ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/425/19 Справа № 206/6125/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2018 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про умовно - дострокове звільнення, -
за участю:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його звільнення від відбування покарання умовно-достроково.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2016 року засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. Вироком Апеляційного суду Донецької області від 15 листопада 2016 року змінено вирок в частині покарання, призначене покарання за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців.
Суд, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення, своє рішення мотивував тим, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а лише стає на шлях виправлення. Крім того, засуджений вже звільнявся умовно-достроково 28 листопада 2013 року, однак за період умовно-дострокового звільнення належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, оскільки повторно вчинив умисний корисливий злочин.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення. Апеляційну скаргу засуджений ніяким чином не обґрунтовує.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи за необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
З врахуванням викладеного у ОСОБА_6 фактично настало право на звернення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на що він звертає увагу в клопотанні.
Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.
Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 81 КК України і застосування до нього умовно-дострокового звільнення є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.
Разом з тим, виходячи з даних характеристики ОСОБА_6 , в установах виконання покарань знаходиться з 19 грудня 2016 року. Під час відбування покарання в Маріупольському ВЦ № 138 засуджений характеризувався негативно, мав 2 стягнення, заохочень не мав. З 10 листопада 2016 року утримується у Державній Установі Ігреньський виправний центр (№ 133), характеризувався позитивно, стягнень не має, має два заохочення від 10 липня 2018 року та 18 жовтня 2018 року.
Як вбачається з матеріалів провадження, 22 серпня 2018 року комісією установи ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до статті ст. 82 КК України.
Суд першої інстанції, виходячи з наявних в особовій справі характеристик, незважаючи на соціальну активність засудженого останнім часом, прийшов до висновку, що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_6 зазнає позитивних змін, до того ж до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Сам факт, що засуджений за час відбування покарання у Державній Установі Ігреньський виправний центр (№ 133) має лише дві подяки Н/У за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці не може свідчити, що він став на шлях виправлення. Достатніх даних на підтвердження вказаного факту засуджений ОСОБА_6 не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.
Доводи ОСОБА_6 про упереджене ставлення суду при постановленні рішення є безпідставними, судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що до ОСОБА_6 не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та не вбачає підстав до задоволення клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 537-539 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2018 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно - дострокове звільнення - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4