Справа № 713/145/19
Провадження №1-кп/713/80/19
ВИРОК
іменем України

05.04.2019 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 23.01.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з освітою середньо- спеціальною, одруженого, на утриманні перебуває 2 дітей не працюючого , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 з 23 серпня 2013 року працюючи на посаді майстра лісу НПП «Вижницький», будучи матеріально-відповідальною особою, з яким адміністрація державного підприємства уклала договір про повну матеріальну відповідальність від 23 серпня 2013 року, недбало віднісся до виконання покладених на нього зв`язків щодо охорони лісу, через неналежне їх виконання, внаслідок чого не встановленими особами вчинено самовільну рубку (розкрадання) лісу на загальну суму 88565 грн.

Так, згідно наказу директора НПП «Вижницький» №43-к від 22 серпня 2013 року ОСОБА_4 призначено на посаду майстра лісу Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» і за ним закріплено квартали лісу вказаного лісництва за №№ 7,8,13,14.

З метою, належної охорони та збереження лісу на ввірених ОСОБА_4 кварталах Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький», з ним укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 23 серпня 2013 року.

Відповідно до розділу II «Завдання та обов`язки» посадової інструкції, ОСОБА_4 , як майстер лісу зобов`язаний забезпечувати додержання пму охорони території та об`єктів Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» у межах ввіреного відділення (обходу); нести безпосередню охорону лісу та іншого державного майна на ввіреній йому дільниці; складати протоколи про всі види порушень природоохоронного законодавства і направляти їх у відділення.

Цього ж, дня ОСОБА_4 був ознайомлений із посадовою інструкцією, про що особисто розписався.

Однак, упродовж 2013-2014 років ОСОБА_4 в порушення вимог розділу II «Завдання та обов`язки» посадової інструкції майстра лісу з охорони природи, затвердженої директором НПП «Вижницький» від 23 серпня 2013 року неналежно віднісся до виконання покладених на нього обов`язків щодо охорони ввірених йому кварталів лісу Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький», внаслідок чого відбулися незаконні самовільні рубки лісу.

Зокрема, упродовж 2013-2014 років у кварталі №14 виділ 7 не встановлені особи здійснили самовільну рубку - 13 дерев породи Ялиця на суму 18895 гривень.

У кварталі №7 виділ 1,2 не встановлені особи здійснили самовільну рубку 9 дерев породи дуба, бука та ялини на суму 67899 гривень. Одного вітровального дерева породи бука на суму 1 801 гривень.

Всього, внаслідок неналежного ставлення ОСОБА_4 до виконання покладених на нього обов`язків щодо охорони ввірених йому кварталів лісу Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький», згідно розрахунку державної екологічної інспекції від 04.07.2014 року, невстановленими особами було здійснено самовільну рубку (розкрадання) лісу на загальну суму 88565 гривень, що спричинило істотну шкоду для власника майна НПП «Вижницький».

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав, посилався на обставини, вказані в обвинувальному акті. У вчиненому щиросердечно розкаявся, просив суворо не карати. До цивільного позову просить застосувати строки позовної давності.

Враховуючи обставини щодо визнання вини обвинуваченим у повному обсязі, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст. 349 ч. 3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.367 КК України, службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом інтересам держави.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст.12 КК України злочин передбачений ч.1.ст.367 КК України віднесений до категорії середньої тяжкості.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує вимоги пунктів 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, який характеризується позитивно за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

В судовому засіданні від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло клопотання про звільнення його від відбування покарання відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до п. "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до стаття 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Згідно ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не позбавлений відносно них батьківських прав.

Оскільки у ОСОБА_4 має на утримання двох неповнолітніх дітей, обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалось.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування основного та додаткового покарання.

Наслідки застосування амністії обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено.

При розв`язанні зазначеного цивільного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільним судочинством закріплено принцип змагальності сторін.

Крім того, за загальними принципами цивільного судочинства (ст.81 ЦПК) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

НПП «Вижницький» звернувся до ОСОБА_4 з цивільним позовом про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 88565,00 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування строків позовної давності до цивільного позову .

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що слідує зі змісту ч.1 ст. 261 ЦПК України.

Згідно ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовна давність у спорах про стягнення збитків, спричинених злочином розпочинається з моменту виявлення таких збитків, а не встановлення вини судовим рішенням (ВС/КЦС № 132/2083/16-ц від 28.03.2018)

Як вказано в обвинувальному акті внаслідок неналежного ставлення ОСОБА_4 до виконання покладених на нього обов`язків щодо охорони ввірених йому кварталів лісу Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький», згідно розрахунку державної екологічної інспекції від 04.07.2014 року, невстановленими особами було здійснено самовільну рубку (розкрадання) лісу на загальну суму 88565 гривень, що спричинило істотну шкоду для власника майна НПП «Вижницький».

Тобто про порушення цивільному позивачу було відомо , ще у 2014 році, а з цивільним позовом звернувся тільки 28.02.2019 року тобто з порушенням строку позовної давності.

На підставі вищенаведеного в цивільному позові НПП «Вижницький» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 88565,00 гривень, необхідно відмовити.

Судові витрати та речові докази відсутні .

Керуючись ст. ст. 368, 369, 371, 373- 376 КПК України, ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , винним у вчненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України та призначити покарання у виді штрафу в дохід держави 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 4250,00 гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням владних повноважень, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків строком на 1 рік.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного та додаткового покарання у виді штрафу в дохід держави 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 4250,00 гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням владних повноважень, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків строком на 1 рік, на підставі п. «в» ст.1, ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відмовити у задоволенні НПП «Вижницький» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 88565,00 гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1