Справа № 369/2887/19
Провадження №1-кс/369/918/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю скаржника ОСОБА_3 ,
представника скаржника ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна,-
ВСТАНОВИВ:
04.03.2019 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що ухвалою слідчого судді Києво- Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 від 09.10.2018 року, було задоволено клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області про арешт майна, та накладено арешт на автомобіль марки «Nissan-Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_3 .
Заявник вважає, що на даний час у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.
Скаржник зазначає, що арешт автомобіля створює труднощі для нього та його сім`ї. Також, ОСОБА_3 посилається на довідки ДАІ та вказує, що пошкодження автомобіля марки «Nissan-Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1 зазначені в протоколі огляду та затримання транспорту №171 від 04.10.2018 року були отримані в ході побутового використання транспортного засобу до ДТП, яке сталося 04.10.2018 року, а також в результаті іншого ДТП, що сталася в 2012 році.
Нартов вважає, що передача автомобіля власнику не зашкодить кримінальному провадженню, оскільки автомобіль зберігається на відкритому майданчику під впливом атмосферних явищ, що негативно позначається на технічному стані автомобіля та його цінності.
Тому, скаржник просив частково скасувати саме арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.10.2018 року, на автомобіль марки «Nissan-Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_3 для зберігання та користування, залишивши заборону розпорядження та відчуження.
05.03.2019 року слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_6 подав до суду заперечення на зняття арешту. Зазначає, що на даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005822 від 04.10.2018 року. Крім того, ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_7 від 22.02.2019 року призначено автотехнічну експертизу технічного стану транспортного засобу, щодо автомобіля «Nissan-Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1 , копія якої направлена до Київського НДЕКЦ та на даний час не виконана. Заперечував задоволенню скарги.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою слідчого судді Києво- Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 від 09.10.2018 року, було задоволено клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області про арешт майна, та накладено арешт на автомобіль марки «Nissan-Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_3 .
Заявник вважає, що на даний час у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.
В судовому засіданні заявник та його адвокат просили суд задоволити клопотання.
05.03.2019 року слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_6 подав до суду заперечення на зняття арешту. Зазначає, що на даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005822 від 04.10.2018 року. Крім того, ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_7 від 22.02.2019 року призначено автотехнічну експертизу технічного стану транспортного засобу, щодо автомобіля «Nissan-Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1 , копія якої направлена до Київського НДЕКЦ та на даний час не виконана. Заперечував задоволенню скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки скаржник не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та відповідно не довів що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки на даний час не були проведені всі необхідні експертизи та відповідно існує можливість використання даного автомобіля як доказу у кримінальному провадженні №0005822 від 04.10.2018 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 26, 132, 170-173, 175 372, КПК України, -

УХВАЛИВ:
В клопотанні ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1