ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/548/19 Справа № 205/7359/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
його адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року про задоволення подання адміністрації колонії та звільнення умовно-достроково від відбування покарання ОСОБА_8 , -
В с т а н о в и л а:
цією ухвалою задоволено подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
та постановлено звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, призначеного йому вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.09.2016 року.
Приймаючи таке рішення суд послався на те, що засуджений станом на 04.12.2018 року відбув більше 2/3 строку покарання, за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі засуджений хоча і допускав порушення, однак стягнення було погашено за плином часу. При цьому до ОСОБА_8 було застосовано 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Згідно характеристики на засудженого, ОСОБА_8 дотримувався правомірних та ввічливих стосунків з персоналом виправної установи, виконував окремі доручення, брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, періодично відвідував її заняття, зробив для себе належні висновки, провину у скоєних злочинах визнав повністю, а також підтримує стійкі соціальні зв`язки зі своєю родиною шляхом листування і особистих побачень.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість застосування до засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як останній своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання установи виконання покарань про звільнення засудженого ОСОБА_8 умовно-достроково від відбування покарання.
Вважає, що судом не було враховано, що засуджений вже неодноразово звільнявся умовно-достроково, однак знову вчинив злочини аналогічного складу, що, на думку апелянта, свідчить про нещирість засудженого та стійку злочинну спрямованість його поведінки поза межами установ виконання покарань.
Вважає, що судом під час розгляду клопотання установи виконання покарань, не було з`ясовано ставлення засудженого до вчиненого злочину та додержання останнім вимог режиму, що на думку прокурора, свідчить про істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону.
Заслухавши суддюдоповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, просила їх задовольнити, думку засудженого та його захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду, - без зміни, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції дослідивши всі обставини справи в повному обсязі, прийшов до законного та обґрунтованого висновку.
Як видно з наявних матеріалів ОСОБА_8 засуджено 20.09.2016 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 186, ч.1 .ст. 71, ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців. При цьому у строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення, з 04.02.2016 року по 20.09.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання: 04.02.2016 року. Кінець строку 29.05.2020 року.
Як видно з наявних матеріалів, за час перебування в установі виконання покарань, ОСОБА_8 не працевлаштований у зв`язку із хворобою, проходить курс лікування від туберкульозу в лікувальному закладі при колонії, в той же час, на добровільних засадах перебуває на посаді помічника старшого санітара.
За період відбування покарання характеризується позитивно, раніше накладене стягнення від 11.01.2018 року знято наказом начальником установи.
За сумлінну поведінку та активну участь в роботі самодіяльної організації засуджених, та надання допомоги в нагляді за хворими має 2 заохочення.
У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний, виконує вимоги. Приймає участь у виховних заходах, реагує на них позитивно. Проявляє соціально корисну активність. Підтримує стійкі соціальні зв`язку зі своєю родиною шляхом листування і особистих побачень.
За висновком адміністративної комісії установи та спостережної комісії, засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, застосувавши вимоги ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що засуджений не довів свого виправлення, оскільки він вже звільнявся умовно-достроково, однак знову вчиняв злочини, на думку колегії суддів, хоча і мали місце, але з того періоду пройшов значний термін і ОСОБА_8 довів своє виправлення.
Не підлягають задоволенню і доводи апелянта про те, що під час розгляду подання, суд першої інстанції не заслухав думку засудженого з приводу вчиненого злочину та додержання останнім вимог режиму, адже з технічного запису видно, що районний суд належно провів судовий розгляд даної справи, належно з`ясував всі обставини справи.
Колегія суддів зазначає, що адміністрацією установи було ініційовано клопотання до суду про звільнення засудженого ОСОБА_8 від призначеного покарання умовно-достроково. Під час розгляду даного клопотання, в судовому засіданні приймав участь прокурор та представник установи, які висловили свої думки з приводу даного питання.
Істотних порушень, кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування, чи зміни ухвали суду першої інстанції, не вбачається.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року, якою задоволено подання адміністрації колонії та звільнено умовно-достроково від відбування покарання ОСОБА_8 , - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4