Справа №621/1308/18
Провадження №1-кп/621/191/18
УХВАЛА

03 грудня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
у складі: головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв кримінальні провадження №0000417, №0000719, №0000489 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження терміну дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою строком на 60 днів. На обгрунтування клопотання послався на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують тривати, раніше обвинуваченому обирався біль м"який запобіжний захід, однак ним було вчинено новий злочин, що вказує на наявність ризику вчинення ним нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати більш м"який запорбіжний захід, а саме, цілодобовий домашній арешт за місцем проживання його дружини.

Захисник ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечувала та заявила клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою постійного місця проживання: АДРЕСА_1 . Просила відкласти судовий розгляд, надавши можливість ознайомитися з матеріалами крмінального провадження.

В обґрунтування клопотання зазначила, що обвинувачений страждає на ряд тяжких хронічних захворювань внаслідок чого був направлений на МСЕК для отримання статусу інваліда, але не встиг цього зробити, оскільки стосовно нього був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В умовах тримання під вартою він взагалі не отримує належного медичного лікування, що ставить під загрозу не лише його здоров`ю, а й його життя.

З метою доведення відсутності необхідного лікування вона звернулася із запитом до ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

Крім того, просить врахувати те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, а саме він одружений, має трьох малолітніх дітей та постійне місце проживання. Наміру переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих не має.

Прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання захисника про відкладення судового розгляду не заперечували.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявлених клопотань, суд дійшов наступного:

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 27.08.2018 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Харківська установа виконання покарань (№ 27)" на строк до 24.10.2018.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2018 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений на 60 днів до 17.12.2018.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, продовження запобіжного заходу, слідчим суддею та судом враховано наявність ризиків вчинення нових злочинів а також переховування від суду.

На даний час стороною захисту не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, або змінилися обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 .

Крім того, суду не надано доказів того, що обвинувачений ОСОБА_4 за станом здоров`я не може перебувати в умовах ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

Наявні відомості про те, що під час розгляду судом кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 296 КК України, до суду надійшли обвинувальні акти по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні нових, у тому числі тяжких, злочинів, що вказує на наявність ризику вчинення ним нових злочинів.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 2 ст. 289 КК України, вказує на наявність ризику переховування від суду.

Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу не зменшилися і продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно статей 1, 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних, до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до правової позиції, сформульованої у пункті 79 рішення Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" від 10.02.2011, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в пункті 35 рішення Європейського суду з справ людини у справі "Летельє проти Франції".

Стороною захисту не підтверджено належними доказами неможливість застосування такого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 як тримання під вартою через його стан здоров"я.

Надані на обгрунтування клопотання медичні висновки не містять категоричних протипоказань перебування ОСОБА_4 в місцях ув"язнення за станом здоров"я.

Зокрема, консультативним висновком № 820240 Державної установи "Інститут патології хребта та суглобів ім. Проф. М.І.Ситенка" ОСОБА_4 рекомендовано прийом медичних препаратів та постільний режим.

За даними медичної карти амбулаторного хворого на ім"я ОСОБА_4 вбачається, що він звертався 03.09.2018 за медичною допомогою, підтверджено як і раніше діагноз: В20 ІV клінічна стадія, стадія клінічної ремісії.

Як вбчається із виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 09.12.2017, не встановлено час перебування ОСОБА_4 на амбулаторному чи стаціонарнонму лікуванні, лікувальні трудові рекомендації не визначено.

З історії хвороби № 2592 вбачається, що ОСОБА_4 перебував на лікуванні з 26.06.2017 по 11.07.2017. Рекомендовано спостереження сімейного лікаря та боротьбу зі шкідливими звичками.

Таким чином, жодна із наданих медичних довідок не містить протипоказань за станом здоров"я перебувати обвинуваченому ОСОБА_4 в умовах ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

За таких обставин належить відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 194, 331, 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 - відмовити.

Клопотання прокрора ОСОБА_3 - задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" продовжити на 60 (шістдесят) днів до 31 січня 2019 року включно.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про відкладення судового розгляду та надання можливості ознайомитися з матеріалами крмінального провадження - задовольнити.

Відкласти судовий розгляд та призначити нову дату судового засідання на 10 гд 40 хв 21.12.2018.

Ухвала суду оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Головуючий -