15.02.2019 Єдиний унікальний номер 205/7650/16-к
Провадження №1кп/205/323/19
Єд.унік.№205/7650/16-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0003711 від 25 серпня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, освіта середня, раніше засудженого: 16.11.1983 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.102, 140 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі; 14.12.1987 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська 229-2 ч.3, 206 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі; 31.03.1999 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська по ст.101 ч.3, 142 ч.1 КК України до 9 років позбавлення волі; 28.10.2008 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.124 КК України до 2 років позбавлення волі; 27.05.2011 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.121 ч.1, 263 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 12.02.2016 року у зв`язку з відбуття строку покарання; не працюючого; зареєстрованого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , 24 серпня 2016 року, близько 18 години 30 хвилин, будучи у стані алкогольного сп`яніння, разом з потерпілим ОСОБА_6 , знаходився біля буд. АДРЕСА_2 , де між ними виник конфлікт на грунті особистих неприязних стосунків, під час якого у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_5 , тримаючи у своїй правій руці ніж типу «метелик», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачуючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар вказаним ножем в область живота, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черева, яке розпочинається раною в проекції гребня лівої клубової кістки (на відстані 101 см. вгору від підошовної поверхні стоп та на 18 см. ліворуч від умовної середини лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого шкіри, підшкірно-жирової клітковини, далі пересікає ліву клубову кістку та проникає в черевну порожнину з подальшим ушкодженням клубової кишки, з явищами внутрішньочеревної порожнини, які за своїм характером відносяться до тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 своєї вини фактично не заперечував та пояснив суду, що 24 серпня 2016 року, близько 18 години 30 хвилин, він, разом з раніше знайомим ОСОБА_7 , прибули до кіоску, який розташований біля буд. АДРЕСА_2 , де купили пиво, а в цей час біля кіоску знаходився потерпілий ОСОБА_6 з трьома жінками. Коли вони сиділи на пеньках, до ОСОБА_8 несподівано підбіг потерпілий ОСОБА_6 та наніс йому удар в обличчя дерев`яною палицею, від якого ОСОБА_9 впав на землю, на що він зробив потерпілому зауваження та запропонував заспокоїтись. У відповідь на це потерпілий став погрожувати їм вбивством та наніс йому удар зазначеною вище палицею в область носу, від якого він впав на землю, а коли піднімався, потерпілий наніс йому ще два удари палицею в область голови. Після цього ОСОБА_9 намагався відштовхнути потерпілого від нього, в результаті чого між ними почалася боротьба. Підвівшись на ноги, він підбіг до ОСОБА_8 та потерпілого, після чого відштовхнув потерпілого ОСОБА_6 , однак останній наніс йому удар кулаком в праву щоку та став тягнути його до кіоску. Дотягнувши його кіоску, потерпілий ОСОБА_6 намагався нанести йому удар в обличчя, на що він достав з кишені штанів ніж «метелик» та наніс ним удар в область живота, після чого викинув ніж в траву. В цей час підбігли працівники поліції, які всіх затримали. При цьому обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що він не погоджується з кваліфікацією злочину, оскільки, на його думку, він наніс потерпілому тілесні ушкодження захищаючись від нападу останнього.

Про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України, суд робить висновок на підставі сукупності досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суду пояснили, що 24 серпня 2016 року, вони, разом з потерпілим ОСОБА_6 , перебували біля кіоску, який розташований по вул.Курінній 30А, де також знаходились ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_5 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння та вживали пиво. В один з моментів обвинувачений ОСОБА_5 , у якого в руках була розбита скляна пляшка, став погрожувати їм спричиненням тілесних ушкоджень, на що потерпілий ОСОБА_6 , запропонував йому покласти розбиту пляшку та поговорити спокійно. В цей час ОСОБА_9 підбіг до потерпілого, схопив його за футболку та став рвати її, на що ОСОБА_6 вдарив рукою ОСОБА_8 , внаслідок чого останній відійшов. Після цього до потерпілого підбіг обвинувачений ОСОБА_5 та наніс ОСОБА_6 удар ножем, який він тримав у правій руці, в область живота. Коли стали підходити працівники поліції, обвинувачений ОСОБА_5 зайшов за кіоск та викинув ніж на землю.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 суду підтвердили, що 24 серпня 2016 року, близько 18 години 30 хвилин, отримавши виклик, вони прибули до кіоску, який розташований по АДРЕСА_2 , де побачили потерпілого ОСОБА_6 який бився з ОСОБА_7 , а також обвинуваченого ОСОБА_5 , який сидів на землі. Після припинення бійки, потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що обвинувачений ОСОБА_5 наніс йому удар ножем в область живота. Крім того, в траві біля кіоску вони виявили ніж, який обвинувачений ОСОБА_5 викинув після завдання тілесних ушкоджень потерпілому.

Свідок ОСОБА_15 підтвердив суду, що 24 серпня 2016 року, близько 18 години 30 хвилин, він бачив бійку між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 біля кіоску, який розташований по вул.Курінна 30А.

Згідно протоколу огляду від 24 серпня 2016 року (а.с.6-7) встановлено, що місцем події є ділянка місцевості, розташована торгового павільйону по АДРЕСА_2 , де був виявлений ніж «метелик», яким обвинувачений ОСОБА_5 спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 .

Під час пред`явлення особи для впізнання (а.с.22-23), свідок ОСОБА_10 впізнала обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка спричинила ножем тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 .

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с.44-45), потерпілий ОСОБА_6 впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка спричинила йому тяжкі тілесні ушкодження ножем.

Відповідно до висновку судово-цитологічної експертизи №959 від 26 вересня 2016 року (а.с.92-95), на клинку ножа, вилученого з місця вчинення злочину, виявлена кров, яка належить потерпілому ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №3632е від 22 вересня 2016 року (а.с.101-103), у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черева, яке розпочинається раною в проекції гребня лівої клубової кістки (на відстані 101 см. вгору від підошовної поверхні стоп та на 18 см. ліворуч від умовної середини лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого шкіри, підшкірно-жирової клітковини, далі пересікає ліву клубову кістку та проникає в черевну порожнину з подальшим ушкодженням клубової кишки, з явищами внутрішньочеревної порожнини, які за своїм характером відносяться до тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 20 вересня 2016 року (а.с.104-105), потерпілий ОСОБА_6 вказав на обставини, за яких обвинувачений ОСОБА_5 спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 20 вересня 2016 року (а.с.111-114), обвинувачений ОСОБА_5 вказав на обставини, за яких він спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 .

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 30 вересня 2016 року (а.с.125-131), обвинувачений ОСОБА_5 вказав на обставини, за яких потерпілий ОСОБА_6 спричинив йому тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №3780е від 04 жовтня 2016 року (а.с.109-110), виявлене у потерпілого ОСОБА_6 тілесне ушкодження могло утворитися при обставинах, вказаних обвинуваченим ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту, але напрямок раньового каналу виявленого тілесного ушкодження не співпадає напрямку механічної дії леза ножа.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи №3352е від 01 вересня 2016 року та №3781е від 04 жовтня 2016 року (а.с.118-119,123-124), у обвинуваченого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: 9-ти саден в міжбрівній області з переходом на ніс, на спинці носу по центру, на лівому крилі носу, у носо-губному трикутнику ліворуч, в лобній частині по центру та ліворуч, в надбрівній області ліворуч в середній третині, у лівій виличній області з переходом на верхню повіку лівого ока та на передній поверхні правої гомілки в середній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки та які могли утворитися при обставинах, вказаних обвинуваченим ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту.

Крім того, винуватість ОСОБА_5 повністю підтверджується: протоколом огляду оптичного диску з відеозаписом з боді-камер працівників поліції (а.с.41), а також долученими до справи речовими доказами, якими визнані: оптичний диск з відеозаписом; ніж зі слідами РБК, паперові пакети з кров`ю потерпілого та обвинуваченого (а.с.43)

Надаючи оцінку доводам обвинуваченого ОСОБА_5 щодо наявності у нього стану необхідної оборони, суд виходить із законодавчого визначення необхідної оборони у частині першій статті 36 КК України, сутність якої полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання. Дії по зупиненню суспільно небезпечного посягання вважаються правомірними, якщо вони зумовлені потребою негайного відвернення чи припинення посягання. Протиправність у кримінально-правовому розумінні є однією з ознак злочину поряд із суспільною небезпечністю, караністю, винністю і суб`єктом. Протиправність розуміється як юридичне втілення суспільної небезпечності. В теорії кримінального права загально визнано, що суспільно небезпечне посягання, щодо якого можлива необхідна оборона, - це діяння, що передбачене як злочин однією зі статей Особливої частини КК. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Так, під час допиту в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що удар ножем потерпілому він наніс під час захисту від нападу останнього. Однак, показання обвинуваченого ОСОБА_5 в цій частині не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки повністю спростовуються переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з боді-камер, закріплених на співробітниках поліції, під час їх наближення до місця злочину. Так, обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що працівники поліції підійшли до них в той момент, коли він наніс потерпілому ОСОБА_6 удар ножем у відповідь на нібито намагання потерпілого нанести удар йому. В той же час, на переглянутому в судовому засіданні відеозапису чітко зафіксовано, що в той момент, коли співробітники поліції наблизились до місця злочину, обвинувачений ОСОБА_5 сидів на землі в стороні від ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_6 , між якими відбувалася бійка. Зазначений відеозапис повністю узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 працівників поліції, які приїхали на місце злочину за викликом.

Не знайшли свого підтвердження показання обвинуваченого ОСОБА_5 і в тій частині, що дії потерпілого ОСОБА_6 несли будь-яку небезпеку для обвинуваченого взагалі, оскільки вони спростовані показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які пояснили суду, що агресивна поведінка до них та потерпілого ОСОБА_6 мала місце саме з боку обвинуваченого ОСОБА_5 та його знайомого ОСОБА_8 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, а удар ножем потерпілому обвинувачений ОСОБА_5 наніс в той момент, коли останній захищався від протиправної поведінки з боку ОСОБА_16 . Зазначені показання свідків також узгоджуються з висновками судово-медичної експертизи №3780е від 04 жовтня 2016 року, згідно з якою виявлене у потерпілого ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черева могло утворитися при обставинах, вказаних обвинуваченим ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту, а саме: при ударі ножем в нижню частину черева ліворуч. В той же час, напрямок раньового каналу виявленого тілесного ушкодження не співпадає напрямку механічної дії леза ножа, зазначеного обвинуваченим ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту.

Таким чином, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів, дає всі підстави вважати, що будь-яких активних дій, які б могли загрожувати обвинуваченому ОСОБА_5 , або його знайомому ОСОБА_17 , потерпілим ОСОБА_6 не вчинялось, тому посилання обвинуваченого на те, що він знаходився в стані необхідної оборони, на думку суду є безпідставними, а відповідні показання обвинуваченого, суд розцінює як усталену модель захисту від пред`явленого обвинувачення, форму реалізації права на захист і бажання уникнути кримінальної відповідальності і покарання за вчинений злочин та з цих підстав відхиляє.

З урахуванням викладеного, оцінивши вищенаведені докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, обставини кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджений, характеризується позитивно, має неповнолітню дитину.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , передбачених ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та один місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 25 серпня 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк покарання термін попереднього ув`язнення, а саме: з 25 серпня 2016 року до 15 лютого 2019 року, включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі:

- оптичний диск залишити в матеріалах кримінального провадження;

- спец пакет МВС №3400367 із вмістом, два паперові конверти з кров`ю потерпілого та обвинуваченого, які зберігаються у камері схову Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1