Справа № 581/60/19
Провадження № 1-кс/581/27/19
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2019 року сел.Липова Долина

Слідчий суддя Липоводолинського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Липоводолинського відділення поліції Роменського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області по невнесенню відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2019 року ОСОБА_3 звернула до суду із вищевказаної скаргою, в якій зазначала про те, що 01 жовтня 2018 року через адвоката ОСОБА_4 вона подала до місцевого відділення поліції заяву про вчинення кримінального правопорушення за фактом незаконного внесення до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно відомостей щодо права власності та права оренди на земельні ділянки, що розташовані в с.Московське Липоводолинського району Сумської області, оскільки нею був виявлений факт внесення Державним реєстратором ОСОБА_5 відомостей до вищевказаного реєстру, які не відповідають дійсності, та з грубим порушенням порядку вчинення реєстраційних дій (включаючи, відсутності звернення власника майна про відповідну реєстрацію прав, неподання необхідних документів для такої реєстрації, невідповідності змісту документів відомостям, які внесені до відповідного реєстру). В отриманій у січні 2019 року відповіді за підписом начальника СВ Липоводолинського ВП ГУПН в Сумській області ОСОБА_6 про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вище повідомленою заявником інформацією. Просила суд визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Липоводолинського підрозділу поліції по невнесенню вищевказаних відомостей до ЄРДР і зобов`язати відповідну посадову особу Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 01 жовтня 2018 року та зобов`язати провести за цим фактом досудове розслідування.

Представник заявника ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав в повному обсязі подану скаргу та додатково суду пояснив, про те, що на даний час заявниці належать на праві власності три земельні ділянки (рілля), розташовані на території с.Стягайлівка Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області та в її володінні наявні три державні акти на право власності на вказані земельні ділянки, видані на ім`я ОСОБА_7 . Державний реєстратор Липоводолинської селищної ради ОСОБА_8 без звернення дійсного і фактичного власника ОСОБА_3 в Державному реєстрі прав на нерухоме майно зареєстрував право власності на ім`я ОСОБА_3 , провів державну реєстрацію прав оренди на три вищевказані земельні ділянки. Такі дії особи мають ознаки вчинення державним реєстратором кримінально-каранних дій, які містять ознаки злочинів, передбачених ст.364,366,368 КК України. Особисто його довірительниця до державного реєстратора ОСОБА_8 у 2017 році не зверталася для вчинення будь-яких реєстраційних дій, а також на даний час відсутнє рішення суду про визнання факту належності заявниці трьох державних актів на право власності на земельні ділянки, де власником земельних ділянок записано « ОСОБА_7 ».

Уповноважена особа від Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду даної скарги була належним чином повідомлена, проте її неявка не перешкоджає розгляду даної скарги.

Заслухавши представника скаржника, вивчивши матеріали скарги та додатково наданих матеріалів представником заявника, суд уважає, що скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З наявних матеріалів скарги матеріалів судом установлені ті обставини, що у ОСОБА_3 перебувають у володінні три Державних актів на право приватної власності на земельну ділянку серіями СМ № 182101, СМ №165921, СМ № 188952, в яких власником трьох земельних ділянок площею 1,34 га, 2,03 га, 3,47 га відповідно записана « ОСОБА_7 ». Земельні ділянки розташовані на території Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на вказані вище земельні ділянки та право оренди на них внесені 28 вересня 2017 року до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно державним реєстратором Липоводолинської селищної ради Сумської області ОСОБА_8 .

На з`ясування інформації, згідно з поданою 01 жовтня 2018 року адвокатом скаржника ОСОБА_4 , заяви про вчинення кримінального правопорушення, 26 грудня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Липоводолинського ВП ГУНП у Сумській області та 10 січня 2019 року отримав відповідь № Т-1аз від 08 січня 2018 року із зазначенням, що заява від 01 жовтня 2018 року зареєстрована у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області за №1896 від 05 жовтня 2018 року й за результатами перевірки обставин, що могли б свідчити про вчинення кримінального правопорушення не встановлено, тому повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, одним з яких є захист особи, суспільства від кримінальних правопорушень.

Реалізація вказаного завдання здійснюється, зокрема, шляхом забезпечення кожному громадянину права на звернення до уповноважених органів з заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Зазначене право породжує відповідний обов`язок органів прокуратури, досудового розслідування своєчасно відреагувати на такі звернення у передбачений законом спосіб, тобто відповідно до встановленої процесуальним законом процедури.

У силу ч.1 ст.9 КПК на слідчого, керівника органу досудового розслідування, прокурора покладений обов`язок неухильно додержуватись вимог Кримінального процесуального кодексу.

За змістом вимог ст.214 ч.1 КПК України, Розділу 1,2 п.1 п.п.1.1, 1.2, 1.10, 2.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий органу внутрішніх справ зобов`язаний внести відповідні відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування, тобто формування Реєстру розпочинається із внесення до нього вказаною особою відповідних відомостей про кримінальне правопорушення. При цьому, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Підпунктом 2.2 п.1 Розділу 2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань визначено те, що до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення. Факт внесення цих відомостей відображається у Реєстрі та вони є доступними для перегляду іншим повноважним користувачам.

Відповідно до підпункту 2.6 п.1 Розділу 2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань облік кримінальних правопорушень, осіб, які їх учинили, проводиться за територіальним принципом його вчинення (юрисдикцією місця вчинення кримінального правопорушення) або за визначенням прокурора відповідного рівня згідно з вимогами ст. 218 КПК України. Бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути оскаржена заявником, потерпілим, що передбачено ст. 303 ч. 1 п. 1 КПК України.

З вищевикладеного випливає висновок про обов`язковість внесення уповноваженою на це особою до ЄРДР відомостей, які можуть свідчити виключно про вчинення кримінального правопорушення.

Системний аналіз вищезазначених положень закону, дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне порушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

З урахуванням викладеного вище, слідчий суддя вважає, що у заяві скаржника ОСОБА_3 та в судовому засіданні, поясненнями її представника, наведено достатньо відомостей щодо обставин, які можуть свідчити про те, що державний реєстратор ОСОБА_8 , перевищивши свої службові повноваження, незаконно провівши державну реєстрацію права власності та права оренди на три земельні ділянки, первісно оформлені на ім`я ОСОБА_7 (без заяв та подання додаткових документів на реєстрацію цих прав, а також без установлення в судовому порядку належності правовстановлюючого документу на ім`я заявника через описки в написанні ім`я власника в трьох державних актах на право приватної власності на земельні ділянки), а тому вони містять ознаки кримінально-каранних діянь за ст.364,366,368 КК України, наведені конкретні факти ймовірного вчинення кримінальних правопорушень, які підлягають перевірці під час проведення досудового розслідування по зазначеним фактам. Зокрема, представником скаржника ОСОБА_4 , як у повідомленні до Липоводолинського ВП, так і під час розгляду даної скарги слідчим суддею, підтверджено факт того, що ОСОБА_3 до державного реєстратора для здійснення будь-яких реєстраційних дій протягом 2017 року не зверталася, наміру передачі, належних їй на праві приватної власності, трьох земельних ділянок в оренду ТОВ «Надія» не мала.

Виходячи із викладеного вважаю, що службовою особою, уповноваженою на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення Липоводолинського ВП ГУНП, всупереч вимог ст. 214 КПК України не виконано дії, зазначені у наведеній нормі процесуального закону, відомості на підставі заяви ОСОБА_3 про злочин від 01 жовтня 2018 року не внесено до ЄРДР.

Оскільки за змістом норм ч.2 ст.307 КПК України слідчий суддя на стадії досудового розслідування може застосувати процесуальні способи захисту прав осіб і приймати рішення у межах норм процесуального закону, то при задоволенні скарги на невнесення відомостей за заявою потерпілого до ЄРДР, суддя має повноваження лише зобов`язати повноважних осіб внести відповідні відомості до вказаного реєстру, а тому такий спосіб захисту прав як визнання незаконною бездіяльність посадових осіб Липоводолинського відділення поліції не може бути застосований. Також за змістом ч.2 ст.214 КПК України після внесення відомостей до ЄРДР відразу в силу вищевказаної норми закону відповідні слідчі повинні розпочати досудове розслідування, а тому при невстановленій судом бездіяльності відповідних осіб із зазначеного приводу відсутні підстави для зобов`язування відповідних посадових осіб місцевого відділу поліції провести досудове розслідування за вищевказаним фактом.

Керуючись ст.ст. 214, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Задовольнити частково скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Липоводолинського відділення поліції Роменського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області по невнесенню відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити дії.

Зобов`язати відповідну посадову особу Липоводолинського відділення поліції Роменського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 01 жовтня 2018 року.

Ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржується.

Слідчий суддя ОСОБА_1