Справа № 466/9101/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 18.06.2015 року про закриття кримінального провадження №0003456 від 16.10.2014 року та на постанову слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 29.11.2016 року про закриття кримінального провадження №0002369 від 05.07.2016 року

встановив :

14 листопада 2018 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність прокурорів Львівської місцевої прокуратури №2, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

27.11.2018 року ОСОБА_3 уточнив скаргу та просив скасувати постанову слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 18.06.2015 року про закриття кримінального провадження №0003456 від 16.10.2014 року та постанову слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 29.11.2016 року про закриття кримінального провадження №0002369 від 05.07.2016 року.

Свої вимоги мотивує тим, що постанови про закриття кримінального провадження №0003456 від 16.10.2014 року та кримінального провадження №0002369 від 05.07.2016 року є незаконними та необґрунтованими, винесені без дослідження всіх обставин кримінального провадження.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 уточнену скаргу підтримав, давши пояснення, аналогічні викладеним у скарзі. Вважає, що постанови про закриття кримінального провадження №0003456 від 16.10.2014 року та кримінального провадження №0002369 від 05.07.2016 року слід скасувати, як такі, що винесені незаконно.

Слідчий та прокурор Львівської місцевої прокуратури №2 в судове засідання не з`явилися, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0003456 від 16.10.2014 року та кримінального провадження №0002369 від 05.07.2016 року, суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

18.06.2015 року слідчим Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 прийнято постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003456 від 16.10.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 172 ч.1 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

04.08.2015 року вказана постанова слідчим була скерована на адресу ОСОБА_3 .

Крім того, 29.11.2016 року слідчим Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 прийнято постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002369 від 05.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.1 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення. 30.11.2016 року ОСОБА_3 отримав вищевказану постанову, про що свідчить його розписка на супровідному листі від 30.11.2016 року.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Разом тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваних постанов слідчим з дотримання вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надано належну оцінку обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, яке ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

При цьому, відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках,- на потерпілого.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Тобто це випадки, коли встановлено, що діяння, з приводу якого може здійснюватися кримінальне провадження, дійсно вчинено, однак не вказаною особою, а іншою особою або ж воно непередбачене чи не розцінюється кримінальним законом як злочин.

Однак, не зважаючи на вказані вимоги закону, заявником жодних доказів, які б спростовували обставини, що були підставою для закриття кримінальних проваджень, слідчому судді не надано. Також заявником у своїй скарзі не зазначено в чому полягає незаконність чи необґрунтованість постанови слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 18.06.2015 року про закриття кримінального провадження №0003456 від 16.10.2014 року та постанови слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 29.11.2016 року про закриття кримінального провадження №0002369 від 05.07.2016 року.

Крім того, відповідно до ст. 304 КПК України скарга на дії, бездіяльність слідчого чи прокурора, визначені ч. 1 ст. 303 цього кодексу, може бути подана особою протягом 10 днів з дня прийняття рішення, вчинення дії чи бездіяльності.

Скарга повертається особі, якщо вона подана після закінчення строку передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК, а особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Так, оскільки заявником спочатку була подана скарга на бездіяльність прокурорів Львівської місцевої прокуратури №2, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, а пізніше ОСОБА_3 уточнив вимоги скарги та просив скасувати постанову слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 18.06.2015 року про закриття кримінального провадження №0003456 від 16.10.2014 року та постанову слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 29.11.2016 року про закриття кримінального провадження №0002369 від 05.07.2016 року, тому слідчим суддею не повернуто вказану уточнену скаргу, а проводився розгляд скарги по суті.

Проте, зі змісту поданої уточненої скарги вбачається, що 18.06.2015 року слідчим Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 винесена постанова про закриття кримінального провадження №0003456 від 16.10.2014 року, а 29.11.2016 року слідчим Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 винесена постанова про закриття кримінального провадження №0002369 від 05.07.2016 року. Однак, незважаючи на те, що вказані оскаржувані постанови отримані заявником після їх винесення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_3 звернувся до суду з пропущеним 10-денним строком на оскарження.

Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений з поважних причин строку повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поважність причин визначається слідчим суддею, судом у разі неможливості своєчасного подання скарги або іншого документа через стихійне лихо, катастрофу, хворобу, відрядження, трагічні та інші непередбачувані події в житті людини, а також будь-які інші обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.

Проте всупереч вказаним вимогам ст. 117 КПК України, заявником не подано слідчому судді клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанов про закриття кримінальних проваджень, а також не вказано жодних обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на оскарження.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що орган досудового розслідування правильно надав оцінку фактичним обставинам справи і наявним доказам, під час досудового слідства проведені всі необхідні слідчі дії, а тому суд вважає, що у зв`язку з пропуском заявником строку на оскарження та ненадання жодних доказів в чому полягає незаконність чи необґрунтованість постанови слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 18.06.2015 року про закриття кримінального провадження №0003456 від 16.10.2014 року та постанови слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 29.11.2016 року про закриття кримінального провадження №0002369 від 05.07.2016 року, у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 55, 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 18.06.2015 року про закриття кримінального провадження №0003456 від 16.10.2014 року та на постанову слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 29.11.2016 року про закриття кримінального провадження №0002369 від 05.07.2016 року відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 22 січня 2019 року.

Суддя ОСОБА_1