Справа № 215/452/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Слідчий суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 , прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , слідчого СВ Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Рядове Петрівського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 18.03.2008 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу, за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнений 15.09.2011 року за амністією.
- 25.12.2013 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу за ч. 2 ст. 186, ч.3 ст.15 ст. ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки.
- 30.04.2014 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці. Звільнений 24.09.2018 по відбуттю строку покарання,

ВСТАНОВИЛА:
28 січня 2019 року слідчий СВ Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , звернувся до суду в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000143 від 21.01.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.01.2019 року приблизно о 22.30 годині ОСОБА_5 разом зі своїм товаришем ОСОБА_7 приїхали на громадському транспорті до зупинки «9-ий квартал» по вул. Ю. Смірнова в Тернівському районі м. Кривого Рогу. Вийшовши з громадського транспорту у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник конфлікт з іншим пасажиром громадського транспорту ОСОБА_8 , який зробив останнім зауваження. Конфлікт між ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 супроводжувався поштовхами один одного. Внаслідок даних поштовхів ОСОБА_8 втратив свій мобільний телефон марки «Lenovo A526» чорно-сірого кольору, який знаходився у зовнішній кишені вдягненої на нього куртки.
21.01.2019 року приблизно о 00.10 годині ОСОБА_8 виявивши відсутність свого мобільного телефону, почав хибно підозрювати ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у крадіжці свого мобільного телефону.
В цей час ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перейшовши проїжджу частини від зупинки громадського транспорту «9-ий квартал» до вул. Черкасова, йшли по алеї по вул. Черкасова в Тернівському районі м. Кривого Рогу. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , почувши голос ОСОБА_8 , з яким у них раніше вже відбувся конфлікт на зупинці громадського транспорту «9-ий квартал» по вул. Ю. Смірнова в Тернівському районі м. Кривого Рогу, озирнулися і побачили, що він наближається до них.
В цей же день, приблизно о 00.15 годині ОСОБА_5 та ОСОБА_7 реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, розуміючи протиправний характер своїх дій і те, що вони є відкритими для оточуючих, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, з метою подолання опору зі сторони потерпілого ОСОБА_8 , наблизилися до останнього та охопивши руками його за тулуб, звалили на землю. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 почали наносити ногами удари по голові та тулубу потерпілого ОСОБА_8 , завдавши останньому не менше 10 ударів. Після чого, діючи з єдиним умислом направленим на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 зняв з плеча потерпілого сумку, в якій знаходилися грошові кошти у розмірі 8500 гривень, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , реєстраційний талон на транспортний засіб на автомобіль «Mersedes Vito»Д/Н AE0329AA, ключі від гаражів та квартири.
Потім ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись майном потерпілого ОСОБА_8 на власний розсуд, спричинивши останньому матеріальний збиток у розмірі 8500 гривень.
Причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у вчиненні якого йому пред`явлено підозру, крім визнання вини ним самим, об`єктивно підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, доданими до клопотання.
У зв`язку з цим 26.01.2019 р. йому повідомлено про підозру відповідно до ст. ст. 276-278 КПК України.
Слідчий у клопотанні зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 24.09.2018 року звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання за вчинення злочину проти власності, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, продовжив свою злочинну діяльність, підозрюється у вчинені нового умисного злочину проти власності, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення. Крім цього, встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 , а саме: можливість переховування від органів досудового слідства та/або суду; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному проваджені; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.
Підозрюваний причетність до скоєного визнав повністю, але заперечував щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати стосовно нього домашній арешт.
Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність обґрунтованих ризиків та підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, просила суд обрати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та захисника, суд приходить до наступного.
Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним ризикам.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і зазначені в даній нормі закону.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про можливість застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Тобто із рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, може бути застосовано попереднє ув`язнення. Але воно не повинно бути очікуванням обвинувального вироку, а при його обранні суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справі і тільки, за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений законом, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Клішин проти України» (№ 30671/04 від 23.02.2012 р.) підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами.
В пункті 85 Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» (№ 40107/02 від 10.02.2011 р.) вказано, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Відповідно до п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
В даному випадку особа підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ. Враховуючи покарання, яке передбачено за вказане кримінальне правопорушення існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування. Також наявний ризик впливу на іншого підозрюваного, з яким ОСОБА_5 має дружні стосунки. Крім того, існує ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, зважаючи на вчинення підозрюваним кримінального правопорушення впродовж короткого терміну після звільнення з місць позбавлення волі.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Слідчий суддя ставить під сумнів можливість ОСОБА_5 забезпечити виконання ухвали суду у випадку встановлення йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки є всі підстави вважати, що останній, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Зазначене може свідчити про його схильність до постійного вчинення нових злочинів. Крім того, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину проти власності, який є тяжким та вчинених із застосуванням насильства, тому вважає, що він може становити особливу небезпеку для суспільства та окремих осіб. Слідчим суддею з`ясовано, що підозрюваний ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але там не проживає. За адресою АДРЕСА_2 проживає його мати, яка винаймає цю квартиру. Тобто постійного місця проживання у підозрюваного ОСОБА_5 немає. Також підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на іншого підозрюваного ОСОБА_7 , з яким має дружні стосунки.
Прокурор у судовому засіданні довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно.
Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість за злочини проти власності, через нетривалий час після звільнення від покарання вчинив умисний злочин проти власності з застосуванням насильства, постійного місця проживання не має, неповнолітніх дітей на утриманні не має, неодружений, постійного місця роботи не має, офіційні джерела доходів в останнього відсутні, запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, обґрунтовується наявністю таких ризиків як те, що він: - може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на іншого підозрюваного, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неявки до слідчого, прокурора та суду, що відповідно до ст. 177 КПК України, є підставою застосування даного запобіжного заходу з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та з урахуванням наявності суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості, так як більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам.
Виходячи з викладеного, в інтересах забезпечення ефективності кримінального провадження слідчий суддя може констатувати сукупність підстав для обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.
Оскільки інкримінований підозрюваному злочин за ч. 2 статті 186 КК України вчинений із застосуванням насильства, слідчий суддя у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України вважає за можливе не визначати розмір застави при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що тільки такий запобіжний захід, як тримання під вартою забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИЛА:
Застосувати щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, по 28 березня 2019 р. включно.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення її копії, але підлягає негайному виконанню щодо застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя: