав людини. Життя в місцях позбавлення волі повинно бути, наскільки це можливо, наближене до позитивних аспектів життя у суспільстві. Адміністрація пенітенціарних установ мусить забезпечувати охорону здоров`я всіх ув`язнених цих установ. Компетентна інстанція повинна брати до уваги будь-які письмові скарги-від ув`язненого, якщо в них є підстави припускати, що права ув`язненого були порушені. Пенітенціарні установи регулярно інспектуються урядовими органами з метою оцінки того, чи відповідає управління ними вимогам національного законодавства та міжнародного права, а також положень даних Правил.
Відповідно до практики ЄСПЛ, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (пп. 72-74 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).
Так, загальні принципи практики Європейського суду з прав людини сформовані в пунктах 77, 78 рішення по Справі «Кущ проти України»(заява № 53865/11, остаточне 03/03/2016),п. 149 рішення у Справі «Корнейкова та Корнейков проти України» (заява № 56660/12, остаточне 24/06/2016), за змістом яких:
Суд неодноразово наголошував на тому, що охорона здоров`я ув`язнених осіб повинна забезпечуватися належним чином (див. рішення у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland) [ВП], заява № 30210/96, п. 94, ECHR 2000-ХІ). Відсутність належної медичної допомоги може становити поводження, що суперечить статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Ільхан проти Туреччини» (Ilhan v. Turkeу) [ВП], заява № 22277/93, п. 87, ECHR 2000-VII, і «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява № 3456/05, п. 90, від 4 жовтня 2005 року).
Суд вважає, що «належність» медичної допомоги під час тримання під вартою залишається найбільш важким елементом для визначення. Лише той факт, що ув`язненого оглянув лікар та призначив певний вид лікування, автоматично не може привести до висновку, що медична допомога була належною (див. рішення у справі «Гумматов проти Азербайджану» (Hummatov v. Azerbaijan), заяви № 9852/03 та № 13413/04, п. 116, від 29 листопада 2007 року). Органи влади мають забезпечити повну фіксацію стану здоров`я особи, яка тримається під вартою, та лікування, яке ця особа отримувала під час перебування під вартою (див., наприклад, рішення у справі «Худобін проти Росії» (Khudobin v. Russia), заява № 59696/00, п. 83, ECHR 2006-ХІІ), оперативність і точність постановки діагнозу і надання допомоги (див. згадане рішення у справі «Гумматов проти Азербайджану» (Hummatov v. Azerbaijan), п. 115, та рішення у справі «Мельник проти України» (Melnik v. Ukraine), заява № 72286/01, пп. 104-106, від 28 березня 2006 року), а за умови, коли це викликано медичним станом, - регулярність та систематичність нагляду та наявність плану терапевтичних заходів з метою лікування хвороб ув`язненої особи або запобігання їхньому ускладненню, а не усунення симптомів (див. там само, пп. 109 та 114; а також рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява № 3456/05, п. 79, від 4 жовтня 2005 року; та «Попов проти Росії» (Popov v. Russia), заява № 26853/04, п. 211, від 13 липня 2006 року). Державні органи влади також повинні довести, що були створені умови, необхідні для фактичної реалізації призначеного лікування (див. згадане рішення у справі «Гумматов проти Азербайджану» (Hummatov v. Azerbaijan, п. 116, та рішення у справі «Голомийов проти Молдови» (Holomiov v. Moldova), заява № 30649/05, п. 117, від 7 листопада 2006 року).
Отже, враховуючи вищенаведене національне законодавство, практику Європейського суду з прав людини, кадрові та матеріально-технічні можливості Харківської міської медичної частини №27, а також, що причини скарг ОСОБА_6 на стан здоров`я (з посиланням на конкретні симптоми) не встановлені, останнє профільне медичне обстеження ув`язненого у закладі охорони здоров`я було проведено майже рік тому, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та Харківської міської медичної частини №27 провести медичне обстеження ОСОБА_6 , з урахуванням скарг на стан його здоров`я, в тому числі, із залученням лікарів закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року №239/5/104, та надати необхідну медичну допомогу і провести лікування згідно медичного призначення за результатами обстеження.

Керуючись вимогами ст. ст. 206, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Скаргу адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Зобов`язати адміністрацію ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та Харківської міської медичної частини №27 філії Державної установи «Центр охорони здоров"я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Харківській та Луганській областях організувати проведення медичного обстеження ОСОБА_6 , з урахуванням скарг на стан його здоров`я, в тому числі, із залученням лікарів закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року №239/5/104, та надати необхідну медичну допомогу і провести лікування згідно медичного призначення за результатами обстеження.

Оскарження ухвали не передбачено ст. 309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1