КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київський апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 24 квітня 2019 року, апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року, щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Крути, Ніжинського району, Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, учасника бойових дій, працюючого на посаді начальника територіального сервісного центру № 7443 Регіонального сервісного центру МВС в Чернігівській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10 травня 2019 року, з визначенням застави в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 200 грн. та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя врахував дані про особу ОСОБА_7 , який хоча раніше не судимий, однак на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що пов`язаний із пособництвом у отриманні неправомірної вигоди службовою особою, що пов`язане із вимаганням, при цьому останній тривалий час обіймав керівні посади у органах внутрішніх справ, має стійкі професійні та особисті зв`язки у сфері керівної ланки правоохоронних органів та органів прокуратури, інших органах державної влади, обізнаний із методами роботи правоохоронних органів, а тому, зважаючи на тяжкість імовірного покарання та інші встановлені обставини, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чинити незаконний вплив на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні з метою узгодження позиції поведінки та уникнення від відповідальності, знищити, сховати або спотворити докази, які мають значення для досудового розслідування, зокрема неправомірної вигоди, що досудовим слідством досі не віднайдено, а також другими способами перешкоджати встановленню істини по справі, у зв`язку із чим наведені в клопотанні обставини свідчать про існування значних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної його процесуальної поведінки.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники в інтересах підозрюваного, кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, а саме з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня за місцем його реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

В уточненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_5 , посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, просив визначити ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 76 840 грн.

Сторона захисту вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог КПК України, оскільки слідчим суддею не повно з`ясовано обставини справи, встановлення яких є обов`язковим відповідно до ст. 178 КПК України, обраний запобіжний захід не відповідає встановленій ст. 177 КПК України меті застосування запобіжного заходу як такого.
Стверджує, що слідчий суддя вдався до застосування виняткового запобіжного заходу, залишивши поза увагою, що прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Також, не взяв до уваги доводи захисника про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.
На переконання авторів апеляційної скарги, слідчий суддя визначив такий розмір застави, який неспроможний сплатити підозрюваним ОСОБА_7 , чим свідомо створив умови для того, щоб така застава не була ним внесена. Крім того, не провів аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства.

Наголошує сторона захисту на незаконності підозри за ч. 3 ст. 368 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 07 лютого 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000255, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
12 березня 2019 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та наступного дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України пособництво у одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади, поєднане з вимаганням.
14 березня 2019 року слідчий в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , за погодженням прокурора другого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року зазначене клопотання було задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10 травня 2019 року, з визначенням застави в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 200 грн. та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_7 , в їх сукупності.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, всупереч доводам апеляційних скарг.
На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати ймовірною підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідного заходу забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінальних правопорушень.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.
Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона малоймовірна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 перебуваючи на волі, чинити незаконний вплив на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, з метою узгодження позиції поведінки та уникнення від відповідальності, знищити, сховати або спотворити докази, які мають значення для досудового розслідування, а також іншими способами перешкоджати встановленню істини по справі, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Дані, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах захисники, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, матеріали судової справи не містять.
Визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органи державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду (справа "Сергій Волосюк проти України" п. 38).

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 200 гривень у національній грошовій одиниці України.

Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно з ухвалою, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.

Доводи авторів апеляційних скарг про те, що за матеріалами справи відсутні будь-які докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого злочину не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційних скаргах про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так, з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Тим паче, доводи, на які посилаються в апеляційних скаргах захисники, зокрема те, що застосований слідчим суддею альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є завідомо непомірним для підозрюваного, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, розмір якої з урахуванням існуючих ризиків, особи підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його непомірним немає, виходячи також із того, що цей розмір застави вже сплочений.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції остаточно дійшла висновку, що апеляційні скарги захисників, з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10 травня 2019 року, з визначенням застави в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 200 грн. та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2186/2019 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1