У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 січня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 грудня 2018 року, якою обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» до 08 лютого 2019 року включно, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трикратне Вознесенського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

-підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задоволено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» до 08 лютого 2019 року включно.

Визначено розмір застави - 50 (п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 96050 ( дев`яносто шість тисяч п`ятдесят) гривень.

В разі внесення застави підозрюваним або іншими особами покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП України в Миколаївській області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора або суду; не відлучатися з місця проживання на території України за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу зазначених осіб; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання на території України; не спілкуватися зі свідками та потерпілими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . Звільнити ОСОБА_6 з під варти в залі суду

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_6 підозру від 10.02.2017р. не вручали, а тому у нього не було жодних обов`язків перед слідчими органами і він мав законне право пересуватися по території України та обирати на свій розсуд місце проживання.

Вказує, що вручена ОСОБА_6 підозра 13.12.2018р. є необґрунтованою, а матеріали справи не містять даних про його причетність до злочинів в чому його підозрюють.

Зауважує, що в матеріалах справи відсутній висновок експерта про вартість майна. На думку апелянта, слідчий суддя безпідставно долучив додаткові матеріали, які стороні захисту не надавалися.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

14.02.2017 року слідчий звернувся до суду із клопотанням про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтовано тим, що 24 січня 2017 року приблизно о 15.15 годині ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прибули до подвір`я домоволодіння ОСОБА_11 , що розташоване по АДРЕСА_2 , де через незачинену хвіртку, ОСОБА_10 зайшов на територію подвір`я, звідки таємно викрали металевий мангал висотою 80 см., корпус довжиною 75 см. шириною 30 см., товщина металу 3 мм. вартістю 500 гривень, комплект кружків для чавунної плити вартістю 100 гривень, що належать ОСОБА_11 , а ОСОБА_6 спостерігав біля воріт домоволодіння, щоб їх дії ніхто не помітив. Однак до кінця свій злочинний умисел довести не змогли, так як були помічені та затримані потерпілим ОСОБА_11 .

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 25.01.2017 р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Крім цього, в ніч 02 січня 2017 року ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прибули до подвір`я домоволодіння ОСОБА_12 , що розташоване по АДРЕСА_3 , де шляхом розбиття віконного скла, проникли в приміщення будинку, звідки таємно викрали електричний конвектор марки «Термия ЭВНА-2.0/230С2», вартістю 850 гривень, що належать ОСОБА_12 . Викраденим майном ОСОБА_6 разом з ОСОБА_10 розпорядились на власний розсуд. В результаті чого ОСОБА_12 було спричинено матеріальний збиток на загальну суму 850 гривень.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 08.02.2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223 за ч.3 ст.185 КК України.

08.02.2017 року процесуальним керівником ОСОБА_13 вказані кримінальні правопорушення об`єднано під єдиним номером №0000132.

10.02.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що йому загрожує, наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначив, що доводи сторони захисту не знайшли свого належного підтвердження в судовому засіданні, а тому обрання більш м`якого запобіжного заходу вважав безпідставним.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 про залишення оскаржуваної ухвали без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 даних вимог закону дотримано.

Слідчим суддею вірно зазначено в ухвалі про те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного злочину підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 24.01.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом огляду місця події від 07.02.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ; зберігальними розписками потерпілих ОСОБА_11 ОСОБА_12 ; протоколом затримання ОСОБА_6 від 12.12.2018 року.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що 13.02.2017 року було оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 , який був відсутній за останнім відомим місцем проживання і реєстрації. Також, ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.08.2018 року, надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу для розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за такого існує значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, не працює, та не робив спроб до офіційного працевлаштування, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнає, за місцем реєстрації характеризується негативно.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК України, є правом слідчого судді застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений в клопотанні, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч.1 цієї статті.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність підозри, висунутої ОСОБА_6 , та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, його вік та стан здоров`я не перешкоджає триманню під вартою.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, КПК України, які враховані судом першої інстанції при вирішенні клопотання.

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді за обставин вказаних в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 грудня 2018 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 8 лютого 2019 року до підозрюваного ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді