Справа № 620/325/17
Провадження по справі №1-кп/635/836/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілих ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

секретар судового засідання ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

В ході судового розгляду прокурор просив продовжити строку домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_8 на два місяці, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, та просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечувала проти продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність прокурором існування зазначених ним ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні підтримав захисника.

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти продовження строку домашнього арешту, посилаючись на порушення прокурором вимог КПК України та на необґрунтованість заявленого ним клопотання.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів виходить з наступного.
Ухвалою слідчого судді Зачепилівського районного суду Харківської області від 02 березня 2017 року відносно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29 квітня 2017 року включно. Судом неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, останній раз відповідно до ухвали Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року на строк 60 днів до 05 січня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 закінчується 05 січня 2019 року.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Під час обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом було встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , суд враховує особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, в якій обвинувачені зазнають судового переслідування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).

ОСОБА_9 інкримінується вчинення злочину, за який санкція статті кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років. У суду відсутні підстави вважати про наявність у ОСОБА_9 постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, членів родини, з якими він спільно проживає, та інших осіб на його утриманні, обвинувачений не має місця роботи або навчання, судом також не встановлено наявності будь-яких інших зв`язків обвинуваченого ОСОБА_9 з державою.

Отже, оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , а також враховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не завершений, потерпілі та свідки не допитані, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України. Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується наявністю у обвинуваченого ОСОБА_9 ряду судимостей, зокрема за вироком Харківського районного суду Харківської області від 21 квітня 2000 року та за вироком Московського районного суду м. Харкова від 24 січня 2007 року, а тому колегія суддів вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою строком на шістдесят днів.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Зачепилівського районного суду Харківської області від 02 березня 2017 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29 квітня 2017 року включно. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою змінений на домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 на строк два місяці - до 12 листопада 2018 року. ОСОБА_8 зобов`язано протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: прибувати за кожною вимогою до суду; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року строк тримання під домашнім обвинуваченого ОСОБА_8 був продовжений на два місця до 07 січня 2019 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під домашнім арештом закінчується 07 січня 2019 року.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 3 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді від 7 до 12 років позбавлення волі. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме домашній арешт. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вирішуючи питання про продовження строків домашнього арешту, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого.

З урахуванням встановлених при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , тяжкості злочину у сукупності з даними особи обвинуваченого, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому разі визнання його винуватим, а також тієї обставини, що потерпілі та свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що зазначені ризики продовжують існувати.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає наявними підстави для продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому без дозволу суду залишати житло з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Разом з цим, прокурором не обґрунтовано та не доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість вчинити інше кримінальне правопорушення відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, є всі підстави вважати, що обрана міра запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И Л А:

Строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України продовжити на шістдесят днів - до 25 лютого 2019 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк домашнього арешту з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 на два місяці до 28 лютого 2019 року.

Зобов`язати ОСОБА_8 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну.

Строк дії ухвали в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 встановити до 25 лютого 2019 року.

Строк дії ухвали в частині продовження строку домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 встановити до 28 лютого 2018 року.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення у формі ухвали складено 29 грудня 2018 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3