Справа № 442/498/17
Провадження № 1-кс/442/452/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Дрогобичі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області про відмову в задоволенні клопотання, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області зі скаргою, в якій просить скасувати постанову про відмову в задоволенні клопотання щодо справи за № 30000140 від 07.12.2012, винесену слідчим Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , а також зобов`язати його допустити її законного представника ОСОБА_5 для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
В обґрунтуванні скарги зазначено, що 21.01.2019 слідчим Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання, яку скаржник отримала 06.03.2019 при особистій зустрічі зі слідчим у Дрогобицькому ВП ГУ НП у Львівській області, листа із зазначеною постановою не отримувала. Вказує, що згідно з постановою про визнання особи потерпілим від 28.09.2009 начальником СВ Самбірського MB ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_6 в кримінальній справі № 115-0408 її визнано потерпілою, а її чоловіка ОСОБА_5 визнано її законним представником. Зазначає, що ОСОБА_5 звернувся з заявою від 14.01.2013, Вх. № К-3, її було розглянуто і долучено до матеріалів кримінального провадження № 30000140 від 07.12.2012, яке зареєстровано на підставі кримінальної справи № 115-0408. Старший слідчий СВ Стрийського MB ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_7 , вказав, що ОСОБА_5 є законним представником потерпілої, відповідно до постанови ОСОБА_6 , і що дане процесуальне рішення продовжує діяти і на даний час. А тому наголошує, що ОСОБА_5 є її законним представником з 28.09.2009. 20.12.2016 ОСОБА_3 було видано довіреність на свого чоловіка ОСОБА_5 , яка зареєстрована в реєстрі за № 1290 приватним нотаріусом ОСОБА_8 , де вказано, що він представляє її інтереси при розгляді кримінальних справ. Дана довіреність діє з 20.12.2016 по 20.12.2019. Наголошує, що в своїй постанові слідчий Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 посилається на норми чинного КПК, не звернувши увагу на перехідні положення даного кодексу. Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, а оскільки в даній ситуації закон погіршив її становище, так як вона інвалід 2 групи і потребує допомоги законного представника у вирішенні юридичних питань, то просить клопотання задовольнити.
З метою з`ясування предмету оскарження та недопущення порушення прав потерпілої слідчим суддею було призначено дату судового засідання.
В судове засідання з`явився ОСОБА_5 , який зазначає, що є представником потерпілої.
Вирішуючи питання про процесуальний статус ОСОБА_5 слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 КПК України 1960 року потерпілим визнається особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.
Відповідно до ст. 52 КПК України 1960 року представниками потерпілого, цивільного позивача і цивільного відповідача можуть бути адвокати, близькі родичі, законні представники, а також інші особи за постановою особи, яка провадить дізнання, слідчого, судді або за ухвалою суду.
П.п. 10, 11 ч. 1 ст. 32 КПК України 1960 року визначено, що „Законні представники батьки, опікуни, піклувальники даної особи або представники тих установ і організацій, під опікою чи опікуванням яких вона перебуває; „Близькі родичі батьки, дружина, чоловік, діти, рідні брати і сестри, дід, баба, внуки.
ОСОБА_5 відповідно до КПК України 1960 року може бути представником потерпілої ОСОБА_3 як близький родич (чоловік в термінах КПК України 1960 року).
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 , являючись чоловіком потерпілої, був допущений слідчим у якості законного представника потерпілої ОСОБА_3 за нормами КПК України 1960 року згідно постанови начальника СВ Самбірського МВ ГУМВСУ у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6 від 28.09.2009 без свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю у кримінальному провадженні № 115-0408, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2012 за № 0000140, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 не визнавалася рішенням суду недієздатною або обмежено дієздатною, а ОСОБА_5 не був призначений її опікуном чи піклувальником.
Враховуючи зазначене слідчий суддя приходить до висновку, що в постанові слідчого від 28.09.2009 міститься описка щодо того, що ОСОБА_5 є законним представником потерпілої ОСОБА_3 , оскільки для цього були відсутні підстави.
На день набрання чинності КПК України у 2012 році ОСОБА_5 продовжував брати участь кримінальному провадженні як представник потерпілої ОСОБА_3 , про що зазначено в листі без дати та номера старшого слідчого СВ Стрийського МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_7 у відповідь на заяву від 14.01.2013.
Відповідно до ст. 58 КПК України 2012 року потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником. За приписами ст. 45 КПК України 2012 року захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).
Відповідно до п. 17 Перехідних положень КПК України 2012 року особи, які на день набрання чинності цим Кодексом беруть участь у кримінальному провадженні в якості захисників і не мають статусу адвоката, продовжують здійснювати повноваження захисника в такому кримінальному провадженні під час досудового розслідування, а також судового провадження у судах першої, апеляційної, касаційної інстанцій та Верховного Суду України.
Питання участі у кримінальному провадженні осіб, які на день набрання чинності КПК України мали повноваження представників потерпілого, закон прямо не визначає.
В свою чергу відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України 2012 року у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно змісту п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України 2012 року до загальних засад кримінального провадження відноситься забезпечення права на захист.
З метою забезпечення реалізації закріплених прав і свобод людини і громадянина Конституція України встановлює відповідні правові гарантії. Зокрема, в частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. Закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис „кожен є вільним у виборі захисника своїх прав (ч. 1 ст. 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів. Відповідно до ст. 64 Конституції України обмеження конституційних прав людини не допускається.
Європейський суд з прав людини, ухваливши 24.11.2011 рішення у справі „Загородній проти України, визнав, зокрема, порушення п. 1 та п.п. „c п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки право заявника на вільний вибір захисника було обмежено у спосіб, несумісний з вимогами вказаних положень, з огляду на те, що, не вирішуючи протягом тривалого періоду питання щодо обмеження вибору захисника, держава створила ситуацію, несумісну з принципом юридичної визначеності, що становить один з базових аспектів верховенства права.
Проводячи аналіз наведених норм процесуального закону, прийнятого в різні роки, слід дійти висновку, що у разі, коли представника потерпілого допущено до участі у справі відповідно до вимог ст. 52 КПК України 1960 року, і такий тривалий час здійснює захист потерпілої, зміст п. 17 Перехідних положень КПК України 2012 року не є абсолютним та обмежує у даному випадку права потерпілої, тому слідчий суддя, враховуючи, що ОСОБА_5 представляє інтереси потерпілої з 2009 року, потерпіла жодного разу не заявляла про відмову від її захисту, з метою не втручання слідчого судді у право вибору потерпілою собі захисника, а також будь-якого обмеження на право мати такого, дійшов висновку, що ОСОБА_5 є представником ОСОБА_3 .
Скаржник ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні вимоги, викладені у скарзі, підтримали у повному обсязі та просили слідчого суддю їх задовольнити.
Слідчий в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував. Зазначив, що вказання дати надходження клопотання в постанові 27.04.2016 є опискою, а датою надходження слід вважати 21.01.2019. Також слідчий зазначив, що не заперечує проти того факту, що ОСОБА_3 є потерпілою, проте заперечує проти того, що ОСОБА_5 є представником потерпілої.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши скаржника, її представника, слідчого, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні.
Повноваження слідчого судді викладені в Главі 26 КПК України.
Вирішення інших питань, не передбачених у вищевказаній главі кримінального процесуального закону, виходить за межі повноважень слідчого судді.
Так, статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_5 21.01.2019 подали клопотання начальнику Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 , у якому вони просять надати довідку про те, що ОСОБА_3 є потерпілою, а ОСОБА_5 є її представником; провести службову перевірку.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий та його представник має право заявляти клопотання.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання потерпілого про виконання будь-яких дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Як вбачається з постанови про відмову в задоволенні клопотання слідчого Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 21.01.2019 в задоволенні клопотання ОСОБА_5 від 21.01.2019 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 30000140 від 07.12.2012 відмовлено.
Оскаржувана постанова винесена в порядку ст. 220 КПК України за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_5 .
Слідчий суддя встановив, що слідчий розглянув клопотання в частині відмови в наданні довідки про визнання ОСОБА_5 представником потерпілої. В частині надання довідки про те, що ОСОБА_3 є потерпілою та в частині проведення службової перевірки слідчий клопотання не розглядав. ОСОБА_5 в частині не розгляду клопотання слідчого не оскаржувала.
Чинним КПК України не передбачено надання довідок учасникам провадження.
Оскаржувана постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання про надання довідки була винесена 21.01.2019, тобто у межах триденного строку, передбаченого ст. 220 КПК України, а тому оскарження з підстав не погодження з її змістом п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України не передбачено.
Крім того, слід зазначити, що потерпіла ОСОБА_3 оскаржує постанову слідчого через те, що в ній міститься висновок слідчого про те, що ОСОБА_5 не є представником потерпілого.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, проте КПК України не передбачено оскарження рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні представником потерпілого.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Оскільки в скарзі ОСОБА_3 до слідчого судді ставиться питання про скасування постанови про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_5 щодо справи за № 30000140 від 07.12.2012, винесену слідчим Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , яка не підлягає оскарженню в порядку ст. 303 КПК України, то слід відмовити у відкритті провадження в цій частині.
При цьому слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не передбачені вичерпним переліком наведеним у ч. 1 ст. 303 КПК України не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст.ст. 314-316 КПК України.
Відповідно до ст. 221 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.
Оскільки питання надання матеріалів досудового розслідування вирішується виключно слідчим, то слідчий суддя не в праві зобов`язувати його виконати таку дію як надання матеріалів досудового розслідування для ознайомлення, а тільки може зобов`язати розглянути дане клопотання.
Враховуючи те, що клопотання про надання матеріалів справи слідчому не надходило та ним таке клопотання не розглядалося, то в цій частині скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 56, 58, 220, 221, 303, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 про відмову в задоволенні клопотання від 21.01.2019 відмовити.
У задоволенні скарги ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого ОСОБА_12 допустити її законного представника ОСОБА_5 для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді в частині відмови у відкритті може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1