Справа № 515/1029/18
Провадження № 1-кп/515/13/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

06 лютого 2019 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155 від 02 травня 2018 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого (працюючого за наймом), не одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 14 лютого 2018 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ст. 125 ч.1 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи засудженим 14.02.2018 року Татарбунарським районим судом Одеської області за ст. 125 ч.1 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, 26 березня 2018 року був належним чином ознайомлений із порядком та умовами виконання покарання у виді громадських робіт та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього виду покарання.

Відповідно до наказу керівника Управління майном комунальної власності та забезпечення благоустрою в місті Татарбунарської міської ради від 27 березня 2018 року, ОСОБА_4 повинен був приступити до відбування вищевказаного покарання в період з 27.03.2018 року по 04.05.2018 року, з встановленням робочого графіку відпрацювання з 07 години до 11 години, але, не зважаючи на вказані обставини, ОСОБА_4 без поважних причин, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робі, до їх виконання не приступив і в подальшому жодного разу упродовж встановленого для нього періоду не з`явився для їх відбування.

03 липня 2018 року під час досудового розслідування між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, була укладена угода про визнання винуватості, за умовами якої обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за вказаних вище обставин; сторони погодились на призначення ОСОБА_4 узгодженого покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді 1 місяця арешту. На підставі ст.71 КК України, ОСОБА_4 за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.02.2018 року , передбаченим п.п. 1,4 ч.1 ст. 72 КК України, шляхом переведення менш суворого виду покарання в більш суворий вид, у виді 10 (десяти) днів арешту, призначивши йому до відбування остаточне покарання у виді арешту строком 1 (один) місяць 10 (десять) днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Як передбачено ч.2 вказаної статті, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, та надав згоду на застосування до нього узгодженого виду покарання у разі затвердження судом угоди про визнання винуватості. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити йому узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав в повному обсязі, просив її затвердити, призначивши обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши сторони кримінального провадження, з`ясувавши, що вони правильно розуміють зміст зазначених обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, суд дійшов наступного.

Відповідно п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких завдана шкода лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт .

Згідно зі ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст.389 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 є добровільним, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

З`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

За таких обставин, враховуючи, що умови угоди не суперечать вимогам закону, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим, наявні фактичні обставини для визнання винуватості, суд вважає, що укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 374-376, 468-470, 472-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 03.07.2018 року, укладену між прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винним за ч.2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, у виді арешту строком на 1 місяць.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_4 до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.02.2018 року, по правилам, передбаченим п.п.1, 4. ч.1 ст. 72 КК України, шляхом переведення менш суворого виду покарання в більш суворий вид, у виді 10 (десяти) днів арешту, призначивши йому до відбування остаточне покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 10 (десять) днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 - не застосовувати.

Апеляційна скарга на вирок подається Апеляційному суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1