ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/50/18 Номер провадження 11-кп/814/383/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника потерпілого захисника обвинуваченогоОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000495 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Зіньків Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований в цьому ж селищі по АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, маючий неповнолітню дитину, непрацюючий, на підставі ст.89 КК України такий, що не має судимості,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.125 КК України на 160 годин громадських робіт.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 :

- на користь потерпілого ОСОБА_10 10879 грн. 02 коп. майнової та моральної шкоди;

- на користь держави судовий збір в сумі 2404 грн. 80 коп.

Згідно з вироком, ОСОБА_9 визнаний винуватим в тому, що він 29 вересня 2017 року в період часу з 14 до 15 год., перебуваючи біля автомобіля «Cheri Tiggo», днз НОМЕР_1 , по вул. Федюна, 7, в смт. Опішня Зіньківського району Полтавської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_10 , який в цей час перебував за кермом в салоні вказаного автомобіля, через відчинене скло наніс останньому удар кулаком лівої руки в область обличчя, заподіявши легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати вирок місцевого суду, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 закрити. При цьому зазначає, що пояснення потерпілого ОСОБА_10 стосовно часу отримання ним тілесних ушкоджень не підтверджуються фактичними обставинами провадження.
Вказує про невідповідність показань свідка ОСОБА_11 під час слідчого експерименту тим, які були надані ним під час досудового розслідування, та вважає недопустимим доказом протокол слідчого експерименту з цим свідком з огляду на порушення приписів КПК України щодо умов його проведення.
Вказує про тривалий характер існування неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілим.
Звертає увагу на показання свідка ОСОБА_12 , яка заперечувала нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілому.
Вважає, що ОСОБА_10 на момент конфлікту з обвинуваченим мав тілесні ушкодження, проте судом першої інстанції безпідставно визнано недопустимими доказами картки виклику та виїзду швидкої допомоги, які підтверджують ці обставини.
Інші учасники провадження вирок не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування представника потерпілого та думку прокурора, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин підтверджуються сукупністю достатніх, допустимих та належних доказів, зібраних у встановленому законом порядку і досліджених судом, яким надана належна оцінка.
Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що на момент конфлікту з обвинуваченим потерпілий вже мав тілесні ушкодження, є непереконливими та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.
Як вбачається з показань потерпілого ОСОБА_10 , які є стабільними, логічними та послідовними, у той час, коли він перебував у своєму автомобілі на водійському сидінні, під час сварки з обвинуваченим, той підійшов та через відчинене скло на дверцятах наніс удар рукою в обличчя, спричинивши тілесні ушкодження і пошкодивши при цьому окуляри.
Такі показання потерпілого узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи №140 від 3 жовтня 2017 року, відповідно до якої у ОСОБА_10 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі навколо обох очей, які утворились від одноразової дії тупого предмета, з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути, зокрема, кулак людини (т.1, а.с.12).
Також підтверджуються показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який через паркан свого господарства бачив, як обвинувачений через відчинене вікно автомобіля ударив рукою ОСОБА_10 .
Крім того, показання потерпілого та свідка ОСОБА_11 перевірені під час слідчих експериментів та, відповідно до висновків судових експертиз, відповідають об`єктивним даним судово-медичної експертизи потерпілого (т.1, а.с. 14-15, 17, 22-23, 25).
При цьому, як вбачається з матеріалів провадження, слідчий експеримент, метою якою була перевірка і уточнення відомостей щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, проведений у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону (ст.240 КПК України), а протокол за його результатами відповідає приписам ст.104 цього Кодексу.
Обставин, передбачених ст.87 КПК України, які б давали підстави визнати цей доказ недопустимим, колегією суддів не встановлено.
Водночас, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №18 від 12 січня 2018 року, показання ОСОБА_9 , надані ним під час слідчого експерименту, не відповідають об`єктивним даним судово-медичної експертизи потерпілого (т.1, а.с.69).
Більше того, згідно з висновком додаткової судово-медичної експертизи №9 від 9 січня 2018 року, проведеної за клопотанням сторони захисту, експерт виключив можливість утворення отриманих ОСОБА_10 тілесних ушкоджень в результаті удару об поверхню автомобіля (т.1, а.с.51).
Доводи захисника про надання потерпілому медичної допомоги до вчинення злочину спростовуються показаннями свідка ОСОБА_13 працівника швидкої медичної допомоги, яка в судовому засіданні пояснила, що під час перебування в районі автостанції в смт. Опішня Зіньківського району Полтавської області побачила потерпілого з тілесними ушкодженнями на обличчі, в зв`язку чим йому була надана відповідна допомога. При цьому потерпілий під час огляду пояснив, що його вдарив ОСОБА_9 .
Більше того, в судовому засіданні місцевого суду 17 вересня 2018 року, на питання захисника, обвинувачений підтвердив, що тілесних ушкоджень у потерпілого до сварки він не бачив.
Враховуючи викладене, всупереч доводам захисника, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що показання свідка ОСОБА_12 співмешканки обвинуваченого, суперечать наведеним доказам та не спростовують висновки про винуватість ОСОБА_9 .
Узгодженість показань потерпілого, свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 щодо обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , наявність видимих тілесних ушкоджень у потерпілого після конфлікту з обвинуваченим, звернення ОСОБА_10 за медичною допомогою після вчинення злочину спростовують доводи захисника про невинуватість ОСОБА_9 та неправильне встановлення часу та обставин отримання потерпілим тілесних ушкоджень.
Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність показань потерпілого та свідків, не встановлено.
Твердження захисника про необхідність визнання допустимими доказами карток виклику та виїзду швидкої допомоги є непереконливими, оскільки місцевий суд, керуючись ст.87 КПК України, прийшов до правильного висновку що ці докази здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.125КК України та належним чином мотивував своє рішення.
Покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст.65 та ст.50 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2018 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_8 , - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4