№566/107/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2019 року смт. Млинів, Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника служби у справах дітей Млинівської РДА ОСОБА_7 ,
представника ювенальної превенції ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000538, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 листопада 2017 року відносно неповнолітнього

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , учня 11 класу Пугачівської ЗОШ 1-3 ступенів, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_10 , на початку листопада 2017 року (точної дати органом досудового розслідування не встановлено), приблизно о 15 год. 00 хв., з метою збагачення за рахунок чужого майна, прийшов до господарства ОСОБА_11 , що розташоване в АДРЕСА_1 , де скориставшись відсутністю власниці господарства, а також інших сторонніх осіб, вирішив незаконно проникнути всередину гаражного приміщення та протиправно заволодіти колесом від велосипеда.
ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний намір, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та переслідуючи корисливий мотив, спрямований на особисте збагачення за рахунок чужого майна, відчинивши вхідні двері, проник всередину гаражного приміщення, та усвідомлюючи, що його злочинні дії не будуть помічені власником та іншими сторонніми особами, підійшов до велосипеда марки «ТХЕD», де умисно, таємно, за допомогою металевого ключа, який приніс з собою, від`єднав заднє колесо з вказаного велосипеда, яке в подальшому забрав з собою та переніс до місця свого проживання в АДРЕСА_1 , тим самим привласнив викрадене майно та розпорядився ним на власний розсуд, в результаті чого завдав ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 329, 71 грн.

Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185КК України, визнав повністю, дав суду показання, що він не пам`ятає якого числа, в листопаді 2017 року, він дізнався, що в ОСОБА_11 помер зять і залишився велосипед. Він хотів купити в неї колесо до велосипеда. Він прийшов до ОСОБА_11 на подвір`я, постукав у двері, однак йому ніхто не відкрив. Він пішов до приміщення гаража, так як двері в приміщення гаража були відкриті. Зайшовши в гараж, він нікого не побачив, однак виявив в приміщенні гаража велосипед і вирішив «зняти» колесо.

На даний час колесо потерпілій повернуто. Він щиро розкаюється у вчиненому та просить його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні дала показання про те, що вона проживає з чоловіком, донькою і онуками в господарстві в АДРЕСА_1 . Подвір`я господарства загороджене. На момент крадіжки колеса з велосипеда вона перебувала в лікарні, а в господарстві залишився лише її чоловік. Детально про обставини крадіжки колеса з велосипеда вона пояснити нічого не може. Вона, потерпіла, повідомляє суд, що ніяких оголошень щодо продажу колеса від велосипеда вона ніде не поміщала та, навіть в думці, не мала наміру продавати велосипед, який на даний час користується.
На даний час вона претензій до ОСОБА_4 матеріального та морального характеру не має і погоджується з думкою прокурора щодо призначеної міри покарання.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_12 , вина обвинуваченого підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема, заявою ОСОБА_11 від 11 листопада 2017 року про те, що невідома особа, в період з 02 листопада 2017 року по 10 листопада 2017 року, здійснила крадіжку заднього колеса з велосипеда, який знаходився в належному їй господарстві, що розташоване в АДРЕСА_1 .
(а.с.9, к/п №0000538)
Протоколом огляду місця події від 11 листопада 2017 року проведеного з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, в присутності понятих, за участю власниці ОСОБА_11 підтверджується, що місцем огляду являється приміщення гаража в житловому господарстві, що розташоване в АДРЕСА_1 .
З місця події нічого не вилучалось.
Протокол огляду місця події був зачитаний всім учасникам вголос, заяв зауважень та доповнень не надійшло.
(а.с.11-12, к/п №0000538)

До протоколу огляду місця події від 11 листопада 2017 року долучено фототаблицю.
(а.с.13-16, к/п №0000538)

Відповідно до заяви від 25 листопада 2017 року, ОСОБА_6 добровільно видала працівникам поліції заднє колесо з велосипеда, яке було викрадено з господарства ОСОБА_11 на початку листопада 2017 року.
(а.с.34, к/п №0000538)
З протоколу огляду речей від 25 листопада 2017 року, проведеного з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, в присутності понятих, вбачається, що об`єктом огляду являється заднє колесо з велосипеда типу «горник», марки «TXED». Під час огляду заднє колесо з велосипеда типу «горник», марки «TXED» було вилучено в Млинівське ВП.
(а.с.335, к/п №0000538)
До протоколу огляду речей від 25 листопада 2017 року долучено фототаблицю.
(а.с.36, к/п №0000538)

Висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 06 грудня 2017 року №3.2-1160/17 підтверджується, що ринкова вартість наданих на експертизу основних частин колеса, станом на 06 листопада 2017 року за роздрібними цінами, що діяли на споживчому ринку України на аналогічні товари,з врахуванням їх амортизаційного зносу, могла становити: шини марки «Traveller» - 141,38 грн; обода із шерстенями та втулкою 188,33 грн.
(а.с.41-43, к/п №0000538)
Дії обвинуваченого ОСОБА_13 слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_14 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризуються позитивно, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає міру покарання у виді позбавлення волі на на строк від трьох до шести років.

У відповідності до ч.4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до тяжкого злочину.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_13 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та повне відшкодування заподіяних злочином збитків, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього ОСОБА_13 в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до звіту про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від 10 квітня 2018 року у кримінальному провадженні, складеного відповідно до вимог статтей 485,487 КПК України службою у справах дітей Млинівської РДА, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 . Ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину негативне, розуміє серйозність скоєного, шкодує про свої дії та готовий нести відповідальність.
На думку служби у справах дітей Млинівської РДА найбільш доцільними заходами щодо неповнолітнього з метою перевиховання являється подальше навчання та здобуття професії, перевиховання в родині, що буде відповідати інтересам дитини.

З досудової доповіді інспектора Млинівського районного сектору з питань пробації відносно обвинуваченого ОСОБА_4 від 22 лютого 2019 року вбачається, що орган пробації зробив висновок про те, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, Млинівський районний сектор з питань пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.
На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень:підтримання соціально-корисних зв`язків, проведення профілактичних бесід.

У відповідності до ст. 98 КК України до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: 1) штраф; 2) громадські роботи; 3) виправні роботи; 4) арешт; 5) позбавлення волі на певний строк.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу , що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу та з урахуванням положень Загальної частини КК України.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», згідно зі ст. 98 КК до неповнолітніх як основні покарання можуть бути застосовані лише штраф, громадські та виправні роботи, арешт і позбавлення волі на певний строк, а як додаткові - штраф і позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Застосування до осіб, які на час постановлення вироку не досягли шістнадцятирічного віку, таких покарань, як громадські та виправні роботи, а також арешту законом не передбачено.

Перелік видів покарань, визначений у ст. 98 КК, є вичерпним. Інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони досягли повноліття. Визначаючи розмір покарання таким особам, суд має виходити з відповідних положень статей 99-102 КК.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення злочину на початку листопада 2017 року був неповнолітнім та досяг шістнадцятирічного віку, тобто призначаючи покарання останньому, суд керується положеннями, визначеними у розділі XV КК України.

У Постанові Пленуму ВСУ №5 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», зазначається, що суди при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватись принципу справедливості, індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація.

Статтею 102 КК України передбачено, що покарання у виді позбавлення волі особам, які не досягли до вчинення злочину вісімнадцятирічного віку, може бути призначене на строк від шести місяців до десяти років, крім випадків, передбачених пунктом 5 частини третьої цієї статті. Неповнолітні, засуджені до покарання у виді позбавлення волі, відбувають його у спеціальних виховних установах.

Позбавлення волі не може бути призначене неповнолітньому, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості.

Покарання у виді позбавлення волі призначається неповнолітньому:

1) за вчинений повторно злочин невеликої тяжкості на строк не більше одного року шести місяців;

2) за злочин середньої тяжкості на строк не більше чотирьох років;

3) за тяжкий злочин на строк не більше семи років;

4) за особливо тяжкий злочин на строк не більше десяти років;

5) за особливо тяжкий злочин, поєднаний з умисним позбавленням життя людини, на строк до п`ятнадцяти років.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_14 , суд враховуючи дані про особу обвинуваченого, і, зокрема, те, що ОСОБА_10 вчинив злочин у неповнолітньому віці, а також сукупність пом`якшуючих покарання обвинувачуваному обставин, характеризуючі дані про особу обвинуваченого, а також звіт про неповнолітнього обвинуваченого та досудову доповідь інспектора Млинівського районного сектору з питань пробації про обвинуваченого у кримінальному провадженні, вважає за можливе застосувати відносно ОСОБА_13 статтю 75 КК України та ст.104 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд, враховуючи дані про особу неповнолітнього обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обвинувачуваного обставин та характеризуючі дані про особу обвинуваченого, вважає за можливе застосувати відносно нього ст. 75 КК України.

Частиною 1-3 статті 104 КК України передбачено, що звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі.

Іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років.

У разі звільнення неповнолітнього від відбування покарання з випробуванням суд може покласти на окрему особу, за її згодою або на її прохання, обов`язок щодо нагляду за засудженим та проведення з ним виховної роботи.

Згідно п.15 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-66/0/4-17 від 16 січня 2017 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", під час призначення неповнолітньому покарання слід враховувати, що вік неповнолітньої особи згідно п.3 ч.1 ст.66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання незалежно від того, чи досяг обвинувачений на час розгляду кримінального провадження повноліття. Зважаючи на конкретні обставини справи, суди повинні враховувати як такі, що пом`якшують покарання, й інші обставини, перелічені в ч.1 згаданої статті, а також обставини, які хоча й не зазначені у законі, але знижують ступінь суспільної небезпечності злочину чи особи, в тому числі примирення з потерпілим, втягнення неповнолітнього в злочинну діяльність іншою особою тощо.
До неповнолітніх, визнаних винним у скоєнні злочину, судом може бути призначено лише покарання, передбачені у ст.98 КК, та виключно в межах розмірів та строків, установлених ст.ст.99-102 КК України. При цьому посилатися в резолютивній частині вироку на ст.69 КК не потрібно.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України у неповнолітньому віці, суд вважає за необхідне призначити йому міру покарання в межах розмірів та строків, установлених ст.ст.99-102 КК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Постановою про визнання та приєднання речових доказів від 06 грудня 2017 року, речовим доказом визнано заднє колесо з велосипеда типу «горник», марки «TXED», яке було передано під розписку потерпілій ОСОБА_11

(а.с.335, к/п №0000538)

У відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

У відповідності до ч.1 ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході досудового розслідування було проведено судову товарознавчу експертизу, що об`єктивно підтверджується довідкою про витрати на проведення: судової товарознавчої експертизи від 06 грудня 2017 року №3.2-1160/17 в сумі 395,48 грн.;

(а. с. 40 к/п №0000538)
Частиною 2 ст.124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Разом з тим, статтею 124 КПК України не передбачено стягнення процесуальних витрат за проведення експертиз з неповнолітнього обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи те, що статтею 124 КПК України не передбачено стягнення процесуальних витрат за проведення експертиз з неповнолітнього обвинуваченого, суд вважає за доцільне процесуальні витрати, пов`язані з проведнням судової товарознавчої експертизи віднести за рахунок коштів державного бюджету України.

На підставі наведенного,
керуючись ст. ст.349, 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України
с у д ,-
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому міру покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75, 104 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речовий доказ по справі:
-заднє колесо з велосипеда типу «горник», марки «TXED», яке було передано під розписку потерпілій ОСОБА_11 - залишити потерпілій ОСОБА_11 .

Звільнити ОСОБА_9 від оплати процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової товарознавчої експертизи № 3.2-1160/17 від 06 грудня 2017 року.

Згідно до ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1