ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002023 від 13.08.2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з базовою освітою, непрацюючий, не одружений, має на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
13 серпня 2018 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на території парку імені Яланського, навпроти будинку № 6 по вулиці Лермонтова у місті Запоріжжя, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав тканинний рюкзак, в якому знаходився мобільний телефон фірми «Nomi i507», в корпусі чорного кольору, вартістю 2000 гривень, що належить ОСОБА_4 .
Після чого, незаконно заволодівши вищевказаним мобільним телефоном, ОСОБА_5 зник з місця скоєння кримінального правопорушення, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 2000 гривень.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, яке кваліфікується, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Правова кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України відповідає суті обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті і умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення, укладена між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 від 30.08.2018 року.

Згідно з даною угодою, потерпіла ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт строком сто вісімдесят годин,при цьому сторони зазначили, що потерпіла сторона будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

Розглядаючи в порядку ч. 2 ст. 474, ч. 5 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до положень ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 , кожний окремо, просили затвердити угоду про примирення та призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.
Захисник обвинувачено підтримала умови угоди про примирення та не заперечувала щодо затвердження угоди.
Прокурор не заперечувала щодо затвердження угоди.
Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.
Цивільний позов не заявлений.
Судові витрати по справі відсутні.
Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 369, 373, 374, 469, 471, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
Затвердити угоду від 30.08.2018 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 про примирення.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді громадських робіт строком сто вісімдесят годин.
Речові докази:
- диск DVD з відеозаписом з камер відео спостереження, який приєднаний до матеріалів досудового розслідування - залишити в матеріалах досудового розслідування;
- мобільний телефон фірми «Nomi i507», в корпусі чорного кольору, в якому знаходиться сім карта мобільного оператора „Київстар, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 - залишити останній за належністю;
- грошові кошти в сумі 165 грн., передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - залишити останньому за належністю;
- грошові кошти в сумі 50 грн., передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 - залишити останньому за належністю;
- поліетиленовий пакет з логотипом „АТБ білого кольору, в якому знаходилась чоловіча кепка чорно сірого кольору, шорти чорного кольору, взуття чорно синього кольору, футболка темно зеленого кольору, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_8 - залишити останньому за належністю.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 5-7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 6-7 ст. 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1