н/п 1-кс/640/1045/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" січня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
представника власників майна - адвоката ОСОБА_4 ,
Досудовим розслідуванням встановлено, що впродовж 2017 року по теперішній час група матеріально відповідальних осіб, уповноважених ТзДВ "Страхове Товариство "Домінанта" код 35265086 отримувати страхові внески та укладати договори страхування, знаходячись на території міста Харкова, діючи за попередньою змовою у групі, систематично незаконно привласнюють грошові кошти, які надаються їм мешканцями міста Харкова, у вигляді страхових внесків, чим спричинили ТзДВ "Страхове Товариство "Домінанта" код 35265086, матеріальну шкоду на суму понад 500 000 гривень.
Органом досудового розслідування встановлено, що 16.01.2015 між ТзДВ «Страхове товариство «Домінінта» в особі директора Київської дирекції ОСОБА_7 та фізичної особою ОСОБА_5 було укладено договір доручення №АГ-0001-15 на здійснення посередницької діяльності в сфері страхування як страхового агента, відповідно до якого остання повинна була від імені ТзОВ «Страхове товариство «Домінанта» укладати договори страхування, одержувати страхові платежі від страхувальників із подальшим перерахуванням їх на поточний рахунок ТзОВ «Страхове товариство «Домінанта». З метою привласнення грошових коштів, отриманих у вигляді страхових внесків ОСОБА_5 за попередньою змовою і в групі із невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_8 » та іншими страховими агентами, діючими від імені ОСОБА_5 була організована злочинна схема привласнення грошових коштів, отриманих у вигляді страхових платежів: при укладанні договорів страхування агенти від застрахованих осіб отримують грошові кошти, зазначені в першому примірнику полісу в повному обсязі, передають їх ОСОБА_5 , яка в свою чергу, при звітуванні перед страховими компаніями, відправляла підроблені другі примірники полісів, де прописувалися інші істотні умови та, відповідно, менші суми. Відповідно ці суми перераховувалися на розрахункові рахунки Страховиків, а отримана різниця привласнювалася.
Встановити повну суму матеріальної шкоди, спричиненої ТздВ «Страхове товариство «Домінанта» можливо лише шляхом проведення спеціалістом-економістом вивчення первинних фінансово-бухгалтерських документів на укладення договорів страхування, банківських виписок про перерахування грошових коштів та первинних касових документів на внесення до каси грошових коштів та виведення різниці між сумою отриманих коштів від страхувальників та сум внесених до страхової компанії шляхом зустрічної звірки перших та других примірників страхових полісів, із виведенням суми викрадених ОСОБА_5 грошових коштів, які є власністю страхової компанії, яка буде й становити суму спричиненої матеріальної шкоди, для подальшого її підтвердження шляхом експертного дослідження шляхом проведення судової економічної експертизи.
15 листопада 2018 року на підставі ухвал слідчого судді Київського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 проведені обшуки за місцем мешкання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1 ; за місцем реєстрації ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_9 ; в приміщені, офісу розташованого по АДРЕСА_3 , в якому здійснює діяльність ОСОБА_5 , під час яких виявлено та вилучено майно, зазначене в протоколах обшуків від 15.11.2018 р.
У зазначених документах зафіксовані обставини вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим вони долучені до матеріалів кримінального провадження та надають можливість всебічно повно та неупереджено встановити всі обставини вчиненого кримінального правопорушення.
Документи містять інформацію щодо вчинених злочинів, щодо комп`ютерної та мобільних телефонів, по кримінальному провадженню призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу, так як необхідно встановити та здобути, долучити до матеріалів кримінального провадження наявну та видалену інформацію, щодо вчинення тяжкого злочину, що він містить. Стосовно грошових коштів маються підставі що вони здобуті злочинним шляхом.
Орган досудового розслідування має підстави вважати, що вилучене майно, відповідає вимогам ст.170 КПК України, оскільки майно вилучене під час обшуків визнано у кримінальному провадженні речовими доказами, у зв`язку із тим, що воно відповідає критеріям ст.98 КПК України, а саме: речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів предметів, документів та грошових коштів, вилучених під час обшуків проведених в ході досудового розслідування вважає за необхідне застосування під час досудового розслідування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 29.11.2018 р. на вказане майно накладено арешт.
Слідчий зазначає, що про наявність вказаної ухвали слідчого судді стало відомо 17.01.2019. Але необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна не відпала, вказане майно є речовими доказами, попередній арешт було накладено обґрунтовано, в теперішній час проводиться вивчення документів фахівцем-економістами за результатами якого можливо буде зробити остаточний висновок про дійсне походження вилучених грошових коштів та той факт що вони здобуті злочинним шляхом злочинним шляхом. Крім того за мак-буком Apple в корпусі сірого кольору проводиться судова комп`ютерно-технічна експертиза для забезпечення проведення якої необхідно накласти арешт на вказане майно. Інформація яка в ньому міститься має доказове значення.
Слідчий в судовому засіданні підтримав подане слідчим клопотання, просив його задовольнити.
Представник власників майна адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його незаконність, безпідставність, необґрунтованість. Вважав, що вилучення майна порушує права власників. Просив відмовити у задоволенні клопотання. Крім того зазначив, що судом вже розглядалось аналогічне клопотання слідчого після проведених обшуків та була винесена відповідна ухвала про накладення арешту на тимчасово вилучене під час обшуків майно. Після винесення слідчим суддею ухвали про скасування арешту з частини вилученого під час обшуків майна, орган досудового розслідування майно не повернув та повторно його не вилучав. Тому вважає відсутніми підстави для повторного звернення до суду з клопотання про накладення арешту на майно, на яке вже накладено арешт.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, встановив наступне.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
15.11.2018, на підставі ухвал слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, були проведені обшуки за наступними адресами, а саме: за місцем мешкання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1 ; в квартирі АДРЕСА_2 ; в приміщені офісу, розташованого по АДРЕСА_3 , в ході яких вилучене майно, зазначене в протоколах обшуків від 15.11.2018 р.
Ухвала слідчого судді від 03.01.2019 р. про повернення тимчасово вилученого майна не виконана, а 17.01.2019 р. сторона обвинувачення повторно звернулась з аналогічним клопотанням про арешт майна, яке було тимчасово вилучене в ході проведення обшуків за наступними адресами, а саме: за місцем мешкання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1 ; в квартирі АДРЕСА_2 ; в приміщені офісу, розташованого по АДРЕСА_3 , а саме на: ноутбук Makbook Apple в корпусі сірого кольору; грошові кошти в сумі 50 000 гривень; грошові кошти в сумі 4395 гривень; грошові кошти в сумі 10 євро; грошові кошти в сумі 541 долар США; грошові кошти в розмірі 67920 гривень; грошові кошти в сумі 13400 гривень; грошові кошти наступними купюрами: Купюра номіналом 200 грн.; Купюри номіналом 50 грн.; Купюри номіналом 20 грн.; Купюри номіналом 10 грн.; Купюри номіналом 5 грн.; Купюри номіналом 2 грн.; Купюра номіналом 1 грн.; грошові кошти у сумі 2 386, 00 гривень. Тобто сторона обвинувачення, повторно не вилучала майно, зазначене в клопотанні. Тому повторне звернення до суду з аналогічним клопотанням неприпустимо та протиречить нормам КПК України.
Згідно ч. 2. ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна
Слідчий зазначає, що необхідність в повторному застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна не відпала, вказане майно є речовими доказами, попередній арешт було накладено обґрунтовано, в теперішній час проводиться вивчення документів фахівцем-економістами за результатами якого можливо буде зробити остаточний висновок про дійсне походження вилучених грошових коштів та той факт що вони здобуті злочинним шляхом злочинним шляхом. Крім того за мак-буком Apple в корпусі сірого кольору проводиться судова комп`ютерно-технічна експертиза для забезпечення проведення якої необхідно накласти арешт на вказане майно. Інформація яка в ньому міститься має доказове значення, ОСОБА_5 відмовилася надавати пароль доступу до нього.
Однак, з вказаних обставин судове рішення вже винесено, будь-який повторний розгляд аналогічних клопотань є фактично намаганням переглянути рішення, яке вже набрало законної сили, що є неприпустимим.

Слідчий суддя враховує вимоги засад кримінального провадження, а саме ч. 6 ст. 9 КПК України, згідно до яких якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України.

Згідно п. 14 ч.1 ст. 7 КПК України, до засад кримінального провадження, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а доступ до правосуддя іншим шляхом, окрім ухвалення відповідних судових рішень неможливий.

Враховуючи, що слідчим суддею вже розглянуто аналогічне клопотання слідчого про арешт вилученого майна та з урахуванням загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Крім того, відповідно до вимог ч.6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Із клопотання та доданих до нього документів не вбачається, чи набула будь-яка особа статусу підозрюваного, обвинуваченого, що давало б підстави визначити хто саме несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та не надано відомостей про наявність обґрунтованого розміру цивільного позову у даному кримінальному провадженні.

Так, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.

Отже, враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення клопотання про арешт вказаного майна - відсутні.

Щодо виконання ухвали слідчого судді в частині скасування арешту майна на ноутбук Мakbook Apple, з урахуванням доводів слідчого щодо призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи, слідчий суддя зазначає, що зазначений ноутбук підлягає поверненню після проведення призначеної експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами та злочинними організаціями, СУ ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000172 від 10.02.2018 року про арешт майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1