ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 659/1155/18
Провадження № 11-сс/819/62/19 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: застосування запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі - ОСОБА_5

З участю прокурора - ОСОБА_6

Захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали кримінального провадження № 00000338 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 23.12.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Єреван Республіки Вірменії, вірмена, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Зазначеною ухвалою слідчого судді Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 23 грудня 2018 року клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановлено строк дії ухвали до 20.02.2019 року до 14-10 годин.

Визначено заставу в розмірі 576 300 грн.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у особливо великих розмірах.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вважає, що даний запобіжний захід є занадто суворим та до підозрюваного слід було б застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт. Слідчим не доведено обставин, що свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Слідчий суддя не звернув уваги на те, що прокурором не наведено будь-яких обставин, які б вказували на наявність ризиків, що обумовлюють необхідність обрання такого запобіжного заходу, а також на ті обставини, що зменшують ці ризики. Крім того, апелянт вказує, що підозрюваний за місцем мешкання проживає разом зі своєю сім`єю: дружиною, малолітнім сином, батьком, який являється інвалідом третьої групи та матір`ю, яка потребує лікування та догляду, усі вони знаходяться на утриманні у підозрюваного ОСОБА_8 , який хоч і офіційно ніде не працює, але допомагаючи в якості посередника в закупівлі зернових товарів заробляє кошти на утримання своєї родини. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, думку захисника, який підтримав апеляційні вимоги, заслухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, 22.12.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення від 03.10.2018 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 05.10.2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 05.10.2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06.10.2018 року.

Як вбачається із матеріалів провадження та вищезазначених доказів, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, підозру обґрунтовано вагомими доказами, перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання буде мати можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки з матеріалів, долучених до клопотання, вбачається, що ОСОБА_8 після 02 жовтня 2018 року уникав зустрічі з представниками правоохоронних органів, в квартирі за місцем реєстрації не з`являвся, маючи на меті уникнення передбаченої законом відповідальності, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання зазначеному вище ризику та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, з урахуванням положень ч.5 ст.182 КПК України, визначив саме такий розмір застави, який зможе запобігти зазначеним ризикам та слугувати стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Посилання захисника на те, що слідчий суддя не звернув уваги на те, що прокурором не наведено будь-яких обставин, які б вказували на наявність ризиків, що обумовлюють необхідність обрання такого запобіжного заходу, а також на ті обставини, що зменшують ці ризики, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами. Доводи адвоката про те, що судом першої інстанції не взято до уваги того факту, що підозрюваний за місцем мешкання проживає разом зі своєю сім`єю: дружиною, малолітнім сином, батьком, який являється інвалідом третьої групи та матір`ю, яка потребує лікування та догляду, усі вони знаходяться на утриманні у підозрюваного ОСОБА_8 , який хоч і офіційно ніде не працює, але допомагаючи в якості посередника в закупівлі зернових товарів заробляє кошти на утримання своєї родини, не можуть слугувати стримуючим фактором та не спростовують заявлених ризиків.

Інші посилання сторони захисту були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких адвокат просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 23 грудня 2018 року, якою відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2