Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/150/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання ОСОБА_4 , 1992 р. народження про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», -

В С Т А Н О В И В :

08 січня 2019 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, в якому він просить зарахувати у строк відбування покарання строк утримання в СІЗО із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не доставлявся, проте надав до суду через адміністрацію ДУ «Черкаська ВК (№ 62)» заяву про розгляд справи без його участі та наполягав на задоволенні клопотання.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що у засудженого ОСОБА_4 не було строку попереднього ув`язнення, а потрапив він до СІЗО на виконання ухвали про скасування іспитового строку, тобто за вироком суду, який вступив в законну силу. Тож перебування в СІЗО не є тотожним поняттю «попереднє ув`язнення», а тому у задоволенні клопотання просив відмовити.
На підставі ч. 4 ст. 539 КПК України справа розглядається у відсутність осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання.
Заслухавши позицію прокурора, враховуючи думку засудженого, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 та наявні матеріали справи за клопотанням, суд приходить до наступного:
встановлено, що вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2015 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі якого йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки, який слід рахувати з часу проголошення вироку. На підставі пунктів 2,3,4,ч. 1 ст. 76 КК України на нього покладено такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції (КВІ); повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації до КВІ. Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. Вказаний вирок суду набрав законної сили 20.01.2016 року.
Згідно ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2018 року скасований іспитовий строк два роки, що був призначений ОСОБА_4 вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2015 та направлено його відбувати покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі реально. Обрано запобіжний захід ОСОБА_4 тримання під вартою і взято його під варту із зали суду негайно після проголошення даної ухвали. Також вказаною ухвалою визначено утримувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під вартою в Черкаському слідчому ізоляторі УДПтС України в Черкаській області до набрання ухвалою законної сили. Строк відбування покарання визначено рахувати з часу взяття під варту, тобто з 10 квітня 2018 року.
10 квітня 2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був затриманий, відповідно до протоколу затримання, в порядку ст. 208 КПК.
Крім того, ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2018 року ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2018 року залишено без змін.
На даний час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання в ДУ «Черкаська виправна колонія (№ 62)».
Відповідно до ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, вирішує питання пов`язані з виконанням вироку.
Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набрав чинності з 24 грудня 2015 року, до ч. 5 ст. 72 КК України були внесені зміни, які діяли до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, а саме, - до 21 червня 2017 року.
Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України).
Згідно із ч. 4 ст. 5 КК України коли закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів і наступні його редакції в силу погіршення кримінально-правового становища особи зворотної дії не мають, до правовідносин застосовується той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
У такому випадку йдеться про застосування так званого проміжного закону - закону, що набув чинності після вчинення злочину, але втратив чинність до моменту прийняття рішення у справі.
Із системного тлумачення норми ч. 4 ст. 5 КК України випливає, що «проміжний» закон про кримінальну відповідальність, який встановлює найбільш сприятливі умови для особи порівняно з «наступним» («наступними») законом (законами), який погіршує кримінально-правове становище особи, має так звану переживаючу (ультраактивну) дію.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України чинність закону про кримінальну відповідальність у часі визначається щодо злочинності, караності, а також інших кримінально-правових наслідків діяння.
Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, є «іншим кримінально-правовим наслідком діяння» в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України. Підставою для такого твердження є те, що інститут зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання впливає на кримінально-правове становище особи (покращує або погіршує його).
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) - зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Крім того, 29 серпня 2018 року Велика Палата Верховного Суду прийняла рішення щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання). Висловлено правовий висновок про те, що ч. 5 ст. 72 КК України про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є нормою матеріального кримінального права, а не кримінального процесуального права. Зокрема, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається. Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Отже, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VІІІ в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального злочину в часі.
Згідно з п. 2 розділу ІІ Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року - цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Як передбачено п. 4 ч. 5 зазначеної статті, у строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Таким чином, що стосується зарахування строку перебування утримання в Черкаському слідчому ізоляторі ОСОБА_4 , то слід зазначити, що помилковими є його твердження про те, що сам по собі факт перебування його у слідчому ізоляторі є тотожним поняттю «попереднє ув`язнення», у розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення». Крім того, ОСОБА_4 був взятий під варту 10.04.2018р. на виконання ухвали суду про скасування іспитового строку, встановленого вироком К-Шевченківського районного суду від 21.12.2015року і направлений для відбування покарання до виправної установи. При цьому, на час постановлення вироку та до набрання ним законної сили, ОСОБА_4 не утримувався в СІЗО, щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не обирався.
Отже, заява ОСОБА_4 не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 72 КК України, Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст. 152 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_4 , 1992 р. народження про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області, шляхом подання відповідної апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня постановлення ухвали.
Повний текст ухвали оголошено 30 січня 2019 року.

Головуючий: ОСОБА_1