Провадження № 1-в/522/140/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м Одеси у складі:

Головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

Секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву засудженої ОСОБА_3 про заміну покарання визначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси у кримінальному провадженні №0000076,

Учасники процесу:
прокурор - ОСОБА_4 ,

засуджена - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5

в с т а н о в и в
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
До провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява засудженої ОСОБА_3 про заміну покарання визначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси у кримінальному провадженні №0000076, вмотивована наступним.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості укладені між прокурором та підозрюваною ОСОБА_3 . ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України. На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 15300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 260100 (двісті шістдесят тисяч сто гривень), з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки з конфіскацією майна.

Як вказано у заяві, на даний час, ОСОБА_3 перебуває у скрутному матеріальному становищі оскільки немає постійного місця роботи. Просить замінити призначене покарання на громадські роботи на підставі ст. 53 КК України, з урахуванням ст. 72 КК України.

Позиція учасників судового розгляду.
В судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення заяви, оскільки ОСОБА_3 засуджена за вчинення особливо тяжких злочинів, і покарання не може бути заміненим на громадській роботи.

Засуджена та її захисник підтримали заяву у повному обсязі, просили суд її затвердити.

Положення закону, якими керувався суд при вирішенні справи.
Кримінальний процесуальний кодекс
Стаття 537. Питання, які вирішуються судом під час виконання вироків
1. Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:
10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;
Стаття 538. Питання, які вирішуються судом після виконання вироку
1. Після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.
Стаття 539. Порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку
1. Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.
2. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:
2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першоїстатті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу;
4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.
3. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
5. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
6. За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Закон України про кримінальну відповідальність
Стаття 12. Класифікація злочинів
1. Залежно від ступеня тяжкості злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.
2. Злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
3. Злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
4. Тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.
5. Особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.
6. Ступінь тяжкості злочину, за вчинення якого передбачене одночасно основне покарання у виді штрафу та позбавлення волі, визначається виходячи зі строку покарання у виді позбавлення волі, передбаченого за відповідний злочин.
Стаття 53. Штраф
1. Штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.
2. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої злочином, або отриманого внаслідок вчинення злочину доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Суд, встановивши, що такий злочин вчинено у співучасті і роль виконавця (співвиконавця), підбурювача або пособника у його вчиненні є незначною, може призначити таким особам покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, без урахування розміру майнової шкоди, завданої злочином, або отриманого внаслідок вчинення злочину доходу.
3. Штраф як додаткове покарання може бути призначений лише тоді, коли його спеціально передбачено в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
4. З урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
5. У разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.
У разі несплати штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного як основне покарання, та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді позбавлення волі із розрахунку один день позбавлення волі за вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у таких межах:
1) від одного до п`яти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення злочину середньої тяжкості;
2) від п`яти до десяти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення тяжкого злочину;
3) від десяти до дванадцяти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення особливо тяжкого злочину.
Якщо під час розрахунку строку позбавлення волі цей строк становить більше встановлених цією частиною статті меж, суд замінює покарання у виді штрафу покаранням у виді позбавлення волі на максимальний строк, передбачений для злочину відповідної тяжкості цією частиною статті.

Кримінальний виконавчий кодекс
Стаття 26. Порядок виконання покарання у виді штрафу
1. Засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
2. У разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.
3. У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.
4. У разі несплати засудженим чергового платежу під час призначення штрафу з розстрочкою виплати суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу за поданням кримінально-виконавчої інспекції замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.
Мотиви, із яких виходив суд при постановленні ухвали.
Як встановлено у судовому засіданні вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та підозрюваною ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 15300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 260100 (двісті шістдесят тисяч сто гривень), з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки з конфіскацією майна.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2018 року, заяву захисника засудженої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про розстрочку виплати штрафу - задоволено частково, та постановлено щомісячну виплату ОСОБА_3 штрафу у розмірі 21675 грн. щомісяця строком на 12 місяців.
В подальшому, ОСОБА_3 звернулась із заявою до суду про заміну визначеного покарання на громадській роботи.
У кримінальному кодексі України, визначено підстави для заміни покарання у вигляді штрафу на громадські роботи, у разі засудження особи до покарання, яке не перевищує три тисячі неоподаткованих мінімумів громадян. В той же час, ОСОБА_3 присуджено штраф у розмірі, який в п`ять разів перевищує три тисячі неоподаткованих мінімумів громадян. У такому разі, заміна покарання може бути тільки на позбавлення волі з розрахунку один день позбавлення волі - вісім неоподаткованих мінімумів громадян.
З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що заміна покарання із вище викладених обставин буде суперечити вимогам матеріального права, заява ОСОБА_3 не ґрунтується на законі, а тому не може бути задоволена.

На підставі ст. 53 КК України, керуючись ст.ст. 318-380, 372, 537, 539, КПК України, суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви засудженої ОСОБА_3 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських робіт - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з моменту проголошення рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

10.04.2019