Єдиний унікальний номер № 285/1335/17
Провадження № 1-кп/0285/125/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2019 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Новограді-Волинському кримінальне провадження № 285/1335/17 0000108 від 20 січня 2017 року) по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, вдівця, непрацюючого, РНОКПП - НОМЕР_1 , учасника АТО на території Донецької та Луганської областей, раніше несудимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України,-
ВСТАНОВИВ :
16 січня 2017 року, близько 21 год., ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , перебуваючи в кухні будинку потерпілого ОСОБА_9 , по АДРЕСА_1 , вживали спиртні напої з останнім. В цей час між особою, що вчинила суспільно небезпечне діяння - ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_9 з приводу годинника потерпілого виник конфлікт, в який втрутився ОСОБА_7 . Під час даного конфлікту ОСОБА_7 та особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння - ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ) вирішили заподіяти тілесні ушкодження потерпілому.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , ОСОБА_7 заламав руки потерпілому за спину і в такому положенні їх тримав, а ОСОБА_4 став наносити удари кулаком руки потерпілому по обличчю зліва, в область носа, лоба, лівого ока, нанісши їх декілька. Далі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 повалили потерпілого на підлогу на спину, де ОСОБА_7 почав тримати ОСОБА_9 за руки, але останній вирвався від ОСОБА_7 . В той момент коли ОСОБА_9 піднімався з підлоги, то ОСОБА_4 ногою наніс йому декілька ударів по грудній клітині спереду. ОСОБА_7 після цього почав наносити лежачому на спині ОСОБА_9 удари кулаком правої руки по обличчю справа, нанісши їх декілька, та відразу почав наносити удари ногою по правій стороні тулуба, який він закривав своїми руками.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 35 від 23.01.2017 заподіяно легкі тілесні ушкодження у вигляді синців навколо правого ока з переходом у виличну ділянку справа, в проекції правої гілки нижньої щелепи з переходом на праву щоку, в білявушній ділянці справа, на внутрішньо-задній поверхні лівого плеча у нижній частині, на зовнішній поверхні лівого плеча у середній частині /2/, саден в ділянці зовнішньо задньої поверхні правого ліктьового суглоба /10/, в ділянці зовнішньо-задньої поверхні лівого ліктьового суглоба /16/, на задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя у середній частині /3/.

Після чого ОСОБА_7 , без відриву в часі, вирішив незаконно заволодіти мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_9 . З даною метою ОСОБА_7 зайшов у кімнату зали, де зі столу відкрито викрав належний потерпілому мобільний телефон марки «Samsung GT-E 1080i», вартістю 400 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку компанії ПрАТ «Київстар», вартістю 20 грн., на рахунку якої знаходились гроші в сумі 56 грн. Після чого ОСОБА_7 із відкрито викраденим майном на загальну суму 476 грн. залишив місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінальних правопорушень, викладених в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляв, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснено.
Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_7 та його умисні дії, які виразились у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.
Умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) потерпілого ОСОБА_9 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує, що обвинувачений раніше несудимий, вперше вчинив злочини невеликої та середньої тяжкості, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, учасник АТО на території Донецької та Луганської областей, потерпілий не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 у вигляді позбавлення волі, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів та таким, що відповідає загальним засадам призначення покарання, встановлених ст. 65 КК України
Разом з тим, у судовому засіданні від захисника - адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання про звільнення його від відбування покарання відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» підтримане обвинуваченим ОСОБА_7 .

Прокурор вважає, що воно підлягає задоволенню.

Суд враховує, що відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Згідно ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Статтею 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочин до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» (7 вересня 2017 року), приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, про що свідчить довідка № 2897 від 20.04.2017 видана військовою частиною-польова пошта НОМЕР_2 .

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати відсутні.
Арешт на майно не накладався.
Питання про долю речових доказів вирішено судом відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.
Його ж визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1-го року позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у вигляді 1-го року позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Речові докази: наручний годинник марки "LEDFORT", чохол для мобільного телефону, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_9 - залишити ОСОБА_9 по належності.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий :