печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора: ОСОБА_3 , захисника: ОСОБА_4 , підозрюваного: ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України майор поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001609 від 22.12.2017 підозрюваному ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
В С Т А Н О В И В:

25.04.2019 старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України майор поліції ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні 5 - го відділу розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України, перебувають матеріали кримінального провадження № 0001609 від 22.12.2017, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), діючи умисно, з корисливих мотивів обрав вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів як спосіб швидкого незаконного отримання прибутку, 17.04.2019 прибув на територію України, де у порушення законодавства щодо обігу в Україні наркотичних засобів, спільно з іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, вирішив займатися незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням з метою збуту на території України особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено героїн в особливо великих розмірах.

З метою здійснення зазначеної діяльності ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) спільно з іншими невстановленими досудовим росзлідуванням осіб розробив план злочинної діяльності, який передбачав формування організованої групи:

- залучення співучасників, доведення до їх відому плану злочинної діяльності та розподіл ролей між ними;

- безпосереднє налагодження постачання (придбання) наркотичного засобу;

- визначення способу перевезення та зберігання наркотичного засобу;

- визначення та вжиття заходів конспірації вказаної діяльності;

- підшукання та викорситання місця для зберігання наркотичного засобу.

На виконання цього плану у невстановлений під час досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше початку 2019 року, ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) за сприянням інших невстановлених досудовим розслідванням осіб, підшукав як співучасника ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_13 , які проживали на території м. Київ щонайменше в продовж останніх трьох місяців, тобто приблизно з січня 2019 року та під час особистої зустрічі в на території аеропроту «Бориспіль» під час особистої зустрічі розповів останнім про свої злочинні наміри та ознайомив останніх про обставини вчинення вказаного злочину, пообіцявши отримувати від цього незаконний прибуток.

ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_14 , згідно розробленого ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) за сприянням інших невстановлених осіб, плану мали відповідати за незаконне зберігання з метою збуту вказаного наркотичного засобу, який у відповідності до вказаного плану повинен був зберігатися за місцем проживання ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ), що за адресою: АДРЕСА_1 .

Надалі ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_14 , у невстановлений в ході досудвого розслідвання проміжок часу, за вказівкою ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), дотримуючись розробленого останнім та іншими невстановленими особами плану, отримали від невстановлених в ході досудового розслідвання осіб особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено героїн в особливо великих розмірах, який знаходився у розфасованому стані, а саме в 416 полімерних пакунках (у формі брикетів), заповнених спресованою речовиною коричневого кольору, які в свою чергу знаходились в ящиках білого кольору та розпочали незаконно зберігати вказаний наркотичний засіб в підвальному приміщенні господарської споруди на території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, інші учасники вказаної організованої групи, а саме: ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ) та ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ), виконуючи покладені на них обов`язки відповідно до розробленого ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) та іншими невстановленими особами плану, повинні були здійснювати незаконне перевезення та зберігання з метою збуту вказаного наркотичного засобу, а саме: ОСОБА_19 ( ОСОБА_16 ) на автомобілі марки «IVECO» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_2 , незаконно зберігаючи у вказаному напівпричепі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено героїн в особливо великих розмірах, розфасованих до 193 полімерних прозорих пакунки (брикети), у невстанолений проміжок часу, незаконно перевіз на вказаному транспортному засобі вказаний наркотичний засіб та 22.04.2019 припаркувавши вказаний транспортний засіб у невстановленому місці на теритоірї м. Києва, залишив його з вказаним наркотичним засобом, тим самим продовжив незаконно зберігати вказаний наркотичний засіб у складі організованої групи в особливо великих розмірах, з метою подальшого незаконного збуту дотримуючись визначних вимог конспірації своєї діяльності.

В свою чергу, ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ) відповідно до розподілу злочинних ролей, відповідав разом з ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_14 за незаконне зберігання вказаного наркотичного засобу в особливо великих розмірах та спільно з ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) 23.04.2019, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи завчасно придбані ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ), І. Гусейнов та ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) в ТРЦ «Гулівер» 5ть валіз та електронний прилад для вакуумного пакування марки «Смарт», придбаний останніми разом з полімерними пакунками за невстановлених обставин на території м. Києва, у невстановлений проміжок часу, однак не пізніше 22.04.2019, пакували вищевказані брикети заповнені особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено героїн в особливо великих розмірах до зазначених валіз з метою подальшого збуту, виконуючи спільний злочинний умисел у складі організованої групи та виконуючи вказівку ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ).

24.04.2019 о 05.45 ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), 05.01.1991 затримано в порядку ст. 208 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального провадження підозрюється: ОСОБА_5 ( ОСОБА_20 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця Республіки Азербайджан, гражданіна Республіки Азербайджан, раніше не судимого (зі слів), не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , 24.04.2019 ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Слідчий вважає наявними ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, зокрема санкція особливо тяжкого злочину, передбачає покарання від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі, та невідворотність вказаного покарання можуть спонукати останнього до зміни місця постійного проживання, пов`язаного з виїздом до будь якої країни Європейського союзу, оскільки останній являється громадянином Республіки Азербайджан; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки існує можливість безпосереднього або опосередкованого впливу на свідків з боку підозрюваного, оскільки ОСОБА_5 ( ОСОБА_20 ) безпосередньо чи через інших осіб з метою уникнення від кримінальної відповідальності може шляхом вмовлянь, підкупу чи залякування спонукати свідків у цьому провадженні відмовитися від раніше наданих показань чи уникати явки до суду з метою проведення їх допиту безпосередньо під час судового засідання; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 ( ОСОБА_20 ) не має постійного місця роботи, а отже, сталого джерела доходів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення вказаного кримінального правопорушення, оскільки незаконний збут наркотичних засобів може приносити швидкий стабільний заробіток, а на теперішній час органом досудового розслідування достовірно не встановлено канали надходження психотропної речовини, незаконний збут якого інкримінується підозрюваному, та осіб, які причетні до його незаконного надходження на територію України, та безпосередньо до підозрюваного у вказаному провадженні.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку прокурора виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, просили відмовити, зазначали, що вказана підозра ОСОБА_6 є необґрунтованою, а доводи скоєння інкримінованого злочину взагалі відсутні. Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_20 може здійснювати дії, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не були доведені.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є: ОСОБА_5 ( ОСОБА_20 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець Республіки Азербайджан, гражданин Республіки Азербайджан, раніше не судимий (зі слів), не одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

24.04.2019 ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме: протоколом обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , під час якого, у підвалі гаражного приміщення, виявлено та вилучено 416 прозорих поліетиленових пакетів (брикетів) з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - героїн, загальною вагою близько 200 кілограмів; протоколами допиту свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які пояснили що вони в якості понятих були присутні під час проведення обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 . Під час проведення зазначеного обшуку за участю ОСОБА_9 (Деведжі Мємєт) та ОСОБА_18 ( ОСОБА_17 ), працівниками поліції виявлено та вилучено пакети з порошкоподібною речовиною коричневого кольору; протоколом обшуку автомобілю IVECO STRALIS р.н. НОМЕР_1 , з бортовим напівпричепом р.н. НОМЕР_2 , під час проведення якого, працівниками поліції виявлено та вилучено поліетиленові пакети з порошкоподібною речовиною коричневого кольору, в кількості 193 штуки, вагою близько 100 кг.; протоколом допиту свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які були присутні під час проведення обшуку автомобілю IVECO STRALIS р.н. НОМЕР_1 , з бортовим напівпричепом р.н. НОМЕР_2 , під час проведення якого, працівниками поліції виявлено та вилучено поліетиленові пакети з порошкоподібною речовиною коричневого кольору, в кількості 193 штуки, вагою близько 100 кг.; висновками експертиз матеріалів речовин та виробів від 24.04.2019, відповідно яких в наданій на дослідження речовині коричневого кольору виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено героїн; іншими матеріалами в сукупності.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_25 кримінального правопорушення, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному, обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;

7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);

8) наявність судимостей у підозрюваного,

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Конституція України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_25 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, строком на два місяці, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001609 від 22.12.2017.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України майор поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001609 від 22.12.2017 підозрюваному ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22:00 год. до 07:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001609 від 22.12.2017, до 22.06.2019.
Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування до 22 червня 2019 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленої періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого або прокурора, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001609 від 22.12.2017;
- повідомляти слідчого, прокурора який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001609 від 22.12.2017 чи суд, про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити в межах строку досудового розслідування до 22 червня 2019 року включно.
Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ).
Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) в залі суду.
Повний текст ухвали буде виготовлений і проголошений о 12 год. 15 хв. 27 квітня 2019 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1