11 березня 2019 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гелетинці Хмельницького району Хмельницької області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, непрацюючої, неодруженої, мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 ч. 1, 186 ч. 2, 357 ч. 3 КК України, та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Хмельницького Хмельницької області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, неодруженої, на утриманні малолітня дитина, непрацюючої, мешканки АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 ч. 1, 186 ч. 2, 357 ч. 3 КК України,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються в умисному заподіянні потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, відкритому викраденні належного останній майна та незаконному заволодінні паспортом та іншим важливим особистим документом потерпілої за наступних обставин.
Так, 25.10.2017 р. близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_4 перебували неподалік приватного домогосподарства, що по АДРЕСА_3 , де між останньою та ОСОБА_7 виник конфлікт та штовханина, внаслідок чого вони впали на землю. Після цього ОСОБА_7 почала відштовхувати від себе потерпілу ОСОБА_4 , впершись обома руками в обличчя останньої. В цей час ОСОБА_8 , вирішивши допомогти ОСОБА_7 , взяла ОСОБА_4 за волосся, відтягнула її від ОСОБА_7 та кинула на землю. Після цього ОСОБА_8 , перебуваючи праворуч від потерпілої ОСОБА_4 , нанесла їй чотири удари кулаками обох рук в область обличчя, два удари обома ногами в область тулуба та два удари в область голови останньої. В цей же час ОСОБА_7 підвелася із землі та, зайнявши місце ліворуч від потерпілої, нанесла їй чотири удари кулаками обох рук в область грудної клітини, три удари обома ногами в тулуб та два удари в область голови. Потерпіла ОСОБА_4 , аби уникнути нанесення їй ударів по голові, прикривала обома руками голову та змінювала положення тіла, ухиляючись таким чином від ударів, які наносили ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Вказаними умисними спільними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , спричинили потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді крайового перелому проксимального епіфіза середньої фаланги четвертого пальця лівої кисті, який за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також саден шкіри лобної ділянки голови зліва та справа, носу, верхньої повіки лівого ока з переходом на ліву щічну ділянку, правої щічної ділянки, правої вушної раковини, крововиливів м`яких тканин верхньої повіки правого ока, лівої навколо очної ділянки обличчя, правої вушної раковини, лівої вушної раковини, крововиливу під кон`юктиву лівого ока, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В подальшому 25.10.2017 р. близько 01 год. 10 хв. у вищевказаному місці ОСОБА_8 та ОСОБА_7 помітили мобільний телефон марки «Samsung GALAXY Prime» SM - G5314/PS, який випав у потерпілої ОСОБА_4 та, достовірно знаючи, що цей телефон належить останній, скориставшись тим, що поряд нікого не було, а також безпорадним станом потерпілої ОСОБА_4 , яка лежала на землі, проте спостерігала за їхніми діями, вирішили спільно заволодіти вказаним телефоном. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , у присутності потерпілої ОСОБА_4 , яка усвідомлювала протиправний характер дій ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та останні, усвідомлюючи, що їх дії оцінюються як викрадення, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, умисно, відкрито викрали мобільний телефон марки «Samsung GALAXY Prime» SM -G5314/PS, вартістю 1855 грн., з двома сім-картками мобільного оператора ПрАТ «Київстар», вартістю 25 грн. кожна, та картою пам`яті об`ємом 2 Гб, вартістю 100 грн., помістивши його в кишеню куртки ОСОБА_7 з метою подальшої спільної реалізації до ломбарду. Вказаними умисними спільними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_7 завдали потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 2005 грн.
Окрім цього, 25.10.2017 р. близько 01 год. 15 хв., ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , перебуваючи у тому ж вищевказаному місці, помітили сумку потерпілої ОСОБА_4 , яка лежала на землі та, узгоджуючи між собою власні дії, дістали із неї паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серійний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та, достовірно знаючи, що ці документи належать ОСОБА_4 , скориставшись тим, що поряд нікого не було, а також безпорадним станом потерпілої останньої, яка лежала на землі, проте спостерігала за їхніми діями, вирішили спільно незаконно заволодіти ними. Тоді ж, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у присутності потерпілої ОСОБА_4 , умисно, відкрито, незаконно заволоділи вищевказаними паспортом та свідоцтвом про народження, поклавши їх до кишені куртки ОСОБА_8 .
Тобто, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 122 ч. 1 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я), ст. 186 ч. 2 КК України (відкрите викрадення чужого майна (грабіж) , вчинене за попередньою змовою групою осіб), ст. 357 ч. 3 КК України (незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншим важливим особистим документом).
11 березня 2019 року між прокурором Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_9 і обвинуваченими укладена угода про визнання винуватості у вчиненні вищевказаних злочинів на таких умовах:
- ОСОБА_7 та ОСОБА_8 беззастережно та у повному обсязі визнали свою вину у вищезазначених діяннях, щиро розкаялися, активно сприяли розкриттю злочинів, добровільно відшкодували завдану потерпілій шкоду та примирилися з нею, що пом`якшує їм покарання;
-сторони погодили призначити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання: за ст. 122 ч. 1 КК України 1 рік позбавлення волі; за ст. 186 ч. 2 КК України 4 роки позбавлення волі; за ст. 357 ч. 3 КК України штраф в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., в силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, визначили остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі та із звільненням їх на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, визначеного судом, та покладенням у відповідності до ст. 76 КК України на обвинувачених певних обов`язків.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 122 ч. 1, 186 ч. 2, 357 ч. 3 КК України, які відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу є злочинами невеликої тяжкості (ст. 357 ч. 3 КК України), середньої тяжкості (ст. 122 ч. 1 КК України) та тяжким злочином (ст. 186 ч. 2 КК України). Обвинувачені свою вину у вчиненні злочинів визнають повністю, цілком розуміють права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом, та наполягають на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Позицію обвинувачених підтримали їх захисники.
Прокурор пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, та просить затвердити угоду.
У відповідності до ч. 4 ст. 469 КПК України потерпіла ОСОБА_4 надала письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченими, про що остання також заявила в судовому засіданні.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено. Прокурором при вирішенні питання про укладення угоди враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.
Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, визначена згідно із законом, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та запобігання вчинення ними нових злочинів. При цьому враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, осіб винних, наявність обставини, що пом`якшують їм покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів. Зокрема, враховано, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 беззастережно та повністю визнали свою вину, щиро розкаялися, активно сприяли розкриттю злочину, добровільно відшкодували завдану потерпілій шкоду, що пом`якшує їм покарання, позитивно характеризуються, ОСОБА_8 має на утриманні малолітню дитину. Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочинів (ст.ст. 122 ч. 1, 357 ч. 3 КК України) за попередньою змовою групою осіб.
Приймаючи до уваги характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку вчинених злочинів, з урахуванням осіб винних, які раніше не судимі, окрім скоєного характеризуються позитивно, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, висновок органу пробації, суд дійшов висновку укладену між прокурором і обвинуваченими угоду про визнання винуватості затвердити, призначити останнім узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити їх від відбування покарання з випробуванням із покладенням у відповідності до ст. 76 КК України на обвинувачених певних обов`язків.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речові докази: жіночу сумку, гребінці, косметичку з фарбами та дзеркальцем, мобільний телефон, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 , слід залишити останній за належністю.
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 395 грн. 48 коп. згідно зі ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинувачених на користь держави.
З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід останнім до набрання вироком чинності слід залишити попередній особисте зобов`язання.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376, 475 КПК України, суд
Укладену 11 березня 2019 року між прокурором Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_9 і обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 угоду про визнання винуватості у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 122 ч. 1, 186 ч. 2, 357 ч. 3 КК України, - затвердити.
ОСОБА_7 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст.ст. 122 ч. 1, 186 ч. 2, 357 ч. 3 КК України та призначити їй покарання:
-за ст. 122 ч. 1 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;
-за ст. 186 ч. 2 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;
-за ст. 357 ч. 3 КК України штраф в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_8 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст.ст. 122 ч. 1, 186 ч. 2, 357 ч. 3 КК України та призначити їй покарання:
-за ст. 122 ч. 1 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;
-за ст. 186 ч. 2 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;
-за ст. 357 ч. 3 КК України штраф в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: жіночу сумку, гребінці, косметичку з фарбами та дзеркальцем, мобільний телефон, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 , - залишити останній за належністю.
Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави по 197 грн. 74 коп. процесуальних витрат з кожної.
Запобіжні заходи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до набрання вироком чинності залишити попередні особисте зобов`язання кожній.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: