Справа № 161/5189/17 Провадження №11-кп/802/94/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст. 125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001201, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2018 року щодо ОСОБА_8 , яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Хопнів, Ківерцівського району, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України, не працює, неодружена, на утриманні 3 дітей, раніше не судима,

визнана винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та їй призначено покарання у виді громадських робіт на строк 180 годин.

ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

На підставі п. 1 ч.1 ст. 94 КК України застосовано до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченої ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди та понесених витрат на правову допомогу задоволено частково.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_8 в користь потерпілої ОСОБА_10 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 1 800 грн. понесених витрат на правову допомогу.

В С Т А Н О В И В:
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 24 грудня 2016 близько 15 год. 00 хв., перебуваючи в с. Липини, Луцького району по вул. Центральна, 7, у приміщенні відділення поштового зв`язку Липини Волинської дирекції УДПЗ «Укрпошта», діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілою, умисно нанесла ОСОБА_10 удар кулаком по передній поверхні грудної клітки, потім по обличчю, від чого остання впала та вдарилась головою об стіну, після чого продовжила наносити удари ногами та руками по різних частинах тіла чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді забою правої грудної залози з синцем в даній ділянці, а також синців на підборідді справа, в ділянці шиї справа, в ділянці лівої кисті, правого плеча, лівої грудної залози. Згідно висновку судово-медичної експертизи №1339 від 26 грудня 2016 року забій грудної залози відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше 6 діб, а решта тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У поданій на вирок апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій та розміру призначеного покарання, оскаржує рішення суду в частині часткового задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 , яким стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_8 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. Вказує, що вирок суду в означеній частині належним чином не мотивований, а визначений судом до стягнення розмір моральної шкоди є явно необґрунтованим та несправедливим. До заявленого потерпілою цивільного позову не надано розрахункових документів в підтвердження затрачених на лікування коштів. У зв`язку із цим, просить вирок суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. змінити, зменшивши її розмір до 5 000 грн.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченої та захисника, які підтримали апеляцію в повному обсязі, прокурора та представника потерпілої, які, кожен окремо, її заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я грунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому у відповідності до вимог ч.1 ст. 404 КПК України на предмет законності та обґрунтованості, апеляційним судом не переглядається.

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченої вказує на необгрунтованість судового рішення в частині часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_10 з наведених вище мотивів. Щодо таких вимог апелянта слід зазначити наступне.

Потерпіла ОСОБА_10 до обвинуваченої ОСОБА_8 заявила цивільний позов про відшкодування 20 000 грн. моральної шкоди, завданої скоєним щодо неї злочином, який позивач обгрунтувала перенесеними фізичними та моральними стражданнями, спричиненими негативними змінами у її житті.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на обставини кримінального провадження, беручи до уваги вищевказані принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, апеляційний суд доходить висновку, що визначений до стягнення її розмір моральної шкоди є адекватним нанесеній моральній шкоді.

Внаслідок скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення, потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад її здоров`я.

Таким чином, внаслідок неправомірних дій позивач зазнала, як фізичних так і моральних страждань, які призвели до порушення звичних норм її життя, докладання зусиль для його відновлення.

Також ОСОБА_10 вказувала, що внаслідок скоєного злочину, значно погіршився її стан здоров`я, остання пережила сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниження гідності, тривоги та страху за своє життя. А наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Вирішуючи позовні вимоги в частині розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував характер та обсяг пережитих потерпілою страждань, нервовий стрес, ступінь ушкодження здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, внаслідок вчинення кримінально-караних дій, дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості визначив грошову суму на відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень.

Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п. 2 Постанов, Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі").

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції у повній мірі забезпечив права потерпілої ОСОБА_10 гарантовані їй Конституцією України, з врахуванням норм права, які регулюють дані правовідносини.

Апелянтом не наведено доводів, які б дали суду підстави зменшити визначений судом розмір моральної шкоди. Тоді як право потерпілого на відшкодування моральної шкоди

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Підстав для зміни вироку суду з врахуванням доводів, зазначених у апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2018 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: