ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4366/17 Номер провадження 11-кп/814/177/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001341 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Крюківського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 2.04.2018,
ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської обл., українця, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 180 годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 2500 грн. В іншій частині позову ОСОБА_10 відмовлено.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 27.07.2017 приблизно о 17 годині, перебуваючи біля запасного входу до магазину «Оптовичок» за адресою: вул. Східна. 20-А м. Кременчук, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_10 , наніс останній один удар правою рукою стиснутою в кулак у вилицеву ділянку голови зліва, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження у вигляді синця голови (вилицева ділянка зліва).
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та визнати його невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 про стягнення з нього моральної шкоди у повному обсязі.

Свої вимоги обвинувачений мотивує тим, що поза увагою суду залишилися показання обвинуваченого про те, що він не наносив удару потерпілій, а потерпіла, даючи показання не зазначала про те, що він обвинувачений наніс їй удар рукою стиснутою у кулак, будь-які інші докази щодо механізму заподіяння удару потерпілій, а саме: рукою, долонею чи рукою стиснутою в кулак, і в яку частину тіла та чи був удар взагалі,відсутні.

На думку обвинуваченого висновки експерта №645 від 28.07.2017, № 764 від 4.09.2017 та №765 від 4.07.2017 є недопустимими доказами, оскільки експертизи проведені: особою, щодо якої є сумніви у її компетентності та щодо якої відсутні відомості в реєстрі атестованих судових експертів; без попередження експерта про кримінальну відповідальність. Також зазначає, що у висновках експерта №645 від 28.07.2017, № 764 від 4.09.2017 та №765 від 4.07.2017 не зазначено час проведення експертиз, матеріали справи, які були надані експерту, не встановлено належним чином особу, щодо якої проводилася експертиза. Також апелянт зазначив, що від сплати судового збору звільняється позивач у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину, тому суд безпідставно прийняв до розгляду цивільний позов потерпілої про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди,оскільки потерпіла не додала квитанції про сплату судового. Розмір моральної шкоди потерпілою під час розгляду провадження не доведений.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на м`якість покарання, яке явно не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді 200 годин громадських робіт. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що судом не у повній мірі враховано те, що обвинувачений не розкаюється, не працює, перебування на утриманні обвинуваченого двох неповнолітніх дітей не підтверджено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги обвинуваченого і, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційних скаргах, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, ґрунтується на зібраних у справі і перевірених у суді доказах, оцінених у сукупності, як того вимагає ст. 370 КПК України.

Так, у суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 підтвердила , що 27.07.2017 приблизно о 17 годині в магазині «Оптовичок» по вул. Східній, 20 А в м. Кременчук, де вона працює продавцем зайшов обвинувачений ОСОБА_7 з сином, при цьому обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння і запитав у неї «Є холодне пиво, чи ні?», на, що вона відповіла, що не знає. Після цього обвинувачений почав її ображати і лаятися у її бік нецензурною лайкою, погрожуючи звільнити з роботи. В результаті цього між нею та обвинуваченим розпочалася сварка та вона відмовила ОСОБА_7 в обслуговуванні, після чого вийшла з магазину через службовій вхід. Спілкування з обвинуваченим було приблизно 5-10 хвилин. Перебуваючи на парапеті біля службового входу вона палила цигарку, у цей час з магазину вийшов обвинувачений і підійшовши до неї почав знову ображати її та висловлюватися щодо неї нецензурною лайкою, а потім вдарив її кулаком правої руки в ліву сторону обличчя. Від удару вона вдарилась головою об залізні двері входу і в цей час до них підійшов молодий чоловік, запитавши, чи все нормально. Після цього обвинувачений розвернувся і пішов, а вона повернулася в магазин і взявши лід з холодильника приклала холод до обличчя в місці удару, викликавши охорону і поліцію, повідомивши напарниці ОСОБА_11 , що її вдарив обвинувачений. В цей час обвинувачений знову зайшов в магазин і коли підійшов до них, вона запитала в нього навіщо він її вдарив, на що той відповів, що не бив. Охорона приїхала через 10-30 хвилин і в подальшому спілкувалася з обвинуваченим.

Такі показання потерпілої підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_12 - продавця магазину «Оптовичок», яка повідомила, що потерпіла є її колегою по роботі, стосунки з останньою робочі, обвинуваченого знає, як постійного покупця магазину, стосунків ніяких з останнім не має. 27.07.2017 приблизно 17 години між потерпілою та обвинуваченим виникла сварка в магазині«Оптовичок» за адресою:вул. Східна,20 А м. Кременчук, як між продавцем та покупцем через те, що обвинувачений, який був напідпитку, так як у нього був запах алкоголю з ротової порожнини у потерпілої просив холодного пива з холодильника, остання відповіла йому, що не знає, холодне воно чи ні, обвинувачений відповів, що чому б не подивитися яке воно і, що продавець не знає свою роботу і в подальшому словесна перепалка переросла між останніми в сварку під час, якої обвинувачений та потерпіла ображали один одного нецензурною лайкою. У зв`язку з виникненням даного конфлікту, вона ОСОБА_12 сказала потерпілій, щоб вона залишила робоче місце, а вона сама буде обслуговувати покупця- обвинуваченого. Потерпіла пішла на службовий вихід, перед цим викликала по телефону охорону, а обвинувачений, якому вона ОСОБА_12 продала пиво, вийшов з магазину через центральний вихід. Що відбувалося на вулиці вона не бачила, але через 2-3 хвилини потерпіла зайшла в магазин через службовий вхід і в сльозах повідомила, що її вдарив ОСОБА_13 , тобто обвинувачений, якого вони знали по імені, як постійного покупця магазину, прибравши ліву руку зі щоки і вона побачила у потерпілої червону ліву щоку. До цього конфлікту у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не було. В цей час обвинувачений знову зайшов в магазин через центральний вхід і вони знову почали сварку, при цьому потерпіла говорила йому, що він її вдарив, а останній відповідав, що він її не бив, підтвердивши сам факт спілкування з потерпілою на задньому дворі магазину. Потерпіла при цьому діставала лід з холодильника і прикладала до щоки. Обвинуваченого вона знає приблизно трьох років і за цей час у неї з ним були аналогічні конфліктні ситуації по роботі, і всі рази обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння і нецензурно лаявся.
Наведені показання потерпілої і свідка узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_14 - головного інженера ТОВ «Грифон Альянс», який повідомив суду першої інстанції, що потерпілу та обвинуваченого не знає і стосунків ніяких не підтримує, станом на липень 2017 року він проживав в м. Полтава. 27.07.2017 приблизно 17 години у цей час було світло і все чітко видно на відстані приблизно 40 метрів він бачив як із запасного входу магазину вийшла продавець, так як вона була в форменому одязі продавця цієї мережі магазинів і палила цигарку. Через 2-3 хвилини з боку магазина до продавця-потерпілої підійшов обвинувачений, який був в стані алкогольного сп`яніння, що було видно по його ході та зрозуміло по млявій мові і поведінці, і між останніми виникла сварка стосовно пива, обвинувачений висував потерпілій претензії. У ході сварки обвинувачений правою рукою вдарив потерпілу в область лівої щоки, сторонніх осіб поряд з ними не було. Через нанесення удару потерпілій, він ОСОБА_14 підвівся і підбіг до обвинуваченого і потерпілої, щоб їх розборонити, обвинувачений від якого був запах алкоголю намагався ще вдарити потерпілу, також під`їхав наряд охорони. При цьому, він бачив у потерпілої червоний слід зліва в області виска та щоки від удару. Охоронці намагалися заспокоїти обвинуваченого відштовхнули його від потерпілої заломивши йому руки за спину.
8.09.2017 свідок ОСОБА_14 під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 27.07.2017 приблизно 17 години біля запасного входу до магазину « Оптовичок» по вул. Східній, 22А м. Кременчук нанесла один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_10 ..
Відео записом з камер відеоспостереження магазину « Оптовичок» по вул. Східній, 22-А м. Кременчук та даними протоколу огляду даного відео запису від 14.08.2017 підтверджуються обставини конфлікту між потерпілою та обвинуваченим 27.07.2017 з 17 години 02 хвилин до 17 години 07 хвилині у магазині «Оптовичок» за адресою: вул. Східна,20-А м. Кременчук.
Свідок ОСОБА_15 - член громадського формування з охорони громадської безпеки в судовому засіданні підтвердив наведені вище показання потерпілої та свідків у тому, що влітку 2017 року група швидкого реагування формування виїжджала за командою диспетчера на виклик до магазину «Оптовичок» по АДРЕСА_2 .
За даними висновку експерта № 645 від 28.07.2017 у потерпілої ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця голови ( вилицева ділянка зліва), які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Дане тілесне ушкодження не характерне утворенню в результаті падіння з висоти власного росту , як з приданням тілу прискорення, так і без такого, про що свідчить його механізм утворення. Тілесне ушкодження у вигляді синця вилицевої ділянки зліва, утворилися з силою, достатньою для його спричинення. Будь-яких об`єктивних судово - медичних даних за взаєморозташування нападника та потерпілого на момент судово - медичної експертизи немає. Положення потерпілої в момент спричинення їй тілесних ушкоджень могло бути як вертикальним, чи близьким до вертикального, так і горизонтальним, чи близьким до горизонтального, при цьому була ліва половина обличчя доступна до травмуючого предмету. На момент судово - медичної експертизи, тілесних ушкоджень, характерних для самооборони не виявлено.
Також з досліджуваної частини цього висновку вбачається, що окрім синця невизначеної форми, синього кольору, розміром 5,0x4,0 см. в проекції виличної ділянки зліва, експертом виявлено в потиличній ділянці справа припухання м`яких тканин без зміни кольору шкіри 4,0x5,0 см, що підтверджують показання потерпілої про те, що в результаті удару обвинуваченого остання вдарилася потиличною ділянкою голови.

10.08.2017 під час проведення слідчого експеримента із застосуванням фотозйомки потерпіла ОСОБА_10 показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим.
Згідно висновку експерта № 764 від 4.09.2017 показаний потерпілою ОСОБА_10 під час проведення слідчого експеримента механізм нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим відповідає об`єктивним судово - медичним даним отриманим при її судово - медичній експертизі.
10.08.2017 під час проведення слідчого експеримента із застосуванням фотозйомки свідок ОСОБА_14 показав механізм нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 ..
Висновком експерта № 765 від 4.09.2017 підтверджено,що показаний свідком ОСОБА_14 механізм нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 відповідає об`єктивним судово - медичним даним отриманим при судово - медичній експертизі ОСОБА_10 ..
ОСОБА_16 судово - медичний експерт Кременчуцького міськрайонного відділення Обласного бюро СМЕ, фах - судово медична експертиза, стаж роботи за фахом з 2014 року, має 5 кваліфікаційний клас судового експерта підтвердила, що проводила експертизи № 645 від 28.07.2017, №764 від 4.09.2017 та № 765 від 4.09.2017 по даному кримінальному провадженню, при цьому у висновку експерта № 645 вказано її дівоче прізвище « ОСОБА_17 », а в інших - її шлюбне прізвище « ОСОБА_18 », шлюб було укладено 18.08.2017. ЇЇ кваліфікація підтверджена сертифікатом № 9434, виданого 31.08.2014 та прізвище ОСОБА_17 , після проведення відповідного атестування 31.01.2014 зі строком дії сертифікату до 31.01.2019. Іншого сертифікату вона не отримувала, хоча після укладання шлюбу подавала відповідні документи в Обласне бюро СМЕ на зміну прізвища і зміну документів і відповідним наказом по бюро було вказано на зміну її прізвища і виконання обов`язків експерта під даним прізвищем, і відповідно будь яких заборон на проведення нею експертиз на даний час не існує. Чому її не внесено у Реєстр судових експертів за шлюбним прізвищем їй не відомо, так як це не входить в її компетенцію, а відповідно спеціалістів Міністерства юстиції України. Підставою для проведення вказаних експертиз були постанови слідчого на їх проведення і питання, які вказані в постановах, на які вона і надавала відповіді, які вказані у висновках. Про кримінальну відповідальність за ст.ст.384-385 КК України попереджена та права за ст.69 КПК України роз`яснені слідчим, що підтверджується постановами слідчого і відповідно про це зазначено у висновках експерта при наданні висновку, про що слугує її експерта підпис про ознайомлення з правами та попередження про відповідальність за ст.ст.69, 70, 102 КПК України та ст.ст.384-385 КК України. При проведенні експертизи потерпілої остання надала замість паспорта своє посвідчення водія з її фотографією та вказала адресу, яку вона внесла у висновок з її слів і вважає, що надання посвідчення замість паспорту ніяким чином не вплинуло на її висновок стосовно виявлених тілесних ушкоджень у потерпілої. Аналогічним чином була проведена експертиза на підставі даних слідчого експерименту з потерпілою за № 764 та свідком за № 765 від 04.09.2017, у висновках яких вказано, що показання потерпілої та свідка відповідають об`єктивним судово медичним даним , отриманим при судово - медичній експертизі потерпілої. Експертизи № 764 та 765 вона мала право проводити, так як останні мають відношення до механізму, локалізації, кількості тілесних ушкоджень у потерпілої і їх утворенню. Стосовно часу проведення експертизи, такі дані відсутні у бланку і відображаються в документації .
Отже, ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 , суд правильно врахував, що про обставини вчинення злочину потерпіла зазначає послідовно, логічно її показання стосовно нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим біля службового входу в магазин повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_12 стосовно того, що між останніми був конфлікт і до виходу з магазину у потерпілої не було тілесних ушкоджень на обличчі, а після повернення через кілька хвилин до магазину, остання мала тілесні ушкодження і прямо вказала, що їх спричинив обвинувачений. При цьому, потерпіла діставала лід з морозильної камери і прикладала до обличчя, що підтвердив і сам обвинувачений.
Аналогічним чином, показання потерпілої та свідка ОСОБА_12 узгоджуються і у тому, що конфлікт спровокував саме обвинувачений і перший почав ображати потерпілу нецензурною лайкою,і після того як вийшла потерпіла з магазину,обвинувачений придбав пиво і також вийшов з магазину, через декілька хвилин потерпіла забігла у магазин і повідомила,що їй обвинувачений наніс тілесні ушкодження.
Твердження захисника та обвинуваченого, що потерпіла та свідок ОСОБА_14 є знайомими і через це показання останнього не потрібно брати до уваги не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду у суді першої та апеляційної інстанцій.Більше того суд правильно послався на показання свідка ОСОБА_14 , оскільки вони об`єктивно узгоджуються з наведеними вище доказами.
Проти наведених вище показань потерпілої та свідків, крім спричинення удару, не заперечує і сам обвинувачений ОСОБА_7 , який надав показання про те, що 27.07.2017 приблизно о 17 годині, повертаючись з риболовлі, він разом з сином зайшов в магазин «Оптовичок» по вул. Східній 20-А м. Кременчук купити продукти. Підійшовши до потерпілої, яка працює продавцем магазину, він запитав останню, яка шафа з напоями увімкнена і в якій є холодне пиво. Отримавши відповідь в грубій формі, про те, що вона тільки заступила на роботу і не знає цього, він обурився. В результаті чого між ним і потерпілою розпочалася сварка у якій і він, і ОСОБА_10 виражалися нецензурною лайкою. В цей час підійшла інша продавець ОСОБА_11 , яка сказали їм перестати сваритися і сказала потерпілій, що вона сама його обслугує, після чого потерпіла пішла. Вийшовши з магазину з двома пляшками пива, проходячи повз магазин з іншого боку, син йому сказав, що потерпіла стоїть і палить біля службового входу на парапеті, куди грузять товар з машин в магазин і він вирішив підійти і поговорити з потерпілою, з`ясувати, чому вона так себе вела в розмові з ним. Віддавши сину пиво, він відправив останнього, а сам підійшов до потерпілої порозмовляти. В ході бесіди остання знову почала розмовляти з ним грубо і лаятися нецензурною лайкою. Він сказав їй, що зараз викличе охорону, після чого потерпіла повернулася в магазин, їх спілкування проходило приблизно двох хвилин, при цьому нікого поряд він не бачив. При цьому, він до потерпілої ніякої фізичної сили не застосовував. Він знову зайшов в магазин, щоб викликати охорону в зв`язку з такою поведінкою потерпілої, на що продавець ОСОБА_11 сказала, що вона вже викликала охорону і навіщо він вдарив потерпілу, на що він відповів, що нічого не робив і потерпілу не бив. При цьому, він бачив, як потерпіла брала лід з морозилки і прикладала його до свого обличчя, куди саме сказати не може. Приблизно через 7 хвилин до магазину приїхало авто охорони на ВАЗ 2109 з двома охоронцями, до яких він підійшов, щоб розібратися в інциденті, разом з якими він зайшов до магазину, де продавці показали на нього, як на винуватця конфлікту. Стверджує, що тілесних ушкоджень потерпілій не наносив.

Щодо посилань обвинуваченого та його захисника, що потерпіла не говорила про те, що обвинувачений наніс їй удар рукою стиснутою в кулак вони є неспроможними, так як спростовуються наведеними вище показаннями потерпілої і свідка ОСОБА_14 , даними отриманими під час проведення слідчих експериментів із останніми та висновками експерта.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що показання потерпілої ОСОБА_19 є правдивими та достовірними і відсутні підстави вважати її показання надуманими чи необґрунтованими.
При цьому, суду не доведено, що ОСОБА_10 мала будь які особисті мотиви чи мету оговорити обвинуваченого у вчиненні ним інкримінованого йому злочину. Та обставина, що потерпіла і обвинувачений мали раніше між собою конфлікт з приводу обслуговування в магазині, не дають підстав вважати, що у останньої були причини оговорювати обвинуваченого у вчиненні даного злочину.
Потерпіла при дачі показань попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, показання давала добровільно і у суду відсутні будь - які сумніви щодо їх правдивості та об`єктивності.
У ході судового розгляду не встановлено, тобто відсутні будь-які об`єктивні дані про спілкування потерпілої після конфлікту з обвинуваченим в магазині ще з ким не будь і такі дані суду не були надані, при цьому, встановлено, що потерпіла після конфлікту з обвинуваченим вийшла через запасний вхід магазину і за ці 2-3 хвилини, коли вона була відсутня на робочому місці, спілкувалася тільки з обвинуваченим, що підтвердив і сам обвинувачений в своїх показаннях, а саме, що при його спілкуванні з потерпілою сторонніх осіб поряд не було, що підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_14 і враховуючи даний короткий проміжок часу 2-3 хвилини, в сукупності вказує на ту обставину, що ніхто, крім самого обвинуваченого, не міг спричинити потерпілій тілесних ушкоджень.
Враховуючи викладене вище, колегія судддів приходить до висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України правильна, так як він спричинив умисне легке тілесне ушкодження.
Твердження обвинуваченого про те, що висновки експерта є недопустимими доказами, оскільки проведені без попередження експерта про кримінальну відповідальність, особою, щодо якої виникли сумніви у її компетентності та щодо якої відсутні відомості в реєстрі атестованих судових експертів є необґрунтованими за таких підстав.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.

Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.

До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Статтею 9 вказаного Закону України передбачено, що атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України.

Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

На момент апеляційного розгляду провадження відомості щодо судового експерта ОСОБА_20 внесені до Єдиного реєстру судових експертів, з яких вбачається, що ОСОБА_20 є атестованим судовим експертом, їй видано сертифікат експерта № 9434 від 31.01.2014, який діє до 31.01.2019, вид експертної спеціалізації: судово-медична експертиза.

Інших доказів щодо відсутності відомостей про експерта ОСОБА_16 в Єдиному реєстрі судових експертів на момент проведення експертиз чи ухвалення вироку суду, апеляційному суду не надано.

Тому сумнівів щодо компетенції судового експерта щодо проведення саме такого виду експертиз як судово-медична, в колегії суддів не виникає.

Твердження обвинуваченого про те, що експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність спростовується висновками експерта, з яких вбачається, що з правами та обов`язками експерта, що передбачені ст. 69 КПК України ознайомлений. Відповідно до ч.2 ст. 102 та ст. 70 КПК України за відмову або ухилення від дачі висновку експерта або за дачу свідомо неправдивого висновку експерта несе відповідальність за ст.ст. 384-385 КК України експерт повідомлений, про що мається особистий підпис цього експерта.

Також апеляційні вимоги обвинуваченого щодо неналежного оформлення висновку експерта не відповідає дійсності, оскільки ці документи містять усі складові висновку, а саме вступну частину відповідно до форми, затвердженої наказом МОЗ України 5.08.1999 № 197, включаючи час проведення: початок та закінчення експертизи, дослідницьку частину, а саме зовнішнє дослідження людини (огляд) та висновок.

Окрім цього посилання обвинуваченого про не встановлення належним чином особи, щодо якої проводилася експертиза, необхідно зазначити, що особу, ОСОБА_10 встановлено за посвідченням водія НОМЕР_1 від 2.11.2010.
Згідно норм ст. 13 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус від 20.11.2012 № 5492- VI 1) документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: а)паспорт громадянина України;б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в)дипломатичний паспорт України; г)службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д)посвідчення члена екіпажу; е)посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України; 2) документами, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус є:а)посвідчення водія; б)посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; в)посвідка на постійне проживання; г)посвідка на тимчасове проживання;ґ) картка мігранта;д) посвідчення біженця; е)проїзнийдокумент біженця; є) посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту;ж) проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Тобто особу потерпілої ОСОБА_10 встановлено відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, висновки експерта №645 від 28.07.2017, № 764 від 4.09.2017 та №765 від 4.07.2017 є належними та допустимими доказами.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції всебічно дослідив докази та правильно встановив обставини провадження, провівши судовий розгляд лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, як того вимагає ст. 337 КПК України. Саме такий судовий розгляд є суттєвою гарантією справедливого розгляду та вирішення провадження і права забезпечення обвинуваченого на захист.

У зв`язку з цим доводи обвинуваченого про його невинуватість у вчиненому злочині є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. З постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, його відношення до вчиненого, а саме не визнання вини у вчиненому злочині, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обговорюючи призначене ОСОБА_7 покарання колегія суддів окрім визнаного судом, враховує всі обставини по провадженню в їх сукупності, і те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Разом з цим відсутні підстави і для задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки всі обставини, на які вказує прокурор у своїй апеляційній скарзі судом у вироку враховано.

За таких підстав суд першої інстанції дійшов правильного висновку про призначення покарання обвинуваченому у виді громадських робіт.

Таким чином призначене ОСОБА_7 не в мінімальних межах покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, відповідає вимогам статей 50,65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Тому доводи апелянтів є неспроможними.

Частиною 5 статті 128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку зі цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 23, ст. 1167 ЦК України, моральна шкода заподіяна особі підлягає відшкодуванню, якщо шкода заподіяна знівеченням або ушкодженням здоров`я. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала внаслідок знівечення або пошкодження здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його і можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, його майнового стану, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення.

Як вбачається з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

З роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року (далі - ППВСУ) вбачається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат Сіх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановивши доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України суд першої інстанції, задовольнив частково позовні вимоги потерпілої щодо стягнення моральної шкоди і стягнув із обвинуваченого завдану злочинними діями моральну шкоду, розмір якої визначив у сумі 2500 грн.

При цьому, судом було встановлено та враховано, що у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_10 перенесла фізичні та моральні страждання внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим, емоційні та душевні страждання через перенесене нервове потрясіння, в неї порушився нормальний життєвий уклад, тощо.

З огляду на викладене вище апеляційний суд погоджується з висновками суду і вважає, що розмір стягнутої моральної шкоди було визначено із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілої, конкретних обставин справи.

Тому доводи обвинуваченого про те, що суд безпідставно стягнув на користь потерпілої моральну шкоду при цьому мотивуючим тим, що він не спричиняв тілесних ушкоджень, є безпідставними.

Відповідно до п.2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Через це твердження обвинуваченого про те, що до цивільного позову у кримінальній справі потерпілою повинно було надано докази сплати судового збору є необґрунтованими.

З огляду на викладене вище безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування та зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційних скаргах, колегія судців не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 2.04.2018 щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4