КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 року,відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, є громадянином України, має доньку 2007 року народження, з вищою освітою, президента компанії ТОВ «Метал ЮА» зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України

за участю
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , та обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15-15 год. 30 квітня 2019 року, одночасно визначено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, в розмірі 5 000 000 (п`ять мільйонів) грн.
Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, майновий стан та прийшов до висновку, що докази та обставини на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які встановлені в ході досудового розслідування щодо підозрюваного, не зникли і продовжують існувати, зокрема підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, може вчинити новий умисний злочин, а тому слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

На думку захисника, підставами для скасування ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Апелянт посилається на те, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про застосування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , у резолютивній частині ухвали вирішив «обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою», хоча запобіжний захід вже було обрано без участі ОСОБА_6 ще 11.09.2018, а в судовому засіданні від 07.03.2019 вирішувалося питання про застосування або зміну раніше обраного запобіжного заходу.

Таким чином, як зазначає апелянт, слідчий суддя неналежно розглянув та вирішив клопотання слідчого.

Як вказує сторона захисту, слідчий суддя не звернув уваги на те, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення у передбаченому КПК України порядку ОСОБА_6 не вручалася. Цей факт було підтверджено й самим слідчим, який вперше вручив повідомлення про підозру від 16.03.2017, погоджену прокурором 20.03.2017, лише 06.03.2019 о 09.35. Незаконною й безпідставною була іпостанова про оголошення ОСОБА_6 у розшук та його затримання.
Апелянт стверджує, що доказів вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у жодний передбачених законом спосіб суду не надано. ОСОБА_6 не затримувався за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та не викликався для вручення йому підозри жодного разу у будь-який спосіб. Він неодноразово допитувався у якості свідка у цьому кримінальному провадженні та завжди був на зв`язку зі слідчим за своїм номером телефону, який завжди включений. Слідчий йому не телефонував та не викликав

На думку захисника, твердження слідчого про те, що ОСОБА_6 , використовуючи свої зв`язки у сфері реалізації металопрокатної продукції, у змові з ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, частину труб реалізували в адресу підприємства «Siegfried Jacob Metallwerke GmbH&Co.KG», а іншу частину реалізували невстановленим особам на території України, не ґрунтуються на доказах. Усі документи, що були надані слідчим суду разом з клопотанням про застосування запобіжного заходу, не підтверджують підозру щодо ОСОБА_6 .
За таких обставин, як вказує сторона захисту, старшим слідчим СВ Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області ОСОБА_8 було незаконно внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про ОСОБА_6 , як про особу, яку повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0000804 від 20.08.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, оскільки ОСОБА_6 не був повідомлений про підозру та не набув статусу підозрюваного.
Тим більше, в момент вручення повідомлення про підозру для передачі ОСОБА_6 , він вже перебував за межами України, що підтверджується відомостями Державної прикордонної служби України.

Крім того, як зазначає захисник, у даному кримінальному провадженні було ухвалено постанову про зупинення досудового розслідування від 17.07.2017, а після його відновлення 25.05.2018 було ухвалено постанову про зупинення досудового розслідування від 04.06.2018.

Зі змісту постанови про зупинення досудового розслідування від 17.07.2017 вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000804 від 20.08.2016 зупинено до розшуку ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .
На момент зупинення досудового розслідування до закінчення строку досудового розслідування залишалося 18 днів (строк з 18.07.2017 по 04.08.2017 включно), оскільки постановою про продовження строку досудового розслідування від 29.06.2017 строк досудового розслідування було продовжено до 04.08.2017. Постановою про відновлення досудового розслідування від 25.05.2018 досудове розслідування було відновлено. З 25.05.2018 по 04.06.2018 (коли було постановлено постанову про зупинення досудового розслідування від 04.06.2018, зі змісту якої вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000804 від 20.08.2016 зупинено до розшуку ОСОБА_6 ) пройшло ще 11 днів, залишилося 7 днів. Після цього, досудове розслідування відновлювалося для вчинення ряду процесуальних дій. Після цього клопотання слідчого розглядалося слідчим суддею та було розглянуто 11.09.2018 (тобто минуло ще 9 днів, а строк досудового розслідування закінчився).
Таким чином, як стверджує апелянт, на даний час строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000804 від 20.08.2016 закінчився та у встановленому законом порядку не продовжувався, але матеріали досудового розслідування не містять жодного процесуального рішення за наслідками закінчення строку досудового розслідування.
Як зазначає сторона захисту, ОСОБА_6 не збирався та не збираєтьсь переховуватись від слідства та суду, а ризики, передбачені статтею 177 КПК України, відсутні. На даний час ОСОБА_6 має постійне місце проживання за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1 та постійно перебуває на зв`язку за своїм номером телефону, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матір похилого віку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є пенсіонером та інвалідом 2-ї групи, За місцем проживання характеризується виключно з позитивного боку та займається благодійною діяльністю.

Апелянт посилається і на те, що досудове розслідування вже завершено, про що свідчать повідомлення про завершення досудового розслідування щодо осіб, з якими, на думку слідчого, ОСОБА_6 вступив у змову: ОСОБА_12 та ОСОБА_9 . У зв`язку з чим відсутні будь-які ризики, пов`язані із знищенням, хованням або спотворенням речей чи документів, які можуть бути використані, як докази у кримінальному провадженні; незаконним впливом на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити і скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги та доповнень до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000804, внесеному 20 серпня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_6 винник злочинний умисел на незаконне заволодіння та подальшу реалізацію майна юридичної особи, а саме труб МНЗ сплав 5-1, які мали вилучатися співробітниками Головного управління Національної поліції України у Київській області під час обшуку. В подальшому ОСОБА_6 умисно, з корисливих мотивів організував вчинення привласнення та в подальшому розтрату, майна, яке було ввірене ОСОБА_9 та передано останньому на відповідальне зберігання, а саме труб МНЗ сплав 5-1 вагою 91 806 кг. на загальну суму 5 857 222,8 грн., що у 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і є особливо великим розміром, тобто вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України.
20 березня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у спосіб, передбачений КПК України.
ОСОБА_6 на виклики органу досудового розслідування не з`являвся, від слідства переховувався.
20 березня 2017 року постановою старшого слідчого слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській обласіт ОСОБА_8 . ОСОБА_6 оголошено в розшук.

11 вересня 2018 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва було постановлено ухвалу про обрання ОСОБА_6 запобіжногозаходу у вигляді тримання під вартою, яку ухвалою Київського апеляційного суду було залишено без змін.
Відповідно до протоколу затримання особи від 05.03.2019 року о 15-15 год. ОСОБА_6 затримано в Міжнародному аеропорту «Харків» ТОВ «Нью Системс АМ», який прибув рейсом № 759 сполученням Варшава-Харків на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/44478/18-к.
06 березня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.
06 березня 2019 року слідчий в ОВС слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором, який здійснює процесуальне керівництва у кримінальному провадженні, прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 року клопотання слідчого було задоволено та обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 квітня 2019 року, одночасно визначено ОСОБА_6 заставу в розмірі 5 000 000 (п`ять мільйонів) грн.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів у суду щодо їх достатності, не викликала.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Влох проти Польщі п. 108).
Крім того, питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою (Феррарі-Браво проти Італії).

Також, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінують.

З урахуванням зазначеного, посилання захисника в частині необґрунтованості підозри є безпідставними.

Також, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, щоризики, на які вказує слідчий у своєму клопотанні існують, враховуючи те, що ОСОБА_6 тривалий сам переховувався від органів досудового розслідування, внаслідок чого і був оголошений у розшук. Підстав вважати постанову про оголошення ОСОБА_6 у розшук незаконною, як про це зазначає захисник, немає.

Інші заявлені у клопотанні ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , за висновками слідчого судді, з яким погоджується і колегія суддів, мають право на існування, оскільки встановлені в ході досудового розслідування ризики не зникли і продовжують існувати, зокрема підозрюваний ОСОБА_6 крім ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, може вчинити новий умисний злочин.
Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя місцевого суду встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризиками є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим у клопотання та прокурором у судовому засідання, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення та відомості про його особу в їх сукупності.

На підставі чого, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінального правопорушення та суворість можливого покарання за вчинений злочин, не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 5 000 000 (п`ять мільйонів) грн.

Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.
Доводи апелянта за змістом апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не врахування даних про особу підозрюваного не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі та доповненнях до неї про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Та обставина, що слідчий суддя у другому абзаці резолютивної частини ухвали вжив словосполучення "обрати запобіжний захід" замість "застосувати раніше обраний запобіжний захід", не свідчить про незаконність ухвали та не є підставою для її скасування, як на те посилається захисник.
Не виявлено колегією суддів і обставин, пов`язаних з постановленням ухвали поза межами строку досудового розслідування, погоджуючись з позицією прокурора.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та відмову у задоволенні клопотання, як на тому наполягає сторона захисту, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції остаточно дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника з доповненнями, з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництва у кримінальному провадженні, прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , та обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15-15 год. 30 квітня 2019 року та одночасно визначено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, в розмірі 5 000 000 (п`ять мільйонів) грн. залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2032/2019
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_13
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1