Справа № 740/6110/18
Провадження № 1-кп/740/126/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ніжині Чернігівської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Києва, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, інваліда 3 групи, одруженого, має двох неповнолітніх дітей: 2003 року народження, та 2012 року народження, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.09.2018 року о 00 год. 37 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-210994», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому знаходився пасажир ОСОБА_7 , рухався на автодорозі від с.Мала Кошелівка Ніжинського району Чернігівської області до с.Липів Ріг Ніжинського району Чернігівської області, перевищуючи максимально допустиму швидкість на даному відрізку дороги.

Рухаючись у вказаному напрямку на відстані 480 м від дорожнього знаку 5.45 «с.Мала Кошелівка» ОСОБА_4 неправильно оцінив дорожню обстановку, відвернув рульове кермо ліворуч, не переконавшись, що це буде безпечним, у результаті чого виїхав на ліве узбіччя відносно напрямку свого руху, де здійснив наїзд на дерево.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ-210994», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому грудини по центру в ділянці її руків`я та переломів ребер: з права 3-9 ребро, з ліва 2-8 ребро по середньо-ключичній лінії, також виявлені розриви тканини легень у прикореневих ділянках та вісцеральної плеври, масивні крововиливи, що просякають тканини легень у даних ділянках, садна правого передпліччя, тильної поверхні правої стопи та правого гомілково-ступневого суглобу, які є тяжкими тілесними ушкодженнями та стали безпосередньо причиною його смерті.

У даній дорожній обстановці ОСОБА_4 порушив вимоги п.2.3 б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, яким передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.10.1 Правил дорожнього руху, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.12.1 Правил дорожнього руху, яким визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати йог рух та безпечно керувати ним; п.12.6 ґ, згідно якого поза населеними пунктами дозволяється рух із швидкістю не більше 90 км/год.

Порушення ОСОБА_4 п.п.2.3 б, 10.1, 12.1, 12.6 ґ Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, стало причиною та умовою настання дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться у прямому причинному зв`язку з її наслідками.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю у вчиненні злочину і показав, що 07.09.2018 року о 00 год. 37 хв. він керував автомобілем марки «ВАЗ-210994», в якому на задньому пасажирському сидінні знаходився його товариш з дитинства ОСОБА_7 , на автодорозі від с.Мала Кошелівка Ніжинського району Чернігівської області, перевищивши швидкість, відвернув рульове кермо ліворуч, у результаті чого виїхав на ліве узбіччя відносно напрямку свого руху, де здійснив наїзд на дерево та втратив свідомість і в лікарні дізнався про загибель ОСОБА_7 . Внаслідок ДТП він отримав інвалідність 3 групи. В скоєному щиро кається, просив і просить пробачення у потерпілої, надавав і буде в подальшому надавати їй матеріальну допомогу.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що вона простила обвинуваченого, який перебував з її загиблим внаслідок ДТП чоловіком ОСОБА_7 в дружніх відносинах, систематично надає їй матеріальну допомогу по утриманню її малолітньої дитини. Просила не позбавляти його волі, так як він має двох неповнолітніх дітей і для неї більш необхідним буде його працевлаштування і можливість надання в подальшому ним матеріальної допомоги на дитину. Цивільний позов вона не заявляла.
Крім визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується також іншими доказами, які суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним досліджувати стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Заслухавши сторони та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доказана повністю і його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Суд виходить з того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, часткове відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, які обтяжують покарання, і дійшов висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Але, з урахуванням вищевикладених даних щодо ступеня тяжкості злочину, необережну форму вини, обставин, що пом*якшують покарання, першу судимість, інвалідність 3 групи, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, висновок досудової доповіді органу пробації про низький ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, низький ризик його небезпеки для суспільства та можливість його виправлення без позбавлення або обмеження, думки потерпілої, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, тому на підставі ст.75 КК України необхідно звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням та визначенням іспитового строку, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов*язки.
Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення ним нових злочинів відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.
Згідно ч.2 ст.124 КПК України витрати на залучення експертів в сумі 1859грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п*яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом основного покарання у виді п*яти років позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

періодично з*являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1859(одну тисячу вісімсот п*ятдесят дев*ять) грн. витрат за проведення експертиз.
Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м.Чернігів від 10 вересня 2018 року, на належний ОСОБА_4 автомобіль марки «ВАЗ-210994», р.н. НОМЕР_1 .

Речовий доказ: автомобіль марки «ВАЗ-210994», р.н. НОМЕР_1 , який знаходиться у Ніжинському ВП, - повернути ОСОБА_4 за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя ОСОБА_1