Справа № 184/269/19
Номер провадження 1-кп/184/107/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000004 від 02.01.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, на утриманні має неповнолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

01.01.2019 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився у тамбурі біля квартири АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний намір на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для реалізації якого ОСОБА_3 незаконно заволодів ключем від вхідних дверей тамбуру.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , знаходячись там же, в цей же день о 19 годині 00 хвилин, діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись допомогою ОСОБА_7 , який був введений в оману, скориставшись вищезазначеним ключем, незаконно проник до тамбуру, яким об`єднані квартира АДРЕСА_3 та квартира АДРЕСА_4 , взяв дитячий візочок «саrrеllо» та виніс його з тамбура, тим самим таємно викрав майно, належне ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_3 з викраденим майном з місця злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Згідно висновку товарознавчої експертизи №37/12.1/8 від 14.01.2019, вартість дитячого візочка «саrrеllо», становить 1 233 гривен 33 копійки.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1 233 гривен 33 копійки.

Під час судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання, що дійсно, він 01.01.2019 року у вечірній час разом зі своїм другом ОСОБА_8 перебував у свого знайомого ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_5 . Коли виходив з квартири, у тамбурі побачив дитячій візочок. Крім того, на цвяху у тамбурі висів ключ, який зі слів його знайомого, був від вхідних дверей до тамбура. Вказаний ключ він непомітно взяв для того, щоб в наступному повернутися та викрасти побачений дитячій візочок. Після того він пішов з ОСОБА_8 до себе додому, розповівши останньому про те, що дитячій візочок в тамбурі біля квартири є подарунком для дружини та вони мають повернутися за ним. Близько о сьомій годині того ж дня він з другом ОСОБА_8 повернулись за візочком до тамбура по АДРЕСА_5 , двері якого відімкнув ключем, що взяв раніше, зайшли до тамбура, взяли візочок та пішли додому. Візочок заніс до ванної кімнати, та через деякий час до нього прийшов ОСОБА_9 зі своїм сусідом та приїхали працівники поліції.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, судом з`ясовано добровільність позиції обвинуваченого у визнанні вказаних обставин, а відтак у суду відсутні будь-які сумніви з цього приводу, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в інше приміщення, доведена повністю, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжкім злочином; наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, працює, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, наявність пом`якшуючих обставин - щире каяття, дані про особу обвинуваченого, враховуючи думку прокурора, який вважав, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без його ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення, а тому вважає за можливе застосувати до нього норми ст.75 КК України та звільнити від відбуття покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним вчиненому протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлений.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази, суд вирішує виходячи з положень ст.100 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування по кримінальному провадженню запобіжний захід не обирався. Підстав для його обрання та застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: дитячій візочок «саrrеllо», переданий під розписку потерпілому ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили - залишити потерпілому.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1