Справа № 570/5064/18
номер провадження 1-кп/570/362/2018
В И Р О К
іменем України
11 грудня 2018 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0001291 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кунград Республіки Каракалпакстан Республіки Узбекистан, громадянина Узбекистану, який має професійно технічну освіту, не одружений, непрацюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 20.05.2016 Нововолинським міським судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; ухвалою від 30.11.2017 Маневицького районного суду Волинської області невідбуту частину за вище вказаним вироком замінено на більш м`яке покарання обмеження волі на строк 2 роки 4 місяці 22 дні.

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , відбуваючи покарання у виді обмеження волі в Державній установі «Городоцький виправний центр (№ 131)» з 25 січня 2018 року, що знаходиться за адресою: с. Городок, вул. Б. Штенгеля, 92 А, Рівненського району Рівненської області, 06 жовтня 2018 року приблизно о 18 год. 45 хв., перебуваючи на прибиранні адміністративних приміщень Городоцького виправного центру №131, а саме спортивного залу, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, з метою ухилення від призначеного судом покарання у виді обмеження волі, без відповідного дозволу адміністрації, самовільно покинув територію установи.
11 грудня 2018 року між прокурором Рівненської місцевої прокуратури в Рівненській області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.
Суд, вивчивши обвинувальний акт, переконавшись у добровільності укладення угоди, вважає, що укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки: умови угоди не суперечать вимогам КПК України та іншим Законам; слідчими органами правильно дана правова кваліфікація дій обвинуваченого; умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним; обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; є всі фактичні підстави для визнання винуватості, узгодженні сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Таким чином, дії ОСОБА_4 у виді систематичного порушення встановлених правил проживання, вчинені особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 390 КК України.

У підготовчому засіданні обвинувачений, якому зрозумілі права та наслідки укладення угоди, безумовно та беззастережно пояснив про повне визнання вини та всіх фактичних обставин інкримінованого йому злочину.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 390 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України та з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків остаточне покарання ОСОБА_4 буде призначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Нововолинського міського суду від 20.05.2016 у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць позбавлення волі.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України.
Судом перевірено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.
На підставі пояснень обвинуваченого судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 погоджуються на призначення узгодженого в угоді покарання.
Визначене сторонами покарання відповідає принципам призначення покарання та вимогам Закону.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв розслідуванню та судовому розгляду справи. Даних про обставини, що негативно характеризують підсудного матеріали справи не містять. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 .
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374, 475 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 11 грудня 2018 року, укладену між прокурором Рівненської місцевої прокуратури в Рівненській області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України (з врахуванням положень ч.1 ст. 72 КК України) за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеним за попереднім вироком Нововолинського міського суду від 20.05.2016, зміненого ухвалою від 30.11.2017 Маневицького районного суду Волинської області невідбутої частини покарання на більш м`яке покарання у виді обмеження волі. Остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді позбавлення волі строком на один рік один місяць.
Початок строку відбування покарання обчислювати ОСОБА_4 з моменту направлення засудженого для відбування покарання в порядку ч.2 ст. 57 КВК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1