Провадження № 1-м/201/3/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, раніше судимого: вироком Дорогомиловського районного суду м. Москви від 10 грудня 2013 року за ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228-1 КК Російської Федерації до позбавлення волі строком на 10 років без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю, без штрафу, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, який ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2017 року приведено у відповідність із законодавством України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Зубово-Полянського районного суду Республіки Мордовія від 17 квітня 2018 року за ч. 3 ст. 30, ч. 2 ст. 228 КК РФ до трьох років чотирьох місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК РФ до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дорогомиловського районного суду м. Москви від 10 грудня 2013 року та остаточно призначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк шість років шість місяців з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотанням Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно вироку Зубово-Полянського районного суду Республіки Мордовія від 17 квітня 2018 року, ОСОБА_4 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації, тобто, замаху на незаконне придбання без мети збуту наркотичного засобу у великому розмірі, що є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, та засуджено до покарання у виді трьох років чотирьох місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК РФ до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дорогомиловського районного суду м. Москви від 10 грудня 2013 року та остаточно призначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк шість років шість місяців з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, який набрав законної сили, вирок Зубово-Полянського районного суду Республіки Мордовія від 17 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_4 набрав законної сили 10 травня 2018 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2017 року було задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_4 , визначено визнати і виконати на території України вирок Дорогомиловського районного суду м. Москви від 10 грудня 2013 року, яким ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228-1 КК Російської Федерації до позбавлення волі строком на 10 років без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю, без штрафу, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Вирок Дорогомиловського районного суду м. Москви від 10 грудня 2013 року стосовно ОСОБА_4 засудженого за ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228-1 КК Російської Федерації до 10 років позбавлення волі без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю, без штрафу, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму привести у відповідність із законодавством України. Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України до 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 11 вересня 2013 року із зарахуванням часу попереднього тримання під вартою.Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити у вигляді тримання під вартою.

Відповідно довідки начальника ФКУ «Виправна колонія № 17 УФСВП Росії по Республіці Мордовія, засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 17 УФСВП Росії у Республіці Мордовія, кінець відбуття строку покарання 16 жовтня 2024 року.

Останнє відоме місце проживання засудженого ОСОБА_4 в Україні є АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 6/5-879 від 10 грудня 2018 року, у реєстрі територіальної громади містяться відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка відноситься до Соборного району м. Дніпра.

В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився, про день та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином, просив здійснювати розгляд клопотання без його участі.

За таких обставин, враховуючи позицію Міністерства юстиції України, суд приходить до висновку про можливість проведення розгляду зазначеного клопотання за відсутністю їх представника.

В судовому засіданні прокурор вважав за можливе клопотання Міністерства юстиції України задовольнити, привести вирок Зубово-Полянського районного суду Республіки Мордовія від 17 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання Міністерства юстиції України та матеріали, додані до нього, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 603 КПК України при розгляді клопотання суд не перевіряє фактичні обставини справи, встановлені вироком іноземної держави, та не вирішує питання про винуватість особи.

Згідно до ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави, замінюючи міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин.

Як вбачається з довідки начальника ФКУ «Виправна колонія № 17 УФСВП Росії по Республіці Мордовія, станом на 03 липня 2018 року невідбутий строк покарання ОСОБА_4 становить 6 років 03 місяці 13 днів.

Враховуючи, що засуджений ОСОБА_4 є громадянином України, вирок Російської Федерації, яким він засуджений, набрав законної сили, строк покарання, який має відбувати засуджений більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання за кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином, згідно із законодавством України, суд вбачає підстави для приведення вироку у відповідність із законодавством України.

Відповідно до ст. 11 Конвенції про передачу засуджених, при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального Кодексу України та визначає покарання.

Дії засудженого ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 30, ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації, як замах на не незаконне придбання без мети збуту наркотичного засобу, вчинене відносно наркотичного засобу у великому розмірі, за що передбачалось покарання від трьох до десяти років зі штрафом у розмірі до п`ятисот тисяч рублів або у розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до трьох років або без такого та з обмеженням волі на строк до одного року або без такого .

На момент вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину, а також на момент вирішення питання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, дії останнього підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 309 КК України, як замах на незаконне придбання наркотичних засобів у великих розмірах, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Крім того, згідно вироку Зубово-Полянського районного суду Республіки Мордовія від 17 квітня 2018 року, ОСОБА_4 було призначено покарання за ч. 3 ст. 30, ч. 2 ст. 228 КК РФ у виді трьох років чотирьох місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК РФ до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дорогомиловського районного суду м. Москви від 10 грудня 2013 року та остаточно призначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк шість років шість місяців з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Тобто, вироком іноземної держави засудженому ОСОБА_4 було призначено покарання із застосуванням ст. 70 КК РФ, яка передбачає порядок застосуванням покарання за сукупністю вироків, і частково приєднано до призначеного ОСОБА_4 покарання невідбуту частину покарання за вироком Дорогомиловського районного суду м. Москви від 10 грудня 2013 року, який ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2017 року приведено у відповідність із законодавством України.

Аналогічні положення застосування судом покарання за сукупністю вироків, передбачені у статті 71 Кримінального кодексу України, відповідно до положень якої, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду, при цьому, при складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б один із злочинів є особливо тяжким, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років.

Таким чином, остаточне покарання за сукупністю вироків, яке було призначено ОСОБА_4 вироком Зубово-Полянського районного суду Республіки Мордовія від 17 квітня 2018 року, не виходить за межі покарання, яке може бути призначено судом за сукупністю вироків, згідно з законодавством України.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України при призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, тобто суд може застосувати до засудженого ОСОБА_4 строк покарання згідно КК України у виді шести років шести місяців позбавлення волі.

При цьому, суд враховує, що вироком Зубово-Полянського районного суду Республіки Мордовія від 17 квітня 2018 року засудженому ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді шести років шести місяців позбавлення волі, тобто в межах санкції аналогічної статті кримінального закону України.

На підставі вищевикладеного, суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Зубово-Полянського районного суду Республіки Мордовія від 17 квітня 2018 року щодо ОСОБА_4 та вважати його засудженим за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 309 КК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з 17 квітня 2018 року із зарахуванням часу попереднього тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 9-12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст.ст. 603 - 610 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Визнати і виконати на території України вирок Зубово-Полянського районного суду Республіки Мордовія від 17 квітня 2018 року, яким ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 30, ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації до позбавлення волі строком на три роки чотири місяці, на підставі ст. 70 КК РФ до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дорогомиловського районного суду м. Москви від 10 грудня 2013 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк шість років шість місяців з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Вирок Зубово-Полянського районного суду Республіки Мордовія від 17 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 3 ст. 30, ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації із застосуванням ст. 70 КК Російської Федерації до остаточного покарання у виді шести років шести місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, привести у відповідність із законодавством України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді шести років шести місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 17 квітня 2018 року із зарахуванням часу попереднього тримання під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити у вигляді тримання під вартою.

Копію ухвали суду вручити прокурору та направити до Міністерства юстиції України для подальшого інформування держави винесення вироку та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні для організації та фактичного виконання судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після спливу семиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для її оскарження. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.
Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1