Справа №295/2444/18
УХВАЛА
Іменем України

30.01.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження №0003383 від 23.06.2017 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 121 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

особи, яка вчинила кримінальне

правопорушення ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6

встановив:

23.06.2017 року близько 00 години ОСОБА_3 перебував поблизу буд. № 45 по пров. Котляревського, в м. Житомирі, де на ґрунті особистих неприязних відносин між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт. В цей же час та за вказаних обставин у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , усвідомлюючи характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, підійшов до ОСОБА_7 та наніс йому один удар в область скроневої частини голови силікатною цеглиною, після чого ОСОБА_7 впав. В подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, дерев`яною штахетиною, яку попередньо виламав з паркану, наніс ОСОБА_7 близько 20 ударів в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: лінійного перелому скроневої кістки з переходом на основу черепа, ран волосяної частини голови, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Своїми умисними діями, що виразились в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

12.03.2018 року ухвалою суду по справі призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-спихіатричної експертизи № 97 від 12.06.2018 року, на період кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_3 , останній не виявляв ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_3 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїдної форми, період спостереження менше року і за своїм психічним станом на теперішній час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосуванню до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді примусової госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Ухвалою суду від 26.07.2018 року, змінено порядок розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України і продовжено судовий розгляд згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України.

Під час судового розгляду ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, відмовився від дачі пояснень на підставі ст. 63 Конституції України та просив суворо не карати.

Суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 своїми діями вчинив суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки наведене повністю доводиться сукупністю доказів, що були зібрані під час досудового розслідування та судового розгляду, які були проаналізовані та оцінені судом у судовому засіданні.

Потерпілий у судовому засіданні показав, що все викладене в обвинувальному акті відповідає дійсності. Його вдарив ОСОБА_3 цеглиною по голові, що призвело до втрати свідомості. Потім свідок ОСОБА_8 розповіла йому, що обвинувачений бив його штахетиною. ОСОБА_3 розбив йому голову, поламав обидві щелепи та завдав струс мозку. Після того він пять дні був у реанімації, а потім ще лікувався близько 3-х днів у обласній лікарні. При визначенні міри покарання потерпілий покладався на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_3 та потерпілий її знайомі. 23.06.2017 року в м. Житомирі по вул. Котляревського між потерпілим та ОСОБА_3 відбувався конфлікт, внаслідок якого останній вдарив потерпілого цеглиною по голові, після чого останній втратив свідомість, потім приблизно 20 разів наніс удари штахетиною з цвяхом. Вона викликала швидку допомогу, а ОСОБА_3 втік. Його розшукувала поліція. Після лікарні нарахували після цієї події 24 шрами.

Судом досліджено також наступні письмові докази:

- протокол огляду місця події від 23.06.2017 року, відповідно до якого проведено огляд у приміщенні приймального відділення Обласної лікарні ім. Гербачевського, де за дверима комори знаходилася коробка з написом "Славна". У коробці знаходились чоловічі штани з 3-ма полосками білого кольору з плямами речовини бурого кольору. Вказані штани належать ОСОБА_3 (а.с. 49).

- протокол огляду місця події від 23.06.2017 року, відповідно до якого проведено огляд у дворі будинку АДРЕСА_1 . Було виявлено предмет схожий на ніж, частини деревяних штахет із плямами бурого кольору, цеглина білого кольору із слідами речовини бурого кольору. (а.с. 46-48);

- протокол огляду предмету від 24.06.17 р. з фототаблицями, згідно якого оглянута штахетина та силікатна цеглина є предметами якими було нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_7 24.06.2017 року оглянуто цеглину білого кольору, на якій виявлено пляму рідини бурого кольору неправильної геометричної форми з діаметром до 13 см, навколо якої розміщуються множинні сліди крапкового характеру біологічного походження. Також оглянуто деревяну палицю, що являє собою штахетину з паркану довжиною 1 метр та шириною 6 см. Вказана палиця має перелом близько середини та множинні плями рідини бурого кольору. Встановлено, що вказані предмети є предметами якими було нанесено тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та вони являють собою знаряддя скоєння даного кримінального правопорушення ;

- протокол проведення слідчого експеримента від 12.10.2017 року з фототаблицями, згідно якого потерпілий розповів про обставини, що мали місце 22-23.062017 року, вказано на місце, де відбувався конфлікт та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень (а.с. 54-67);

- протокол проведення слідчого експеримента від 27.10.2017 року з фототаблицями, згідно якого свідок ОСОБА_9 розповіла про обставини, що мали місце 22-23.06.2017 року, вказано місце події та механізм нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень (а.с. 69-77);

- висновком експерта № 1447 від 10.07.2017 року, згідно якого у ОСОБА_7 , відповідно записів виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 15176 обласної лікарні ім. О.Ф.Гербачевського, при його зверненні 23.06.2017 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому скроневої кістки з переходом на основу черепа, ран волосяної частини голови, що виникли від дії тупих предметів та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (а.с.53);

- висновок судово-медичної експертизи № 2339, відповідно до якої виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (а.с. 78-79).

Таким чином, суд всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання, що у кримінальному провадженні достатньо даних, які вказують на те, що ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно висновку стаціонарної судово-спихіатричної експертизи № 97 від 12.06.2018 року, ОСОБА_3 не виявляв ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_3 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїдної форми, період спостереження менше року і за своїм психічним станом на теперішній час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосуванню до нього примусоіих заходів медичного характеру у вигляді примусової госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно з ч. 3 ст. 19 КК України, не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Частиною 5 статті 94 КК України встановлено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Суд при визначенні виду і міри медичного характеру, враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але й те, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що на даний час останній страждає психічним захворюванням, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру може спричинити серйозну загрозу спричинення безпосередньо або неминучої шкоди цій особі або іншім особам.

Зважаючи на наведені обставини, а також враховуючи характер і тяжкість захворювання ОСОБА_3 , з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, що за станом свого психічного здоров`я він потребує госпіталізації до психіатричного закладу, суд приходить до висновку про необхідність застосувати до останнього на підставі ст.ст. 92-94 КК України за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України примусовий захід медичного характеру у вигляді примусової госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Долю речових доказів по справі вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити без змін.

Керуючись ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 19, 92-94, ч.1 ст. 121 КК України, ст. ст. 100, 124, ч. 2 ст. 292, 503, 512, 513 КПК України, суд, -

ухвалив:

Застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у

виді примусової госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Речові докази: силікатну цеглину та деревяну палицю після набрання ухвали законної сили - знищити.

Запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку до Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 Житомирської обласної ради до набрання ухвалою законої сили, - залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя