Справа № 824/206/18
Провадження №1-кп/369/529/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тальне, Черкаської області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий: вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.04.2005 за ч.3 ст.289, ч.2 ст. 187, ст.69, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців; вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.07.2014 за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187,ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років, згідно постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.02.2016 зараховано строк з 29.06.2010 по 23.04.2015 з розрахунком 1 день за 2 дні позбавлення волі, звільнений 02.09.2016 по відбуттю строку призначеного покарання; вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 18.01.2017 за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тальне, Черкаської області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 07.04.2005 за ч.3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років; вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.11.2011 за ч.2 ст. 307 КК України до покарання у виді арешту, об`єднано з кп313 та засуджений вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 24.07.2015 за ч.2 ст. 190, ч.2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 10 місяців, у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 187 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі зазначеного обвинувального акту.

Захисники та обвинувачені вважали, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального кодексів України, просили повернути обвинувальний акт прокурору.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вислухавши думку учасників процесу, дійшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору з наступних підстав.

23.11.2018 підготовче судове засідання відкладалося для належного повідомлення потерпілого про дату, час та місце розгляду справи.

16.01.2019 в судове засідання потерпілий не з`явився. Згідно пояснення прокурора в судовому засіданні, забезпечити вку потерпілого до суду не виявилося можливим, оскільки за місцем, зазначеним в обвинувальному акті, потерпілий на даний час не проживає.

Враховуючи викладене, суд позбавлений можливості належним чином повідомити потерпілого про дату, час та місце розгляду справи.

Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, серед іншого, має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні містить формулювання обвинувачення які не є конкретними та зрозумілими, а саме: дії кожного з обвинувачених кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а також за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила розбій.

У той же час в формулюванні обвинувачення кожному з обвинувачених, як за ч. 2 ст. 187 так і за ч. 3 ст. 289 КК України, відсутнє посилання на застосування обвинуваченими насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, або на погрози застосування такого насильства. Зазначається лише про спричинення потерпілому легких тілесних ушкоджень, що не свідчить про застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

Крім того, у формулювання обвинувачення кожному з обвинувачених за ч. 3 ст. 289 КК України не зазначена вартість транспортного засобу автомобіля «Део Ланос», незаконне заволодіння яким інкримінується обвинуваченим. У той же час ця обставина, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягає доказуванню. Розмір завданої шкоди також є обставиною, яка впливає на кваліфікацію злочину за ч. 3 ст. 289 КК України, а, відповідно, і на склад суду, який повинен здійснювати судовий розгляд у даному кримінальному провадженні.

Відсутність конкретного формулювання обвинувачення порушує право обвинувачених, передбачене п.1 ч. 3 ст. 42 КПК України, знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення їх обвинувачують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10 2008 зазначив, що у тексті підпункту «а» ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82 п.79).

Крім того, суд також приймає до уваги, що відповідно до вимог п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту. У той же час в матеріалах провадження, наданих суду, такі розписки від кожного з обвинувачених відсутні.

Клопотання прокурора про продовження кожному з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає до задоволення з огляду на доведеність існування ризиків зазначених у ст. 177 КПК України, а саме кожний з обвинувачених не одноразово судимий за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, має ряд непогашених судимостей. Таким чином, існує необхідність запобігти спробам кожного з обвинувачених вчинити новий злочин та забезпечити належну процесуальну поведінку кожного з обвинувачених.

Також суд звертає увагу, що кожний з обвинувачених немає постійного місця проживання на території м. Києва та Київській області, тобто існує необхідність запобігти спробам кожного з обвинувачених ухилитися від явки до суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне повернути зазначений акт прокурору для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 199, 291, 314, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 187 КК України повернути прокурору Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області для усунення недоліків.

Продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, на 60 днів до 17 березня 2019 року включно.

Продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, на 60 днів до 17 березня 2019 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2