УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2018 року
м. Київ
справа № 724/625/18

провадження № 51-9525ск18
Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у складі колегії:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 6 липня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 11 вересня 2018 року в кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК.
Короткий зміст оскаржених вироку, ухвали та встановлені обставини
За вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 6 липня 2018 року, залишеним без змін апеляційним судом, ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 : на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1070,83 грн; а також на його користь та ОСОБА_6 у рахунок відшкодування моральної шкоди по 3000 грн. кожному.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Суд визнав ОСОБА_4 винуватим у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження за обставин, викладених у вироку.
Як установив суд, 6 лютого 2018 року о 19:30 на території господарства на АДРЕСА_2 ОСОБА_4 під час конфлікту з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 завдав їм ударів дерев`яною палицею, спричинивши цим легких тілесних ушкоджень у вигляді синців на стегні та на гомілці відповідно.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про скасування вироку та ухвали щодо нього і призначення нового розгляду у суді першої інстанції на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК. Не погоджуючись із установленими фактичними обставинами, скаржник зазначає, що місцевий суд не дав належної оцінки доказам, неправомірно поклав в основу вироку відеозапис із камери відеоспостереження, а суд апеляційної інстанції не усунув допущених порушень і, без наведення докладних мотивів залишення апеляційної скарги без задоволення, постановив рішення, яке не відповідає ст. 419 вказаного Кодексу.
Мотиви Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно зі ст. 438 вказаного Кодексу суд касаційної інстанції не вправі скасувати чи змінити оскаржені рішення через неповноту слідства, невідповідність висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження, а при його перегляді виходить з обставин, установлених у вироку.
У касаційній скарзі, за її змістом, засуджений не погоджуються з установленими фактичними обставинами кримінального провадження, заперечує по суті достовірність фактичних даних, зафіксованих на відеозаписі з камери відеоспостереження, тоді як їх перевірки в силу закону (статті 433, 438 КПК) до повноважень суду касаційної інстанції не віднесено.
Як убачається з копії вироку, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину зроблено з додержанням ст. 23 КПК на підставі з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу.

Виконуючи законодавчі приписи, суд першої інстанції допитав ОСОБА_4 і з`ясував його позицію щодо пред`явленого обвинувачення, відповідно до якої останній, не оспорюючи факту події злочину, заперечував зустріч із потерпілими і завдання їм ударів палицею.
Суд, перевіривши висунуту ОСОБА_4 на свій захист версію, переконливо з посиланням на зібрані у справі докази спростував її у вироку.
Так, за змістом цього рішення, висновку про винуватість засудженого у вчиненні суспільно небезпечного діяння проти здоров`я особи суд дійшов на підставі аналізу: показань допитаних у судовому засіданні потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ; проведених судово-медичних експертних досліджень від 12 лютого 2018 року № 7 екс-Н та № 8 екс-Н; фактичних даних, що містяться у протоколах слідчого експерименту від 20 та 23 лютого 2018 року, на відеозаписі з камери спостереження у господарстві на АДРЕСА_2 від 6 лютого 2018 року, зміст яких детально відображено у вироку.

Дослідивши показання учасників кримінального провадження, наведені документи, місцевий суд умотивовано визнав, що вони як і дані, відображені на відеозаписі з камери відеоспостереження, у силу ст. 84 КПК є процесуальними джерелами доказів, а тому правомірно поклав їх в основу вироку. Переконливих аргументів, які б свідчили про протилежне, у касаційній скарзі не міститься.
Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів дало суду обґрунтовані підстави визнати доведеною винуватість ОСОБА_4 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілим і кваліфікувати його дії за ч. 1 ст. 125 КК.
Крім того, доводи ОСОБА_4 про незаконність його засудження були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який належним чином їх розглянув і вмотивовано з посиланням на матеріали кримінального провадження, зазначивши відповідні правові підстави, обґрунтовано залишив подану апеляційну скаргу без задоволення.
Усупереч посиланням у касаційній скарзі ухвала апеляційного суду, як видно з її змісту, не суперечить вимогам ст. 419 КПК.
У касаційній скарзі засудженого не міститься прийнятних і достатніх аргументів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при здобутті й оцінці доказів, а також при здійсненні судового та апеляційного провадження, а відтак, і необхідності перевірки матеріалів справи.
З огляду на викладене й на те, що зі скарги та наданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 6 липня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 11 вересня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3