Номер провадження: 11-сс/785/1895/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000766 від 06 листопада 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2018 року було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 11 год. 00 хв. 05 січня 2019 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що слідчим суддею був безпідставно застосований найбільш суворий запобіжний захід лише на підставі тяжкості злочину, що інкримінується ОСОБА_9 . При цьому слідчий суддя взагалі не взяв до ваги, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні дружину та троє малолітніх дітей. Захисник зазначила, що слідчий суддя не обґрунтував, чому інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам на які слідчий посилався у своєму клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача, захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за клопотанням прокурора та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов висновку про те, що органом досудового розслідування ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за обставин викладених у клопотанні слідчого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, які були дослідженні в ході судового засідання, а саме:

-витягом з кримінального провадження №0000776;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 06 листопада 2018 року та протоколом його затримання;

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06 листопада 2018 року та схемою до нього;

-іншими матеріалами зазначеного кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор наполягав на тому, що з метою ухилитись від кримінальної відповідальності підозрюваний ОСОБА_9 може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки у разі доведеності вини ОСОБА_9 йому загрожує реальне покарання до 8 років позбавлення волі.

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Апеляційний суд вважає, що ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України на існуванні якого наполягає прокурор є мінімальним із урахуванням міцності соціальних зв`язків підозрюваного.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя не повною мірою дотримався вказаних вимог закону.

Так, ОСОБА_9 зареєстрований та постійно проживає в м.Одесі, офіційно працює в

ТОВ «Бруклін-Київ», позитивно характеризується за місцем роботи та за місцем проживання, одружений, на утриманні у нього знаходяться троє малолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності він не притягувався.

Слідчий суддя вказаним обставинам належної оцінки не дав та безпідставно застосував до ОСОБА_9 найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою, при цьому не зазначив чому інші більш м`які запобіжні заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Статтею 410 встановлено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Зазначена неповнота судового розгляду перешкодила слідчому судді ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що у відповідності до положень статей 407, 409, 410 є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Згідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.

Розглядаючи по суті клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 апеляційний суд враховує, що ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України з необережності, визнає свою вину та щиро кається у вчиненому злочині.

При цьому апеляційний суд вважає необґрунтованим ризик того, що ОСОБА_9 може вчиняти нові аналогічні злочини, оскільки на теперішній час його водійське посвідчення вилучене, а транспортний засіб, яким керував ОСОБА_9 в момент дорожньо-транспортної пригоди знаходиться на штрафмайданчику.

Також в судовому засіданні прокурор не довів, що підозрюваний здійснював будь-які спроби впливати на свідків у кримінальному провадженні, а тому, на думку апеляційного суду, ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України також відсутній і є лише припущенням слідчого.

Враховуючи викладені обставини, в тому числі і наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків апеляційний суд вважає за можливе та необхідне застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати місце проживання в нічний час доби.

Апеляційний суд вважає, що застосування саме такого запобіжного заходу буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризику, передбаченому пунктом 1 ч.1 ст.177 КПК України, та дасть змогу контролювати місце перебування підозрюваного під час здійснення досудового розслідування.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 410, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2018 року, якою було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000766 від 06 листопада 2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1)не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період з 20:00 години до 06:00 години ранку наступної доби;

2)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну місця проживання та роботи.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали до 06 січня 2019 року включно.

Підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з під варти негайно.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3