Провадження № 11-кп/4820/217/19
Справа № 688/2402/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представника колонії ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції матеріали справи за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 22 січня 2019 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 22 січня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлинці Шепетівського району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, до арешту не працюючого, з середньою освітою, раніше не судимого,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відмовляючи в задоволенні клопотання суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 , хоча і відбув частину покарання, яка дає право на умовно-дострокове звільнення, однак не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
В поданій апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення. Вказує, що представники адміністрації колонії з невідомих причин з самого початку відбування у ній покарання відносяться до нього упереджено. Вважає, що не відповідає дійсності те, що ОСОБА_7 не бажав працювати на виробництві, йому там працювати просто не давали, а примушували виконувати лише робити по благоустрою. Зазначає, що участь в організації програм диференційованого виховного впливу, підвищення свого загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок носять виключно формальний характер і така участь не забезпечується самою установою.

В поданій апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. Вказує, що судом не було взято до уваги, що під час відбування покарання він весь час працює, порушень не допускає, вину у вчиненні злочину визнає.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора та представника колонії про законність та обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційного скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2003 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і
заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише
після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; б) при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Отже, при вирішенні питання про застосування відносно особи умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, вирішальним фактором є не факт відбування засудженим встановленої частини покарання, а його виправлення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Шепетівського міськрайонного суду від 02 грудня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 194 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

21 листопада 2018 року ОСОБА_7 звернувся з клопотанням до суду про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки (а.с.13) видно, що ОСОБА_7 під час відбування покарання три рази допустив порушення, а саме 21.12.2017 року - порушення розпорядку дня, 30.12.2017 року порушення розпорядку дня, 18.01.2018 року відмова від неповного обшуку, за що піддавався стягненню.

Відповідно до характеристики начальника державної установи «Шепетівська виправна колонія №98» на засудженого ОСОБА_7 (а.с.12) останній на виробництві колонії не працевлаштований, виконує роботи із благоустрою установи, до праці ставлення задовільне. У відношенні до представників адміністрації колонії не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Крім того, згідно довідки про виконання норм виробітку (а.с.14) в засудженого на виконанні 1 виконавчий лист та 2 постанови на загальну суму 1183310 грн, яка не погашена та не відшкодована.

Згідно кримінально-процесуального законодавства сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.
Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно корисній праці в одній із існуючих організаційно-правових форм (робота за наймом, участь в підприємництві, виконання роботи за цивільно-правовими договорами, індивідуальна праця). Причому засуджений займається трудовою діяльністю, яка схвалюється. Сумлінне ставлення до праці передбачає добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів, сплата податків та інших обов`язкових платежів. Сумлінне ставлення до праці проявляється у покращенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержанні правил охорони праці та техніки безпеки.
Під час розгляду справи доказів сумлінного ставлення засудженого до праці, сумлінної поведінки за місцем відбування покарання не здобуто, не представлені такі відомості засудженим та його захисником і в суді апеляційної інстанції.
В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах особової справи інформацією щодо особи засудженого, колегія суддів бере до уваги, що засуджений ОСОБА_7 має 3 стягнення, не працевлаштований, не бере участь у суспільно корисній праці, до представників адміністрації колонії не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин та не відшкодував позов на суму 1183310 грн.
Вказані обставини не свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Тому застосування відносно засудженого умовно-достроково звільнення не буде сприяти його виправленню та попередженню вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи вказані обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстав для застосування умовно дострокового звільнення засудженого не вбачається.

Доводи апеляційних скарг про те, що ОСОБА_7 необґрунтовано відмовлено в умовно - достроковому звільненні від відбування покарання, на думку колегії суддів, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, а тому до нього не можливо застосувати положення ст. 81 КК України. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме довідкою про стягнення ОСОБА_7 , довідкою про виконання норм виробітку та характеристикою на засудженого.
Колегія суддів вважає безпідставними і посилання в апеляційних скаргах на те, що суд першої інстанції при вирішенні питання про умовно - дострокове звільнення не врахував, що представники адміністрації колонії відносяться до ОСОБА_7 упереджено, він під час відбування покарання весь час працює, вину у вчиненні злочину визнає, оскільки, дані обставини не є підставою для застосування до осіб умовно - дострокового звільнення від відбування покарання.
За таких обставин апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 22 січня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді