Справа № 461/6785/13-к
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2018 року. м.Львів

Галицький районний суд м. Львова,

в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю :

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Йошкар - Ола, Російської Федерації, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого у кв. АДРЕСА_1 , раніше не судженого,

за ст. 286 ч.2 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :

в провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 286 ч.2 КК України.

Підсудний ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що 31.12.2009 року о 16.15 год. керуючи автобусом марки ЛАЗ 52523, р.н. НОМЕР_1 , який належить Львівському комунальному автотранспортному підприємству №1 та рухаючись за маршрутом №5 «ТЦ Зубра -вул. Кн. Романа», виконуючи свої функціональні обов`язки по перевезенню пасажирів, на вул. Руставелі у м. Львові, навпроти будинку №13, грубо порушив вимоги розділу 1 п.1.5 ч.1 ПДР України «дії, або бездіяльність учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», розділу 2 п.2.3 «б», Правил для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...», п.2.3 «д`Правил «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», розділу 12 п.12.1 Правил «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій, повинен урахувати дорожню обстановку, ...і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», розділу 13 п.13.1 Правил «водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Інтервал менше 0,8 м. і більше 2,5 м. є небезпечним для дорожнього руку», Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не забезпечив належним чином безпеки руху транспортного засобу зважаючи на дорожню обстановку та її зміни.

Так, керуючи автобусом та виконуючи маневр виїзду з вул. Волоської на вул. Ш.Руставелі у м. Львові, ОСОБА_4 , не зважаючи на об`єктивну можливість бачити дорожню обстановку з місця водія, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не дотримався безпечного інтервалу між правою боковою частиною автобуса та технічним тротуаром на якому на той момент перебувала особа похилого віку, пішохід ОСОБА_6 , своїми діями, які суперечать вище вказаним вимогам ПДР України, створив загрозу для життя і здоров`я громадян, а в даному випадку здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого остання, як встановлено висновком СМЕ №644 від 24.03.2012 року, отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину заперечив та пояснив, що у 2009 році він працював водієм автобуса ЛАЗ НОМЕР_2 , ЛКП «АТП №1» 31.12.2009 року на автобусі № 5, який прямував маршрутом ТЦ «Зубра Центр» - вул.Кн.Романа», центральна частина м. Львова. Близько 15.00 години, керуючи транспортним засобом під`їжджав до вул. Ш. Руставелі по Волоській у Львові. Під`їхавши до перехрестя вул. Волоської Ш.Руставелі зупинився , очікуючи безпечного моменту проїзду, оскілки на проїжджій частині багато транспортних засобів і утворились « корки» . Через декілька хвилин розпочав рух з виконанням маневру правого повороту на вул. Ш.Руставелі . Довжина автобуса складає близько 2 метрів, тому виїжджав на зустрічну смугу, щоб у подальшому виїхати на свою смугу руху. Під час виконання маневру автобус рухався повільно, оскільки розвинути швидкість на тій ділянці дороги неможливо. Коли передня частина автобуса вже була на його смузі руху, а задня завершувала маневр та знаходилась ще в кінці роздільного газону з технічним тротуаром, він подивився у дзеркало заднього виду та побачив пішохода жінку під автобусом , а саме передньою та задньою колісними базами автобуса, ближче до заднього правого колеса за напрямком руху. Тоді одразу ж застосував екстрене гальмування, однак автобус проїхав ще близько 1 метра. Після зупинки транспортного засобу одразу вийшов з автобуса та підбіг до потерпілої , яка лежала під автобусом , а одна її нога була під заднім колесом. Після чого з однією жінкою витягнули ногу потерпілої з - під автобуса та викликали швидку медичну допомогу та міліцію.

Захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про направлення справи на додаткове розслідування у зв`язку із неповнотою попереднього розслідування. Покликається на те, що у відповідності до ч.І ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

В ході розгляду вказаної кримінальної справи, в результаті проведення судових експертиз, була виявлена істотна неповнота досудового слідства, яка не може бути усунута під час судового розгляду та яка може призвести до прийняття незаконного судового рішення.

Згідно пред`явленого обвинувачення наїзд на пішохода ОСОБА_6 відбувся внаслідок порушення ОСОБА_4 вимог п.п. 13.1, 13.3 ПДР України, якими передбачено обов`язок водіїв дотримуватись безпечного інтервалу.

Однак, в матеріалах кримінальної справи відсутні будь-які дані щодо величини бокового інтервалу в момент наїзду на пішохода.

На схемі до протоколу огляду місця ДТП від 31.12.2009р. автобус «ЛАЗ» (р.н.з. НОМЕР_1 ) розташований на відстані 0,6 м від переднього правого колеса до краю проїзної частини, а заднім правим колесом впритул до краю проїзної частини.

Однак, на вказаній схемі слідчим позначене розташування автобуса в місці остаточної зупинки, тобто після ДТП. Відповідно заднє праве колесо зафіксоване впритул до бордюра в місці кінцевої зупинки.

Дані про боковий інтервал в моменту ДТП, а також саме місце ДТП, на схемі відсутні.

Як відомо, момент застосування екстреного гальмування та момент зупинки транспортного засобу не збігаються, зважаючи на час, необхідний для реакції водія на виявлену небезпеку для руху, час спрацювання гальмівної системи транспортного засобу, коефіцієнт зчеплення та інші чинники.

У зв`язку із цим, як правило, місце остаточної зупинки транспортного засобу після ДТП знаходиться на певній віддалі від місця наїзду.

Відповідно до показань обвинуваченого ОСОБА_4 , які здобуті на досудовому розслідуванні (а.с. 116-119 т.1) та в судовому засіданні, він, побачивши пішохода жінку ( ОСОБА_6 ) під автобусом, відразу застосував екстрене гальмування, однак, автобус по інерції проїхав ще близько одного метра.

Тобто, з показань обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що наїзд на пішохода відбувся приблизно за 1 м до місця зупинки.

Зважаючи на заокругленість технічного тротуару, траєкторію руху автобуса та габарити транспортного засобу, фактичний інтервал до технічного тротуару у місці наїзду на пішохода був іншим ніж інтервал, зафіксований у місці остаточної зупинки («впритул до бордюра»).

Між тим, по даний момент величину бокового інтервалу в місці наїзду не встановлено.

З метою усунення цієї неповноти, необхідно провести відтворення обстановки та обставин події. В ході цієї слідчої дії слід встановити місце наїзду на пішохода та визначити величину бокового інтервалу до технічного тротуару в місці наїзду.

Задля об`єктивності отриманих даних слід розташувати автобус «ЛАЗ» (р.н.з. НОМЕР_1 ), як це зафіксовано на схемі до протоколу огляду місця ДТП від 31.12.2009р. Після цього необхідно провести відтягування автобуса назад від місця зупинки по траєкторії його руху та встановити боковий інтервал у місці наїзду.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази і по даний момент не встановлено даних про відстань, на яку змістилась пішоход ОСОБА_7 в напрямку до руху автобуса «ЛАЗ» (р.н.з. НОМЕР_1 ). Зокрема, йдеться про віддаль, на яку нога пішохода потрапила на проїзну частину.

Згідно п. 5 Дослідницької частини висновку комісійної, повторної судово-автотехнічної експертизи №1448 від 02.08.2011р. Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз без встановленої і заданої слідством інформації стосовного того, на яку саме відстань змістилась пішохід ОСОБА_6 на проїзну частину під час падіння (менше 0,4 м чи більше), висновок про те, що при дотриманні інтервалу до правого краю проїзної частини не менше 0,4 «ДТП не могла б мати місця», не можна вважати обґрунтованим.

Тобто, для перевірки наявності причинно-наслідкового зв`язку між недотриманням бокового інтервалу та наїздом на пішохода, необхідно встановити відстань на яку фактично змістилась нога пішохода на проїзну частину та максимальну відстань, на яку нога пішохода могла зміститись (простягнутись) на проїзну частину.

Зазначені докази можливо здобути шляхом проведення відтворення обстановки та обставин події за участю свідків - очевидців ДТП, а також судово-медичного експерта. В ході цієї слідчої дії необхідно відтворити рух пішохода ОСОБА_7 по технічному тротуару, характер і траєкторію її падіння, траєкторію зміщення ноги на проїзну частину, темп падіння та темп зміщення пішохода на проїзну частину.

Загальновідомо, що завантаженість транспортного засобу впливає на його маневреність та керування, а також траєкторію руху. Якщо за відсутності будь-якої додаткової ваги керування транспортним засобом являється легким та точним, то будь-яка додаткова завантаженість додає керуванню «тяжкості», маневреність стає повільнішою, підвищується інерційність та розкачування транспортного засобу, зміщується траєкторія руху під час виконання маневрів.

Згідно показань ОСОБА_4 (а.с. 116 119 т. 1) в автобусі «ЛАЗ» (р.н.з. НОМЕР_1 ) в момент ДТП перебували приблизно 15 пасажирів та сам водій ОСОБА_4 .

Однак, з матеріалів справи вбачається, що при проведенні відтворення обстановки та обставин події, пасажири в салоні автобуса були відсутні, завантаженість з допомогою інших засобів не забезпечено. У зв`язку із цим маневреність та керування автобуса «ЛАЗ» (р.н.з. НОМЕР_1 ) були іншими ніж у момент ДТП.

Таким чином, внаслідок порушення мети цієї слідчої дії - відтворити обстановку та обставини події, було здобуто неточні (спотворені) дані з приводу того, чи можливо було здійснити маневр повороту праворуч з дотриманням безпечного бокового інтервалу.

Саме ці неточні дані слугували вихідними даними для проведення автотехнічних експертиз та призвели до недостовірних висновків.

З метою усунення зазначеного недоліку (неправильності) слідства необхідно провести відтворення обстановки та обставин події з використанням автобуса «ЛАЗ» (р.н.з. НОМЕР_1 ) із завантаженістю 15 пасажирами та розміщенням пасажирів у відповідності до показань ОСОБА_4 .

Незважаючи на об`ємність матеріалів кримінальної справи, в матеріалах кримінальної справи відсутня схема організації дорожнього руху на ділянці, де відбулась ДТП, відсутні дані про ширину смуги руху, по якій здійснював рух обвинувачений ОСОБА_4 , не встановлено та не досліджено вимоги до технічного тротуару, по якому здійснювала рух пішохід ОСОБА_7 .

Після усунення описаної неповноти та неправильності усіх на основі здобутих нових даних слід призначити необхідні судові експертизи.

Заслухавши думку учасників судового засідання, заперечення прокурора, дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що кримінальну справу слід повернути прокурору для організації додаткового розслідування з мотивів неповноти досудового слідства, оскільки ця неповнота не може бути виправлена та усунута в судовому засіданні.

Суд вважає, що досудове слідство у справі проведено з порушенням вимог ст.22 КПК України 1960 pоку, оскільки не було об`єктивним, повним та всебічним і така неправильність не може бути усунена в ході судового засідання, оскільки слідством достовірно не встановлено об`єктивних обставин справи.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_8 вказав на те, що ОСОБА_4 повинен був, відповідно до правил дорожнього руху України під час руху по проїзній частині, рухатись з безпечним боковим інтервалом від правого краю проїзної частини дороги і також пішохода ОСОБА_6 . Боковий інтервал від правого краю дороги складає 40см., проте безпечний боковий інтервал залежить від швидкості транспортного засобу. Саме дії водія, щодо відсутності бокового інтервалу і спричинили дорожньо-транспортну пригоду, оскільки ОСОБА_4 необхідно було притримуватися правого боку, при цьому зберігаючи необхідний боковий інтервал, який складає 40 см.. У водія була технічна можливість рухатися з безпечним боковим інтервалом та уникнути наїзду на пішохода. Падіння потерпілої було умовою, однак не причиною ДТП. (№1/150 від 12.04.2010 року)

У судовому засіданні експерт ОСОБА_9 дав показання про те, що боковий інтервал руху автобуса не встановлено, проте такий не несе небезпеки для пішохода, якщо останній знаходиться на тротуарі навіть при нульовому інтервалі. Підсудний повинен був перед початком маневру переконатися, що це буде безпечно, а саме рухатися ближче до правого краю проїзної частини, таким чином, щоб при виконанні повороту при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху. Варто зазначити, що боковий інтервал до пішоходу і бордюру це різні речі. Порушення ПДР водій не допускав, водієві би не вдалося не виїжджати на смугу зустрічного руху через довжину автобуса, яка складає 11 метрів. Тому ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути наїзду на потерпілу ОСОБА_6 .. Ним би були порушені правила дорожнього руху за умови, що він виїхав на тротуар, однак він рухався проїзною частиною. Висновок № 1448 додаткової комісійної, повторної судово-автотехнічної експертизи від 02.08.2011 року підтримує.

Висновком №1/150 від 12.04.2010 року в якому зазначено, що в ситуації, яка склалася безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою наїздом на пішохода, водій повинен був, у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору, під час руху по проїзній частині дороги (в тому числі і русі в межах перехрестя з поворотом), рухатися з безпечним боковим інтервалом від правого краю проїзної частини дороги ( правого тротуару, бордюру) , і також від пішохода ОСОБА_6 , яка перебувала біля смуги руху автобуса , згідно з технічними вимогами п.п.13.1, 13.3 ПДРУ.

3 технічної точки зору , причиною настання даної ДТП стали дії водія автобуса ЛАЗ 52523, з реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_4 , що полягали в невиконанні ним вимог п.п 13.1 та 13.3 ПДРУ./Т.1, а.с.94-97/

Згідно висновку № 1448 комісійної, повторної судово-автотехнічної експертизи від 02.08.2011 року, небезпека для руху водію ОСОБА_4 виникає в момент падіння пішохода. Водій автобуса повинен був перед початком маневру переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, рухатись ближче до краю проїзної частини, а виявивши небезпеку для руху - негайно вжити заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки ТЗ. У даній дорожній ситуації пішохід повинна була переходити проїзну частину дороги по пішохідному переході. Причиною ДТП стали ті обставини, що пішохід, перебуваючи на тротуарі, впала і при цьому частково змістилась на смугу руху автобуса в той момент, коли передня частина автобуса вже проїхала повз неї і вона перебувала поза межами видимості в напрямку руху з робочого місця водія. З дослідницької частини висновку експертизи вбачається, що перебування пішохода поза межами проїзної частини не містить ознак небезпеки для руху, які б змушували водія автобуса негайно застосовувати гальмування. Водночас, падіння пішохода обумовило зміну дорожньої обстановки. Обставини, які створили обстановку, представляють необхідні умови виникнення пригоди, а відсутність технічної можливості у іншого учасника руху запобігти ДТП являються достатніми умовами. Пішохід впала вже після того, як повз неї проїхала передня частина автобуса, тобто в момент падіння пішохід перебувала поза межами видимості в напрямку руху з робочого місця водія автобуса. Дана обставина не дає підстав стверджувати, що в момент виникнення небезпеки для руху водій був об`єктивно спроможний її виявити./Т.2, а.с.63-66/

Відповідно до висновку повторної судової автотехнічної експертизи № 4035/52 від 22.05.2012 року причиною ДТП слід вважати потрапляння пішохода під автобус, яка перебувала на тротуарі та впала з частковим зміщенням на смугу руху автобуса, в момент коли передня частина даного автобуса проїхала повз неї.

У дослідницькій частині експертизи вказано, що під терміном «момент виникнення перешкоди або небезпеки для руху`розуміють момент, коли дії іншого учасника руху перестають відповідати вимогам ПДР і дорожня ситуація потребує негайного вжиття заходів для відвернення можливості виникнення ДТП. /Т.2, а.с.98-101/

Висновок комплексної судово-медичної транспортно трасологічної, автотехнічної експертизи №245/2015 на підставі постанови Галицького районного суду м. Львова від 13.10.2015 р. вказує на те, що при поступленні в 8-у МКЛ м. Львова, згідно записів мед.карти стац.хворого № 11503, у гр. ОСОБА_6 була виявлена травма правої нижньої кінцівки у вигляді множинних переломо-звихів кісток стопи, розтрощення п`яткової кістки, повного оголення стопи до м`яких тканин та скальпованого дефекту тканин в нижній третині гомілки. Вказані ушкодження могли утворитися від стиснення правої нижньої кінцівки потерпілої між тупими предметами до яких відносяться колесо транспортного засобу та дорожнє покриття.

Згідно висновку автотехнічної експертизи №2015-888 від 11.01.2015 року, водій автобуса ЛАЗ 52523 ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог п.1.5 Правил дорожнього руху, а саме - не створювати небезпеки для руху, п. 1.10(термін - небезпека для руху) та 12.3 Правил дорожнього руху, а саме - в момент виникнення небезпеки для руху застосувати гальмування, п.10.1 Правил дорожнього руху, а саме - перед зміною напрямку руху переконатися в тому, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, а саме - дотримувати безпечного бокового інтервалу між автобусом ЛАЗ 52523 та пішоходом, яка стояла на краю кромки бордюру правого технічного тротуару. Водію автобуса ЛАЗ 52523 ОСОБА_4 необхідно було відступити від вимог п. 10.5 Правил дорожнього руху, а саме для забезпечення безпеки дорожнього руху - при повороті направо - частково виїхати на зустрічну смугу, надавши дорогу зустрічному транспорту за умови, якщо би він був, після чого закінчити безпечний поворот.

В момент виникнення небезпеки для руху водій автобуса ЛАЗ 52523 ОСОБА_4 мав технічну можливість шляхом застосування гальмування зупинитися до місця наїзду на пішохода, вибрати безпечний боковий інтервал між пішоходом та автобусом величиною не менш 1,0 м, навіть якщо це пов`язано з частковим виїздом автобуса ЛАЗ 52523 на зустрічну смугу та у цьому випадку - надати дорогу зустрічному транспорту, якщо би він був, після чого - закінчити безпечний поворот.

В діях водія автобуса НОМЕР_4 ОСОБА_4 , з технічної точки зору, є невідповідності у виконанні вимог п.п.1.5, 1.10 (термін - небезпека для руху), 10.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з даною пригодою. Оскільки водій автомобіля ЛАЗ 52525 своїми односторонніми діями мав технічну можливість уникнути даної пригоди, можемо зробити висновок, що причиною даної ДТП є невідповідності у виконанні вимог п.п.1.5, 1.10 (термін - небезпека для руху), 10.1 та 13.1 Правил дорожнього руху в діях водія автобуса НОМЕР_5 ОСОБА_4 /т.3 а.с.112-117/.

Висновком комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №1/565,245/2015 від 01.02.2016 року, стверджується, що при поступленні в 8-у МКЛ м. Львова, згідно записів мед. карти стац. хворого №11503, у гр. ОСОБА_6 була виявлена травма правої нижньої кінцівки у вигляді множинних переломо-звихів кісток стопи, розтрощення п`яткової кістки, повного оголення стопи до м`яких тканин та скальпованого дефекту тканин в нижній третині гомілки. Вказані ушкодження могли утворитися від стиснення правої нижньої кінцівки потерпілої між тупими предметами до яких відносяться колесо транспортного засобу та дорожнє покриття.

В даній дорожній ситуації, в момент контакту заднього правого колеса автобуса зі ступнею гр. ОСОБА_6 остання - ступня, - могла знаходитись від бордюрного каменя на величині не більше, ніж її (ступні) довжина (детальніше див. дослідницьку частину даного висновку).

В умовах розвитку даної автопригоди водій ОСОБА_4 керуючи автобусом «ЛАЗ 52523» р.н.з. НОМЕР_1 , мав можливість безпечно проїхати повз правий тротуар, на якому перебувала гр. ОСОБА_6 , тобто з дотриманням безпечного бокового інтервалу як до перешкоди - правого бордюру, так і до пішохода, яка знаходилась на тротуарі, або бордюрі (детальніше див. дослідницьку частину даного висновку).

В даній дорожній ситуації водій автобуса «ЛАЗ 52523» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був керуватись технічними вимогами п.п. 13.1. та 13.3. чинних ПДР України (детальніше див. дослідницьку частину даного висновку).

В даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_4 не відповідали технічним вимогам п.п. 13.1. та 13.3 чинних ПДР України, (детальніше див. дослідницьку частину даного висновку).

З технічної точки зору, причиною настання даної пригоди стали невідповідаючі технічним вимогам п.п. 13.1. та 13.3. чинних ПДР України дії водія автобуса «ЛАЗ 52523» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , які виразились в тому, що він при проїзді повз перешкоду - правий край проїзної частини дороги, правий тротуар, на якому знаходилась гр. ОСОБА_6 не дотримався до нього безпечного інтервалу.

Згідно висновку повторної комплексної комісійної судово-медичної, транспортно-трасологічної, автотехнічної експертизи №100-КЕ/2017/пп/18371 від 09.01.2019 року, згідно з даними копії супровідного листа №02040 Львівської станції швидкої медичної допомоги від 31.12.2009 відомо, що гр. ОСОБА_6 було доставлено з вулиці Ш. Руставелі, 13 (автонаїзд) з діагнозом: «Відкритий перелом нижньої третини лівої гомілки зі зміщенням з частковим відривом стопи, травматичний шок II ст.».

Згідно з даними медичної карти стаціонарного хворого №11502/7 КЗОЗ «8МКЛ» у гр. ОСОБА_6 , 1925 р.н., при надходженні до стаціонару відповідно до запису лікаря приймального відділення від 31.12.2009 року було зафіксовано наступні дані: «Права нижня кінцівка імобілізована шиною, пов`язка та обривки одежі промокли ... кров`ю, стопа ротована під кутом 90 , патологічно рухома, на стопі -множинні переломо-звихи кісток (плюсневих та на рівні предплюсни, п`яткова кістка розтрощена з дефектом, стопа повністю оголена від м`яких тканин, скальпований дефект тканин наявний в нижній третині гомілки». За даними рентгенологічного дослідження гр. ОСОБА_6 , 1925 р.н., від 31.12.2009 в медичній карті міститься наступний опис: «На рентгенограмі в прямій проекції злам діафізу І плюсневої кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, кості злам дист., в III плюсневій кістки зі зміщенням кісткових фрагментів і звих стопи дорзально». 31.12.2009 року гр. ОСОБА_6 було проведено оперативне втручання, а саме, ампутацію правої нижньої кінцівки на рівні середньої третини-нижньої третини гомілки з первинною хірургічною обробкою ран з подальшим формуванням кукси правої гомілки. 19.01.2010 останню було виписано в задовільному стані без ознак запалення рани, що загоїлася первинним натягом.

В подальшому, гр. ОСОБА_6 проходила стаціонарне лікування у Чинадаївській дільничній лікарні з діагнозом: «Ампутаційна кукса лівої гомілки, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, серцева недостатність І ст.» (18.02.2010-03.03.2010); МЦРЛ «ХОСПІС» з діагнозом: «Травматичне відчленування на рівні нижньої третини гомілки справа, дисциркуляторна енцефалопатія змішаного генезу, ішемічна хвороба серця, кард. атеросклерот., СН І ст.» (03.03.2010-28.04.2010), де ІНФОРМАЦІЯ_2 вона померла.

Згідно копії довідки про причину смерті до форми №106/о №...28/10, причиною смерті ОСОБА_10 визначено: «Хронічна ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гостра серцево-судинна недостатність».

Враховуючи викладене, з урахуванням даних з «Протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди» від 31.12.2009 року, приходимо до висновку, що неповне травматичне відчленування правої стопи зі зламом діафізу першої плюсневої кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, зламом дистальної третини третьої плюсневої кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, звихом стопи дорзально та скальпованими ранами нижньої третини правої гомілки могло виникнути в момент, коли заднє праве колесо автобусу «ЛАЗ-52523», р.н. НОМЕР_1 , що рухався, контактувало з правою стопою ОСОБА_6 , яка в момент первинного контакту знаходилася у вертикальному чи близькому до цього положенні тіла, за механізмом стискання між тупими твердими предметами, якими були заднє колесо транспортного засобу та бордюрний камінь. В момент первинного контакту зі стопою відстань між заднім колесом та бордюрним каменем не мала перевищувати розміри стопи ОСОБА_6 та в процесі контакту ця відстань зменшувалася у бік нульової крапки контакту.

Більш детально визначитися щодо механізму утворення тілесних ушкоджень на правій нижній кінцівці гр. ОСОБА_6 за наявними судово-медичними даними не видається можливим.

Таким чином, висновки експертів через вказані обставини та неповні дані є протирічними, версія досудового слідства щодо вчинення інкримінованих їм діянь побудована частково на припущеннях, без належного з`ясування дійсних обставин справи.

В ході розгляду вказаної кримінальної справи, в результаті проведення судових експертиз, була виявлена істотна неповнота досудового слідства, яка не може бути усунута під час судового розгляду та яка може призвести до прийняття незаконного судового рішення.

Згідно пред`явленого обвинувачення наїзд на пішохода ОСОБА_6 відбувся внаслідок порушення ОСОБА_4 вимог п.п. 13.1, 13.3 ПДР України, якими передбачено обов`язок водіїв дотримуватись безпечного інтервалу.

Однак, в матеріалах кримінальної справи відсутні будь-які дані щодо величини бокового інтервалу в момент наїзду на пішохода.

На схемі до протоколу огляду місця ДТП від 31.12.2009р. автобус «ЛАЗ» (р.н.з. НОМЕР_1 ) розташований на відстані 0,6 м від переднього правого колеса до краю проїзної частини, а заднім правим колесом впритул до краю проїзної частини.

Однак, на вказаній схемі слідчим позначене розташування автобуса в місці остаточної зупинки, тобто після ДТП. Відповідно заднє праве колесо зафіксоване впритул до бордюра в місці кінцевої зупинки.

Дані про боковий інтервал в моменту ДТП, а також саме місце ДТП, на схемі відсутні.

Як відомо, момент застосування екстреного гальмування та момент зупинки транспортного засобу не збігаються, зважаючи на час, необхідний для реакції водія на виявлену небезпеку для руху, час спрацювання гальмівної системи транспортного засобу, коефіцієнт зчеплення та інші чинники.

У зв`язку із цим, як правило, місце остаточної зупинки транспортного засобу після ДТП знаходиться на певній віддалі від місця наїзду.

Відповідно до показань обвинуваченого ОСОБА_4 , які здобуті на досудовому розслідуванні (а.с. 116-119 т.1) та в судовому засіданні, він, побачивши пішохода жінку ( ОСОБА_6 ) під автобусом, відразу застосував екстрене гальмування, однак, автобус по інерції проїхав ще близько одного метра.

Тобто, з показань обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що наїзд на пішохода відбувся приблизно за 1 м до місця зупинки.

Зважаючи на заокругленість технічного тротуару, траєкторію руху автобуса та габарити транспортного засобу, фактичний інтервал до технічного тротуару у місці наїзду на пішохода був іншим ніж інтервал, зафіксований у місці остаточної зупинки («впритул до бордюра»).

Між тим, величину бокового інтервалу в місці наїзду не встановлено.

З метою усунення цієї неповноти, необхідно провести відтворення обстановки та обставин події. В ході цієї слідчої дії слід встановити місце наїзду на пішохода та визначити величину бокового інтервалу до технічного тротуару в місці наїзду.

Задля об`єктивності отриманих даних слід розташувати автобус «ЛАЗ» (р.н.з. НОМЕР_1 ), як це зафіксовано на схемі до протоколу огляду місця ДТП від 31.12.2009р. Після цього необхідно провести відтягування автобуса назад від місця зупинки по траєкторії його руху та встановити боковий інтервал у місці наїзду.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази і по даний момент не встановлено даних про відстань, на яку змістилась пішоход ОСОБА_7 в напрямку до руху автобуса «ЛАЗ» (р.н.з. НОМЕР_1 ). Зокрема, йдеться про віддаль, на яку нога пішохода потрапила на проїзну частину.

Згідно п. 5 дослідницької частини висновку комісійної, повторної судово-автотехнічної експертизи №1448 від 02.08.2011р. Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз без встановленої і заданої слідством інформації стосовного того, на яку саме відстань змістилась пішохід ОСОБА_6 на проїзну частину під час падіння (менше 0,4 м чи більше), висновок про те, що при дотриманні інтервалу до правого краю проїзної частини не менше 0,4 «ДТП не могла б мати місця», не можна вважати обґрунтованим.

Тобто, для перевірки наявності причинно-наслідкового зв`язку між недотриманням бокового інтервалу та наїздом на пішохода, необхідно встановити відстань на яку фактично змістилась нога пішохода на проїзну частину та максимальну відстань, на яку нога пішохода могла зміститись (простягнутись) на проїзну частину.

Зазначені докази можливо здобути шляхом проведення відтворення обстановки та обставин події за участю свідків - очевидців ДТП, а також судово-медичного експерта. В ході цієї слідчої дії необхідно відтворити рух пішохода ОСОБА_7 по технічному тротуару, характер і траєкторію її падіння, траєкторію зміщення ноги на проїзну частину, темп падіння та темп зміщення пішохода на проїзну частину.

Відомо, що завантаженість транспортного засобу впливає на його маневреність та керування, а також траєкторію руху. Якщо за відсутності будь-якої додаткової ваги керування транспортним засобом являється легким та точним, то будь-яка додаткова завантаженість додає керуванню «тяжкості», маневреність стає повільнішою, підвищується інерційність та розкачування транспортного засобу, зміщується траєкторія руху під час виконання маневрів.

Згідно показань ОСОБА_4 (а.с. 116 119 т. 1) в автобусі «ЛАЗ» (р.н.з. НОМЕР_1 ) в момент ДТП перебували приблизно 15 пасажирів та сам водій ОСОБА_4 .

Однак, з матеріалів справи вбачається, що при проведенні відтворення обстановки та обставин події, пасажири в салоні автобуса були відсутні, завантаженість з допомогою інших засобів не забезпечено. У зв`язку із цим маневреність та керування автобуса «ЛАЗ» (р.н.з. НОМЕР_1 ) були іншими ніж у момент ДТП.

Таким чином, внаслідок порушення мети цієї слідчої дії - відтворити обстановку та обставини події, було здобуто неточні (спотворені) дані з приводу того, чи можливо було здійснити маневр повороту праворуч з дотриманням безпечного бокового інтервалу.

Саме ці неточні дані слугували вихідними даними для проведення автотехнічних експертиз та призвели до недостовірних висновків.

З метою усунення зазначеного недоліку (неправильності) слідства необхідно провести відтворення обстановки та обставин події з використанням автобуса «ЛАЗ» (р.н.з. НОМЕР_1 ) із завантаженістю 15 пасажирами та розміщенням пасажирів у відповідності до показань ОСОБА_4 .

В матеріалах кримінальної справи відсутня схема організації дорожнього руху на ділянці, де відбулась ДТП, відсутні дані про ширину смуги руху, по якій здійснював рух обвинувачений ОСОБА_4 , не встановлено та не досліджено вимоги до технічного тротуару, по якому здійснювала рух пішохід ОСОБА_7 .

Після усунення описаної неповноти та неправильності усіх на основі здобутих нових даних слід призначити необхідні судові експертизи.

В ході судового слідства, шляхом призначення та проведення судових експертиз, та дослідження матеріалів справи, виявилось неможливим встановити дійсні обставини справи, оскільки таке можливо тільки в поєднанні з проведенням відповідних слідчо-оперативних заходів.

В ході додаткового розслідування у справі, з метою усунення неповноти досудового слідства повинні бути проведені додаткові слідчі дії.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, органами досудового слідства, при проведенні слідчих дій допущено однобічність, неповноту та неправильність, які не можуть бути усунуті в судовому засіданні і є підставою для направлення справи на додаткове розслідування.

Згідно ч.2 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року „Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування" досудове слідство визнається неповним, коли під час його провадження всупереч вимогам ст.ст.22, 64 КПК 1960 року не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи, не витребувані та не досліджені документи, речові та інші докази, тощо).

Вказані розбіжності та неточності в ході досудового слідства як і під час судового слідства усунуті не були, належних заходів для встановлення обставин справи досудовим слідством вжито не було, хоча це має важливе значення для встановлення істини у справі, усунення протиріч у показаннях учасників та підтвердження чи спростування певних обставин справи. Під час проведення досудового слідства, всупереч ст.ст.22, 64 КПК України, не були досліджені або досліджені поверхнево обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що органом який проводив досудове слідство у даній кримінальній справі допущено суттєву неповноту досудового слідства, для усунення яких необхідно проводити слідчі та інші процесуальні дії, спрямовані на збирання доказів в такому обсязі, виконання яких неможливе з додержанням специфіки процесуальної форми судового розгляду.

Під час проведення додаткового розслідування слід виконати вказівки, наведені в мотивувальній частині постанови, за необхідності, провести у кримінальній справі інші слідчі дії, визначені КПК України.

Враховуючи наведене суд вважає, що досудове слідство у даній справі проведено неповно, під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були встановлені суттєві обставини що мають важливе значення для встановлення чи спростування певних обставин справи, органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень, не було надано належної оцінки показанням підсудного, не усунуто протиріч висновків експерта, неправильно застосовані норми кримінально-процесуального кодексу України і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Таким чином, суд вважає, що зазначена неповнота та неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, тому кримінальну справу слід направити на додаткове розслідування де необхідно усунути вказані недоліки.

Запобіжний захід підсудному слід залишити підписку про невиїзд.

Керуючись ст.ст. 22, 64, 281 КПК України /в редакції 1960 року/, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 286 ч.2 КК України направити Прокурору Львівської місцевої прокуратури №3 для проведення додаткового розслідування в ході якого провести необхідні слідчі дії для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині постанови, при необхідності провести інші слідчі дії.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_4 залишити підписку про невиїзд.

На постанову, протягом семи діб з дня її винесення, може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1