Справа №: 398/3457/18
провадження №: 1-кп/398/447/18
ВИРОК
Іменем України

"11" грудня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олександрії Кіровоградської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001823 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України ,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, за таких обставин:
20 червня 2018 року близько 20 год. 10 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до своєї дружини ОСОБА_8 , яка сиділа на лавці біля вхідних дверей гаражу даного домоволодіння, маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останній. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, кулаком правої руки наніс три удари в ліву підпахову ділянку тулубу ОСОБА_8 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми черевної порожнини: розрив селезінки: по верхній поверхні лінійний горизонтальний розрив, у воріт лінійний горизонтальний розрив, синців по середній паховій лінії зліва на рівні 10 ребра та по задній паховій лінії зліва на рівні 7-11 ребер в кількості 2-х, які згідно висновку судово-медичної експертизи №227 від 03.08.2018 року мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 відразу втратила свідомість і була госпіталізована до лікувального закладу. 20.06.2018 року о 22 год. 00 хв. в приміщенні Олександрійської міської лікарні №1 настала смерть ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнав частково. В судовому засіданні пояснив, що 20.06.2018 року біля 10-11 год. він прийшов з рибалки додому.Дружина вже була п`яна.Він готував їжу, відпочивав в будинку. Вийшов в двір близько 14 год. і побачив, що в дворі знаходилися його дружина та її знайома ОСОБА_9 .Останні вживали алкоголь. Біля них стояла порожня пляшка з -під горілки.Між ним та дружиною виникла сварка, в ході якої він перевернув стілець. ОСОБА_10 пішла додому, а він спустився до річки. Він бачив, як дружина йшла в туалет і впала на цеглу, яка там знаходилася.Але встала сама, сіла на пеньок і курила. Потім дружина в будинку сиділа за комп`ютером, а він дивився телевізор.Коли він в черговий раз вийшов на подвір`я, то теща разом з його дружиною сиділи на лавці і розмовляли.Він пішов на річку, а коли повернувся, то дружина п`яна лежала на лавці.Він розізлився на неї і вдарив її два рази по тулубу рукою, а саме по ребрах. Теща вибігла з будинку з тарілкою в руках і розбила тарілку об його голову.Він відразу зайшов в будинок. Через деякий час, коли він вийшов в двір, то побачив швидку допомогу, яка забрала дружину в лікарню.На наступний день він дізнався, що дружина померла.Він не хотів, щоб так сталося.Йому не віриться , що він наніс такі тяжкі травми дружині.Жалкує про вчинене.

Вина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою та не викликають сумнівів в своїй достовірності та допустимості.
Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , матері ОСОБА_8 , про те, що 20.06.2018 року вона прийшла додому з роботи приблизно в 17 год. Вона сиділа разом з донькою на лавці біля гаражу будинку і розмовляли. Донька на стан здоров`я не скаржилася.З будинку вийшов обвинувачений в нетверезому стані і сів навпроти них.Вона зайшла в будинок, а донька залишилася на лавці. З кухні вона почула три глухі удари, які лунали з двору.Вона зрозуміла, що доньку вдарили і відразу вибігла в двір з тарілкою в руці. Вона вдарила обвинуваченого тарілкою по голові і тарілка розбилася. Потім вона штовхнула обвинуваченого і останній впав, а піднявшись, зайшов в будинок.Донька лежала на лавці і не рухалася.Крім доньки та обвинуваченого в дворі нікого не було. Були випадки, що обвинувачений і раніше бив доньку, але остання продовжувала з ним проживати. Доньку забрала в лікарню швидка допомога і вона померла в лікарні. Обвинувачений забрав сенс її життя. Вона залишилася з 5 онуками.Покарання обвинуваченому просить визначити на розсуд суду.
Показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що 20.06.2018 року вона в приблизно о 10 год. ранку прийшла до ОСОБА_8 з пляшкою горілки в гості. Спочатку вони вживали горілку в дворі останньої, а потім разом пішли до річки і там відпочивали приблизно до 18 год. ОСОБА_11 протягом цього часу лише ненадовго відлучалася додому, а потім знову повернулася. Вони купалися в річці і ОСОБА_11 на стан здоров`я не скаржилася, не падала. Коли вони повернулися додому до ОСОБА_11 , то вдома була мати останньої, яка почала кричати на них, що вони були в нетверезому стані. З хати також вийшов обвинувачений, який був без настрою.Вона переодяглася і пішла додому. Ввечері в період з 21 до 22 год. з мобільного телефону ОСОБА_11 їй хтось телефонував , але вона не відповіла. На наступний день вона дізналася, що ОСОБА_11 вбив ОСОБА_12 . Раніше ОСОБА_11 їй скаржилася, що її бив ОСОБА_12 за те, що вона вживала алкогольні напої.Вона бачила на тілі останньої синці.
Заявою потерпілої ОСОБА_7 від 21.06.2018 року, згідно якої вона просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , який 20.06.2018 року наніс тілесні ушкодження ОСОБА_8 , що спричинили смерть останній ( т.1 а.с. 38)
Протоколом огляду місця події від 21.06.2018 року з фототаблицею , згідно якого в приміщенні моргу за адресою: АДРЕСА_3 було оглянуто труп ОСОБА_8 ( том 1 а.с 8-10 );
Лікарським свідоцтвом про смерть №1726/227 від 21.06.2018 року ОСОБА_8 відповідно до якого, причиною смерті є: розрив селезінки внаслідок контакту з тупим предметом(том 1 а.с.11);
Протоколом огляду місця події від 21.06.2018 року з фототаблицею, згідно якого місцем вчинення даного кримінального правопорушення є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ( т.1 а.с. 21-24)
Відеозаписом протоколу огляду місця події від 21.06.2018 року , переглянутого в судовому засіданні ( т.1 а.с. 26)
Висновком судово-медичного експерта № 227 від 21.06.2018 року, згідно якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма черевної порожнини: розриви селезінки:1) по верхній поверхні лінійний горизонтальний розрив 2) у воріт лінійний горизонтальний розрив, синців по передній паховій лінії зліва на рівні 10 ребра та по задній паховій лінії зліва на рівні 7-11 ребер в кількості 2х.Дані тілесні ушкодження утворились внаслідок дії предмету( ів) з ознаками тупого твердого.Мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент заподіяння та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених ушкоджень можна казати, що вони у своїй сукупності не могли виникнути в результаті падіння з положення стоячи на площині чи виступаючу поверхню.
Смерть ОСОБА_8 настала від гострої крововтрати як результат закритої тупої травми черевної порожнини , яка супроводжувалася розривами капсули та забоєм селезінки, крововтратою близько 2000 мл, на що вказують дані дослідження трупа та висновок судово-медичної гістологічної експертизи.Біологічну смерть констатовано ІНФОРМАЦІЯ_2 в 22.00( т.1 а.с. 31-35)
Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.09.2018 року за участі потерпілої ОСОБА_7 , яка показала, що 20.06. 2018 року вона прийшла ввечері додому з роботи і відпочивала разом з донькою ОСОБА_8 на лавці в дворі будинку. З будинку вийшов ОСОБА_13 і сів неподалік. Вона заходила в будинок і почула з двору три хлопка.Вона зрозуміла, що ОСОБА_12 вдарив доньку.Вона вибігла в двір, штовхнула ОСОБА_12 і він впав. Донька лежала на лавці на правому боці, її руки звисали з лавки, вона не рухалася. Вона злякалася за доньку, почала кричати, кликати на допомогу. Хтось викликав швидку допомогу і вона забрала доньку в лікарню.( т.1 а.с. 129-133)
Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.09.2018 року за участі підозрюваного ОСОБА_3 , який в присутності захисника ОСОБА_6 показав, що 20.06. 2018 року зранку біля 9 год. він прийшов з рибалки і дружина була вже п`яна.Він зайшов в будинок і там готував собі їжу, а потім відпочивав. Коли вийшов в двір, то побачив, що дружина разом з подругою ОСОБА_9 розпивали алкогольні напої.Він зробив їм зауваження і ОСОБА_9 пішла додому. Він розвернувся і пішов в бік річки. Дружина ОСОБА_11 йшла за ним.Коли він став і почав палити цигарки, то ОСОБА_11 зайшла в туалет, а коли виходила, то впала на цеглу.Він пішов з дому і повернувся через 1-2 години. Дружина була біля комп`ютера, а він дивився телевізор.Коли вийшов з будинку, то дружина лежала п`яна на правому боці на лавці в дворі біля гаражу. Між ними виникла невелика сварка і він її вдарив по тулубу в лівий бік.Теща вибігла з хати з тарілкою і вдарила його. Він зайшов до будинку.( т.1 а.с. 136-142)
Відеозаписом проведення слідчого експерименту від 11.09.2018 року за участі підозрюваного ОСОБА_3 , переглянутого в судовому засіданні( т.1 а.с. 144)
Висновком експерта №227/1 від 17.09.2018 року, згідно якого під час слідчого експерименту ОСОБА_3 не пояснив механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених під час дослідження трупа ОСОБА_8 .Враховуючи характер та кількість зовнішніх ушкоджень, закрита тупа травма черевної порожнини утворилась внаслідок мінімум 3 травматичних впливів. Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень можна казати що вони не притаманні для виникнення в результаті падіння з положення стоячи на виступаючу поверхню. ( т.1 а.с. 147-152)
Поясненнями експерта ОСОБА_14 в судовому засіданні , згідно яких тяжкі тілесні ушкодження у виді розриву селезінки, що привели до смерті потерпілої , могли виникнути лише в результаті травматичних впливів , не менше трьох, які могли бути спричинені і кулаками людини. Виключається отримання тілесних ушкоджень у вигляді розривів селезінки внаслідок падіння на виступаючі поверхні, в тому числі і цегли. Захворювання потерпілої на цероз печінки не могли спровокувати настання смерті потерпілої.
Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він наніс лише один удар потерпілій ОСОБА_8 і він не причетний до її смерті, а також що тілесні ушкодження остання отримала в результаті падіння на цеглу, яка була на подвір`ї. Дані показання спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка зазначила, що чула три грухих удари і коли вийшла в двір , то крім обвинуваченого в дворі нікого не було, а її донька лежала на лавці і не рухалася. За 5 хвилин до цього вона розмовляла з донькою і остання на стан здоров`я не скаржилася. Показання потерпілої узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз про те, що закрита тупа травма черевної порожнини утворилась внаслідок мінімум 3 травматичних впливів і тілесні ушкодження не притаманні для виникнення в результаті падіння з положення стоячи на виступаючу поверхню. Також показання обвинуваченого спростовуються і поясненнями експерта ОСОБА_14 в судовому засіданні про те, що тяжкі тілесні ушкодження у виді розриву селезінки, що привели до смерті потерпілої , могли виникнути лише в результаті травматичних впливів , не менше трьох, які могли бути спричинені і кулаками людини. Виключається отримання тілесних ушкоджень у вигляді розривів селезінки внаслідок падіння на виступаючі поверхні, в тому числі і цегли. Захворювання потерпілої на цероз печінки не могли спровокувати настання смерті потерпілої.Тому суд розцінює позицію ОСОБА_3 як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.
Суд також не погоджується з позицією сторони захисту що дії обвинуваченого необхідно перекваліфікувати на ч.1 ст. 119 КК України як вбивство з необережності.
Норма, передбачена частиною другою статті 121 КК, - умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (кваліфікований вид складу злочину), встановлює обсяг (стан, зміст, конкретну сукупність) суспільних відносин, які охороняються її дією, разом із тим, вона визначає умови, характер, підстави застосування заходів кримінального примусу до суб`єктів, які порушили встановлений нею (нормою) обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.
Об`єктом захисту зазначеної норми є здоров`я іншої особи незалежно від її стану та аномалій.
Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень.
Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.
Вчиняючи умисний злочин із матеріальним складом, особа інколи приводить у рух певні сили, які поза межами її волі тягнуть настання додаткових більш тяжких, небажаних наслідків. Ці наслідки, які перетворюють простий склад у кваліфікований, інкримінуються особі лише за умови встановлення щодо них (наслідків) необережної вини.
Складність об`єктивної сторони цього злочину полягає в тому, що передбачене законом умисне діяння спричиняє два різні похідні наслідки: первинний з них (найближчий) тяжкі тілесні ушкодження (обов`язкова ознака об`єктивної сторони) знаходяться у необхідному причинному зв`язку з наслідками вторинними (віддаленими) смертю потерпілої особи (кваліфікуюча ознака). У цьому злочині згідно із законом і щодо діяння, і щодо першого, обов`язкового наслідку суб`єктивна сторона виражається в умислі (прямому чи непрямому), а стосовно другого (кваліфікованого) наслідку тільки в необережності (самовпевненості чи недбалості). У цілому цей злочин визнається умисним, бо саме умисне ставлення до діяння і найближчого наслідку визначає спрямованість злочину, його суспільну небезпечність.
Значення змішаної форми вини полягає в тому, що вона дає можливість: а) конкретизувати ступінь суспільної небезпечності злочину; б) визначити правильну кваліфікацію; в) відмежувати близькі за об`єктивними ознаками склади злочинів, зокрема умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність, коли винуватий не усвідомлював можливості настання похідного вторинного (віддаленого) наслідку в результаті настання похідного первинного (найближчого).
Прояв ознак умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та вбивства через необережність, їх відмінність між собою полягає у фактичних підставах кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння.
В аспекті сказаного слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», в якій зазначено, що для відмежовування умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.
Обвинувачений ОСОБА_3 , наносячи потерпілій удари кулаком з значною силою , об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілої , хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у даному випадку - за умисне заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілої .

Що стосується смерті потерпілої, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілої.
Отже, у даному випадку має місце вчинення ОСОБА_3 злочину з так званими похідними наслідками (з кваліфікуючими наслідками), суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений особою так званий прямий (безпосередній) наслідок (тяжкі тілесні ушкодження) тягне за собою ще один опосередкований (похідний) наслідок (смерть потерпілого), психічне ставлення до якого з боку винного полягає лише в необережній формі вини злочинній недбалості.
Саме тому суд вважає, що у діях ОСОБА_3 є ознаки злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК. Фактичні обставини справи виключають можливість кваліфікації дій ОСОБА_3 за частиною першою статті 119 КК, оскільки природа його діянь (насильства), спрямованість та зміст умислу не дають підстав вважати, що ОСОБА_3 діяв необережно стосовно самого діяння і тих наслідків, що наступили, як про це стверджується стороною захисту. Така правова позиція міститься і в постанові ВСУ від 28.05.2015 року по справі № 5-25кс15.
За таких обставин , суд вважає, що дані, які містять показання потерпілої, протоколи огляду місця події, протоколи слідчих експериментів, відеозаписи слідчих експериментів ,показання свідка , висновки експертів є належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить спрямованість умислу ОСОБА_3 на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , що привели до смерті останньої.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає доведеною повністю вину обвинуваченого в інкримінованому йому злочину.
Відповідно до ст.ст.50,65 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
У статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким злочином, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, не працює, є інвалідом 3 групи, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх та трьох малолітніх дітей, знаходиться на диспансерному обліку в КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер» з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання апіоїдів та алкоголю, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг на нього не надходило, в судових дебатах та в останньому слові розкаявся у вчиненому, зазначивши, що жалкує про вчинене .

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого , не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
З урахуванням викладеного, обставин справи, тяжкості злочину, його наслідків, особи обвинуваченого та ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину , суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі , але на мінімальний строк, передбачений санкцією статті за даний злочин. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає. Саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нового злочину.
Підстав для зміни раніше обраному ОСОБА_3 запобіжного заходу не встановлено, тому до набрання вироком законної сили слід залишити запобіжний захід - тримання під вартою, незмінним.
Обвинувачений ОСОБА_3 перебуває під вартою з 21.06.2018 року, а тому, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, у строк відбування покарання обвинуваченому необхідно зарахувати час попереднього ув`язнення з 21.06.2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 368-371, 374, 376 КПК України,суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 ( сім) років .
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 залишити без змін.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 21.06.2018 року.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_3 час його попереднього ув`язнення з 21.06.2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий