УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 752/8439/15-к

провадження № 51-10421ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року засуджено:
ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 377 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 27 лютого 2015 року по 22 квітня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два позбавлення волі;
ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 347 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн. На підставі статей ч. ст. 71, 72 КК вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2014 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки та звільнено від його відбування на підставі ст. 75 ККз випробуванням з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.
Цим же вироком ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнано невинуватими у вчиненні злочинів та виправдано за: ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 343 КК у зв`язку з недоведеністю, що в діяннях обвинувачених є склад кримінального правопорушення; ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 345 КК - у зв`язку із недоведеністю вини у вчинені вказаного злочину.
Київський апеляційний суд ухвалою від 11 жовтня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 змінив. Виключив з мотивувальної частини вироку посилання на недопустимість доказу протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 лютого 2015 року. В решті вирок місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду й призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, в своїй касаційній скарзі прокурор наводить доводи, зі змісту яких убачається, що він не погоджується з наданою судами оцінкою доказів та заперечує правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Водночас, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, прокурор обмежився загальними фразами про порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . При цьому прокурор не конкретизував, в чому саме полягали такі порушення, не зазначив як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення і не вказав чому ці порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 412, 413, 419 цього Кодексу.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, яка звертається з касаційною скаргою положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу прокурора без руху і встановити семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3