Тростянецький районний суд
справа № 147/174/19
номер провадження № 1-кс/147/75/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року слідчий суддя Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання слідчого СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна, по кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 від 05.02.2019р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До Тростянецького районного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, а саме: однієї металевої плити до печі із наявними трісканнями; одного металевого фрагменту швелера довжиною 1 метр; однієї раковини жовтого кольору із чорного металу; одного металевого бідону ємкістю 40л.; одного газового балону червоного кольору; металевих фаєрок до плити від печі в кількості 9 шт.; одного металевого колісника від печі із наявними потрісканнями; двох металевих молотків із дерев`яними ручками, одна із яких на половину зламана; металевого сита; двох металевих каністр ємкістю по 20 л.; одного металевого лещата; двох металевих відер коричневого та жовтого кольору; 4-х металевих каструль зеленого, білого та чорного кольору; з подальшим їх переданням на відповідальне зберігання, голові СТ «Діброва», без можливого відчуження.
Ухвалою суду від 08.02.2019р. клопотання слідчого СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна, по кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 від 05.02.2019р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - повернуто прокурору Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , для усунення недоліків та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
11.02.12019р. після усунення недоліків, до суду надійшло вищевказане клопотання.
Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що клопотання підтримує в повному обсязі, просив проводити розгляд клопотання у його відсутність.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалась, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подано до суду клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна, серед іншого, допускається з метою збереження речових доказів.
Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка, серед іншого, зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, що і потрібно довести слідчому чи прокурору при зверненні з клопотанням про арешт майна саме з цією метою.
Разом з тим, слідчий не дотримався вимог кримінального процесуального закону при зверненні до суду з клопотанням про арешт майна, оскільки ним не надано доказів на підтвердження тих обставин на які останній послався в клопотанні.
Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
З огляду на викладене, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.
Аналізуючи наведені вимоги закону, слідчий суддя вважає, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.
Однак в порушенні вказаних норм, слідчим не надано постанови про визнання речовим доказами: однієї раковини жовтого кольору із чорного металу; одного металевого бідону ємкістю 40л.; одного газового балону червоного кольору; металевих фаєрок до плити від печі в кількості 9 шт.; одного металевого колісника від печі із наявними потрісканнями; двох металевих молотків із дерев`яними ручками, одна із яких на половину зламана; металевого сита; двох металевих каністр ємкістю по 20 л.; одного металевого лещата; двох металевих відер коричневого та жовтого кольору; 4-х металевих каструль зеленого, білого та чорного кольору, які були оглянуті 06.02.2019р.
Іншої мети з якої необхідно накласти арешт на вищевказане майна, слідчим у поданому клопотанні не обґрунтовано, зокрема, що майно підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.
Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені слідчим у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.
З огляду на викладене в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 98, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна, по кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 від 05.02.2019р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня ії оголошення ухвали

Слідчий суддя