ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/101/18 Номер провадження 11-кп/814/280/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.121 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000938, перевіривши апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 та прокурора у кримінальному провадженні Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 травня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новопсков Луганської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, раніше не судимого,, засуджено:
-за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 865 грн. 90 коп.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь фінансового управління Гадяцької районної державної адміністрації 1640,72 грн.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим в тому, що 20 листопада 2017 року у вечірній час у будинку АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_9 , останній разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 спільно вживали спиртні напої. Близько 21 год. 40 хв. ОСОБА_9 вирішив вигнати зі свого будинку ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_12 . Оскільки потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння та не міг самотужки покинути вказаний будинок, ОСОБА_9 наніс кистями рук, стисненими в кулаки та ногами у взутті потерпілому ОСОБА_12 не менше 9 ударів: 5 ударів по голові, обличчю (лобно тім?яним ділянкам справа і зліва, у потиличну область, ділянки носа і губ) та не менше 1-го удару в область грудної клітки зліва, та не менше 2-х ударів від яких утворилися синці на кисті і передпліччі, після цього взявши його за комір сорочки, волочачи по підлозі, витягнув на веранду. Там він відчинив двері на вулицю та виштовхнув ОСОБА_12 з порогу будинку, від чого потерпілий посунувся обличчям вниз по сходинках. Після цього, ОСОБА_9 , зреагувавши на зауваження ОСОБА_11 , що останній може замерзнути, затягнув ОСОБА_12 назад до будинку, замотав у спальний мішок, а сам пішов спати.
Наступного дня, 21.11.2017 ОСОБА_12 був доставлений до реанімаційного відділення Гадяцької ЦРЛ, де відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 125 від 21.11.2017 помер від забою головного мозку тяжкого ступеню та дифузної травми головного мозку.
Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційними скаргами звернулись прокурор Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у вчиненні злочину.

Вказує, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме не перевірено правдивість показів ОСОБА_11 , не допитані сусіди, інші мешканці села, не перевірено телефоні дзвінки обвинуваченого тощо.

Обвинувачений ОСОБА_9 в апеляційній скарзі вказує, що жодних ударів, які б могли призвести до утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 він не наносив. Судом не взято до уваги покази свідка ОСОБА_11 , який вказував, що чув лише звуки характерні для ляпасів по обличчю і їх було 3-4, а не 9, як стверджує суд.

Звертає увагу, що період часу з 18.40 до 22 години взагалі не пам`ятає і дана обставина не виключає отримання ОСОБА_12 тілесних ушкоджень поза межами його будинку.

В апеляційних скаргах прокурора та потерпілої порушується питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним за ч. 2 ст. 121 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком 8 років 6 місяців.

При цьому прокурор в принесеній апеляційній карзі вказує, що суд помилково зробив висновок про те, що нібито обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину і що ця обставина є такою, що пом`якшує його покарання. Жодних фактичних даних, які б вказували, що ОСОБА_9 сприяв розкриттю злочину у матеріалах кримінального провадження не має.

Зокрема, обвинувальний акт не містить обставин, які б пом`якшували покарання, відповідно до ст..66 КК України. Натомість, обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_8 щодо задоволення їх апеляційних скарг та їх заперечення проти апеляційної скарги прокурора і потерпілої, виступ прокурора ОСОБА_7 , яка подану прокурором апеляційну скаргу підтримала часткового, а саме в частині виключення з мотивувальної частини вироку посилання суду на наявність пом`якшуючої покарання обставини «активне сприяння розкриттю злочину», в іншій частині апеляційну скаргу прокурора не підтримала та заперечила проти задоволення принесених обвинуваченим та захисником в його інтересах апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.
Суд обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні цього кримінального правопорушення за встановлених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, зібраними і перевіреними в передбаченому законом порядку.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_8 про те, що вина ОСОБА_9 не ґрунтується на доказах, позбавлені підстав і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , даними протоколу проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_11 , даними висновків судово-медичних експертиз.

Зокрема, свідок ОСОБА_11 в ході судового розгляду повідомив, що він та ОСОБА_12 погодилися на прохання ОСОБА_9 допомогти йому в господарстві, після закінчення роботи близько 18 год. втрьох вживали спиртні напої після чого він заснув в кімнаті будинку ОСОБА_9 . Прокинувся свідок від того, що ОСОБА_16 тягнув його за одяг та вимагав негайно залишити будинок та забрати з собою ОСОБА_12 , який в цей час спав в напівсидячому положенні на дивані та ні на що не реагував. Вийшовши на кухню ОСОБА_17 чув у сусідній кімнаті звуки, характерні для нанесення ляпасів по обличчю, при цьому ОСОБА_16 поводився агресивно та нецензурно лаявся в адресу Коди. Через кілька хвилин ОСОБА_16 витягнув ОСОБА_18 за комір сорочки з будинку за поріг та штовхнув його.

За даними висновку комісійної судово-медичної експертизи №25 від 16.01.2018 року було виявлено такі тілесні ушкодження, спричинені ОСОБА_12 : 1) тяжка закрита черепно-мозкова травма забій головного мозку та мозочку з субарахноідальними крововиливами, крововиливи в м`які покриви голови лобно-тім`яних та потиличних областей, синці навколо очних областей, крововиливи в слизову губ, садно спинки носу; 2) перелом 8-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії з крововиливами в м`які тканини в ділянці 7-9 ребер; 3) крововиливи в м`які тканини в ділянці 7-8 ребер справа; 4) синці по тильній поверхні лівої кисті та правого передпліччя; 5) садна, крововиливи в м`які тканини спини: в ділянці лопаток, грудного відділу хребта; 6)дрібні округлі синці нижньої третини лівого плеча, садно лівого плеча. Враховуючи характер, локалізацію, кількість, взаєморозміщення тілесних ушкоджень, експертна комісія вважає, що ушкодження голови, в ділянці ребер, лівої кисті та правого передпліччя (винесені в групи 1-4) утворились від ударів тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кисті рук, стиснені в кулаки, ноги людини у взутті. При цьому потерпілому було нанесено не менше 9 ударів, зокрема, 5-ти ударів по голові, обличчю. Стосовно живої особи закрита черепно-мозкова травма, всі тілесні ушкодження на голові (оцінюються в сукупності), мають ознаки тяжких, як таких, що в даному конкретному випадку призвели до настання смерті потерпілого. Всі тілесні ушкодження по давності не суперечать строку, вказаному в описовій частині постанови, тобто у вечірній час 20.11.2017 р., про що свідчать дані медичної документації, морфологічні ознаки тілесних ушкоджень, судово-гістологічні дослідження.

Таким чином, на переконання колегії суддів, матеріалами кримінального провадження, зокрема даними висновку комісійної судово-медичної експертизи встановлено, що тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, в тому числі і ті, що потягли за собою смерть потерпілого, спричинені останньому в короткий проміжок часу ввечері 20.11.2017 р., майже одномоментно, про що зазначила допитана в ході апеляційного розгляду експерт ОСОБА_19 , що відповідає місцю і часу перебування потерпілого ОСОБА_12 в будинку обвинуваченого ОСОБА_9 . Версія сторони захисту про те, що тілесні ушкодження потерпілому було спричинено поза межами будинку ОСОБА_9 ретельно перевірялася судом першої інстанції та визнана судом неспроможною з огляду на здобуті в ході судового розгляду докази, в тому числі показання обвинуваченого ОСОБА_20 , свідка ОСОБА_11 , даними про стан алкогольного та наркотичного сп`яніння обвинуваченого та потерпілого. Погоджується з такими висновками і колегія суддів, оскільки про наявність в потерпілого видимих тілесних ушкоджень до вечора 20.11.17р. ні обвинувачений, ні свідок не зазначали, з 18 год. цього ж дня та до часу пробудження ОСОБА_20 , що як встановлено судом першої інстанції, склало проміжок часу в дві години, потерпілий, з огляду на стан сп`яніння, будинок ОСОБА_9 не залишав.

Щодо наданої комісією експертів відповіді на питання №14 висновку комісійної судово-медичної експертизи №25 від 16.01.18р. про те, що тілесні ушкодження, які призвели до настання смерті потерпілого, не могли виникнути за обставин, встановлених під час досудового розслідування кримінального провадження, колегією суддів з метою роз`яснення висновку, допитано судового експерта, завідуючу відділу комісійних експертиз ОСОБА_19 , яка колегії суддів роз`яснила, що відповідь на питання №14, викладена в підсумках експертизи в такій редакції з огляду на те, що ні в постанові слідчого, ні в показаннях ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 не було відображено механізм спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, які призвели до настання смерті потерпілого.

З урахуванням наведенного, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, наведені у вироку суду докази на підтвердження вини обвинуваченого належним чином перевірені судом, узгоджуються між собою, добуті без будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства. При цьому колегія суддів не вбачає підстав вважати показання свідка ОСОБА_11 неправдивими, про що зазначає захисник в принесеній апеляційній скарзі, з огляду на їх стабільність та узгодженість з іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами.

За таких обставин апеляційні скарги захисника та обвинуваченого є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Не підлягають до задоволення подані потерпілою та прокурором апеляційні скарги щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість.
При призначенні ОСОБА_9 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, приймав участь в бойових діях, його характеристику, відсутність обставин, які б пом`якшували покарання, обставини, що його обтяжують й дійшов правильного висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та необхідність обрання покарання у вигляді позбавлення волі, яке є справедливим як за своїм видом, так і за розміром.
Підстав для визнання призначеного ОСОБА_9 покарання явно несправедливим за своїм розміром через м`якість немає.
З огляду на викладене колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Водночас, доводи прокурора про безпідставне визнання судом обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченим «активне сприяння розкриттю злочину» є обґрунтованими.
За змістом закону і відповідно до роз`яснень, які містяться в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» - активне сприяння розкриттю злочину припускає надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

В даному випадку, з урахуванням позиції обвинуваченого під час судового та апеляційного розгляду, в ході якого він вину в скоєному визнавав частково, вказуючи, що не пам`ятає подій, що відбувалися та вважав, що ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження поза межами його будинку, при цьому з матеріалів кримінального провадження вбачається, що розслідування даного кримінального провадження та, відповідно, встановлення обставин справи здійснювалося виключно органом досудового розслідування, надання ОСОБА_9 будь-якої допомоги в установленні невідомих слідству обставин справи матеріали провадження не містять, а тому зазначена судом у вироку обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому підлягає виключенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_13 задовольнити частково.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду як на обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 «активне сприяння розкриттю злочину».

В іншій частині вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 травня 2018 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, що тримається під вартою в той самий строк, з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4