Дата документу 21.02.2019 Справа № 554/5323/17
Провадження №1-кс/554/2009/2019

У Х В А Л А
Іменем України

21 лютого 2019 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна в порядку ст.303 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_5 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати протиправною бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Полтавській області щодо неповернення тимчасово вилученого під час обшуку майна; зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Полтавській області негайно повернути заявнику 9 шт. трафаретів з логотипами на написами «Adidas»; 1648 шт. спортивних комплектів з написами та логотипами «Adidas»; 1928 шт. шортів з логотипом «Adidas»; 507 шт. трусів із логотипом «Adidas»; 348 шт. штанів із логотипом «Adidas»; 236 шт. майок з логотипом «Adidas»; 150 шт. футболок з логотипом «Adidas», вилучені під час обшуку 22.09.2016 року.
В обґрунтування скарги, заявник зазначила, що ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.09.2016 року у кримінальному провадженні №0001564, внесеному до ЄРДР 16.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.229 КК України, слідчому був наданий дозвіл на проведення обшуку «приміщення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 180,1 кв.м, що належить ОСОБА_6 , з метою виявлення та фіксації відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення та майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а саме: матеріалів, станків та іншого спеціального обладнання, які використовуються для виготовлення трикотажних виробів з незаконним використанням торгівельного знаку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », виробів з трикотажу з незаконним використанням торгівельного знаку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », чорнові записи та документи, в яких містяться записи про місця поставок готової трикотажної продукції із торгівельним знаком « ІНФОРМАЦІЯ_2 », комп`ютерної техніки, за допомогою якої здійснюється облік поставок трикотажної продукції із торгівельним знаком « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що можуть бути доказами під час судового розгляду, з подальшою можливістю вилучення. Строк дії ухвали визначений судом до 16.10.2016 року.
22.09.2016 року на підставі зазначеної ухвали слідчого судді було проведено обшук у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало на праві власності чоловіку заявника ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході обшуку було вилучено майно, володільцем якого є заявник.
21.01.2019 року із розмови зі слічим ОСОБА_5 дізналася, що на вилучене в ході обшуку майно арешт не було накладено. Таким чином, законних підстав утримувати належне заявникові, як володільцю, майно у слідчого в рамках вищевказаного кримінального провадження немає.
Посилаючись на те, що арешт на вилучене майно судом не накладено, заявник просить скаргу задовольнити повністю.
В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала, просила їх задовольнити повністю. Вказала, що на вилучене майно необхідно було накласти арешт, цього не зроблено, тому майно необхідно повернути спадкоємиці власника майна.
Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, пояснив, що ухвалою суду надано дозвіл на обшук та вилучення саме того майна, що було вилучене. На даний час вилучене майно визнано речовими доказами, проводиться досудове розслідування. Крім того, заявник не є власником майна, речі їй не можуть бути повернуті.
Вислухавши преставника заявника, слідчого, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного правового висновку з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПК України; 4) у разі скасування арешту.
Судом встановлено, що в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001564 від 16.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.229 КК України, ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.09.2016 року надано дозвіл на проведення обшуку «приміщення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 180,1 кв.м, що належить ОСОБА_6 .
В результаті проведеного 22.09.2016 року обшуку було вилучено майно (а.с.4-7 протокол обшуку). Постановою слідчого вилучені речі визнані речовими доказами по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частина 2 ст. 167 КПК України містить перелік майна, яке може бути тимчасово вилученим. До такого майна законодавець зокрема відніс речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Згідно ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий має право оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Суд вважає, що ухвалою слідчого судді від 16.09.2016 року про надання дозволу на обшук прямо надано дозвіл на обшук за адресою: «приміщення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 180,1 кв.м, що належить ОСОБА_6 , в ході якого було вилучене майно, зазначене в ухвалі слідчого судді. А тому, відсутні підстави вважати, що вилучене майно є тимчасово вилученим, у зв`язку з чим воно не може бути повернуте.
Вилучене під час обшуку майно, з метою відшукання якого і проводився обшук, не є тимчасово вилученим майном, а отже закон не вимагає внесення клопотання про накладення арешту на таке майно, а законною підставою для його зберігання в органі досудового розслідування є ухвали слідчого судді та протоколи обшуку.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що у задоволенні скарги слід відмовити з мотивів її недоведеності та безпідставності.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303- 307 КПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна в порядку ст.303 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1