Ухвала

26 лютого 2019 року

м. Київ
Справа № 461/1434/18
Провадження № 51-6470 км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах померлого ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 18 травня 2018 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 4 травня 2018 року.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 4 травня 2018 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на постанову прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_8 від 8 лютого 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000143 від 29 січня 2016 року.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 18 травня 2018 року відмовлено адвокату ОСОБА_6 в поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова

від 4 травня 2018 року та повернуто його апеляційну скаргу.

Вимоги касаційної скарги та узгоджені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вказує, що в суді першої інстанції вступну та резолютивну частину судового рішення було проголошено в судовому засіданні 4 травня 2018 року, а повний текст ухвали 10 травня 2018 року. Зазначає, що відсутність повного тексту судового рішення тягне за собою необізнаність про обставини, які суд визнав установленими із посиланням на докази, а також мотиви, з яких виходив суд при постановленні такого рішення, що унеможливлює подачу апеляційної скарги. Вважає, що суд апеляційної інстанції, не врахувавши очевидних фактів на користь поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, безпідставно відмовив у його поновленні та повернув апеляційну скаргу.
Прокурор подав заперечення на касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в яких просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без змін.

Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення касаційної скарги та просив ухвалу апеляційного суду залишити без змін.

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_5 ,перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність передати матеріали провадження на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.
Відповідно ж до ч. 1 ст. 36 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII) Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Частиною 2 ст. 434-1 КПК передбачено, що суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати.
Кримінальним процесуальним законом передбачено порядок апеляційного оскарження, за яким диференційовано вирішуються питання щодо строку подання апеляційних скарг залежно від виду судового рішення, яке оскаржується (підсумкове чи проміжне, а також рішення слідчих суддів). Цей порядок враховує й те, що оскарження судових рішень, які ухвалюються під час досудового розслідування та пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод людини, повинно забезпечувати оперативність та невідкладність вирішення питань про відновлення порушених прав і свобод заінтересованих осіб.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 395 КПК апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді може бути подано протягом п`яти днів з дня її оголошення.
А згідно із ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Проте, у практиці Верховного Суду існують різні правові позиції щодо застосування вищевказаних норм кримінального процесуального закону під час розгляду кримінальних проваджень за касаційними скаргами на ухвали судів апеляційної інстанції про повернення апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів.
Зокрема, різними є підходи щодо визначення моменту, з якого починає обчислюватися строк апеляційного оскарження у випадку оголошення слідчим суддею резолютивної частини судового рішення. При цьому простежуються два шляхи вирішення даного питання:
1) строк апеляційного оскарження обчислюють з моменту оголошення слідчим суддею резолютивної частини судового рішення;
2) строк апеляційного оскарження обчислюють з моменту оголошення слідчим суддею повного тексту судового рішення.
Крім того, у першому випадку відсутність повного тексту ухвали слідчого судді у практиці касаційного суду можуть як визнавати поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, так і не вважати такою.
Так, позиція щодо обчислення строку апеляційного оскарження з моменту оголошення резолютивної частини судового рішення викладена у постановах колегії суддів як Першої судової палати (постанова від 20 лютого 2018 року (провадження№ 51-548км18); постанова від 27 березня 2018 року (провадження № 51-1023км18); постанова від 27 листопада 2018 року (провадження
№ 51-5989км18)), так і Другої судової палати Касаційного кримінального суду (постанова від 26 квітня 2018 року (провадження№ 51-3265км18); постанова

від 12 липня 2018 року (провадження№ 51-714км18); постанова від 05 вересня 2018 року (провадження№ 51-5086км18)).

Протилежна позиція, за якою строк апеляційного оскарження має обчислюватись з моменту оголошення повного тексту судового рішення, також відображена у постановах колегії суддів як Першої судової палати (постанова від 11 вересня 2018 року (провадження № 51-5118км18); постанова від 01 листопада 2018 року (провадження № 51-3280км18)), так і Другої судової палати Касаційного кримінального суду (постанова від 12 квітня 2018 року (провадження

№ 51-737км18)).

Водночас, у даному кримінальному провадженні колегія суддів вважає такою, що відповідає як засадничим положенням кримінального процесуального закону, так і нормам, які спрямовані на їх реалізацію, правозастосовну позицію, за якою строк апеляційного оскарження має обчислюватись з моменту оголошення повного тексту судового рішення.
У статті 24 КПК закріплено положення такої засади кримінального провадження, як забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. Відповідно ж до ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
При цьому однією з норм, які спрямовані на реалізацію положень вказаної засади кримінального провадження та забезпечення відповідного права особи, є юридична конструкція щодо обов`язкових вимог до змісту апеляційної скарги, викладена у ч. 2 ст. 396 КПК. Зокрема, в апеляційній скарзі обов`язково повинні зазначатися:
1) найменування суду апеляційної інстанції;
2) прізвище, ім`я та по батькові (найменування), місце проживання (перебування) особи, яка подає апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є;
3) судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив;
4) вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
5) клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів;
6) перелік матеріалів, які додаються.
А згідно з ч. 1 ст. 399 КПК недодержання вказаних у статті 396 КПК вимог щодо змісту апеляційної скарги є підставою залишення апеляційної скарги без руху.
Однак, на момент проголошення резолютивної частини ухвали слідчого судді ще не відомі мотиви прийнятого рішення, що дуже часто не дозволяє апелянту своєчасно (у встановлений п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК строк) виконати вимоги п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК та, відповідно, реалізувати своє конституційне право на апеляційне оскарження.
Також слід враховувати, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді і лише повний текст такої ухвали містить усі складові її змісту як відповідного судового рішення.
Окрім того, покладання на особу, яка подає апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, обов`язку доводити поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, який обумовлений процесуальними діями того ж таки слідчого судді, колегія суддів касаційного суду вважає проявом надмірного формалізму, який у практиці Європейського суду з прав людини розглядається як порушення вимог статті 6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині забезпечення доступу до суду (див. рішення у справах «Галина Мельник проти України», «Іліан проти Туреччини», «Bellet v. Fгаnсе»).
А тому у випадку оголошення слідчим суддею резолютивної частини рішення строк апеляційного оскарження має обчислюватися саме з моменту оголошення повного тексту цього судового сушення.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що передача судового провадження на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду необхідна для забезпечення єдиної правозастосовчої практики та формування висновку щодо застосування норми права, яка міститься у ч. 2 ст. 395 КПК.

Керуючись статтями 434-1, 434-2, 441 КПК, пунктом 7 параграфа 3 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Суд

постановив:
Передати матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах померлого ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 18 травня 2018 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 4 травня 2018 року на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3