Справа № 339/229/18
Провадження № 11-кп/4808/80/18
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000207 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хутірськ, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, непрацюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, неодноразово судимого, востаннє 05.05.2015 року Болехіським міським судом за ч.2 ст.185 КК України до 3-х місяців арешту, звільненого 05.08.2015 року - по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишено без змін, а термін тримання під вартою ухвалено рахувати з 00:10 год. 17 червня 2018 року.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави 1430 (одну тисячу чотириста тридцять) гривень витрат, пов`язаних з наданням експертних послуг.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднане з проникненням у житло.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

Обвинувачений ОСОБА_8 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і повторно вчинив корисливий злочин.

Реалізуючи свій злочинний умисел на повторне вчинення крадіжки, ОСОБА_8 , 08.04.2018 близько 08.30 год., діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою дерев`яної драбини, яку попередньо взяв з території вказаного господарства, підійшов до будинку, до вікна якого приклав дерев`яну драбину, де шляхом розбиття вікна, незаконно проник до житлового будинку ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав дві пляшки самогону, ємкістю 0,5 л. кожна по ціні 60 гривень на суму 120 гривень, кільце ковбаси домашнього виробництва вагою 1,5 кг по ціні 140 гривень за кілограм на суму 210 гривень, сальцесон домашнього виробництва вагою 2 кг по ціні 100 грн. за 1 кг на суму 200 гривень, які поскладав в пакет, який знайшов в будинку, та мобільний телефон марки «BRAVIS CLAMP» чорного кольору, вартістю 500 гривень із сім-карткою мобільного оператора «водафон» вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було, зарядний пристрій марки «Самсунг» вартістю 60 гривень, які поставив в кишеню штанів, та викрадене виніс з будинку, належного ОСОБА_10 , чим довів свій злочинний умисел до кінця.

В подальшому продукти харчування та алкоголь ОСОБА_8 спожив, а мобільний телефон марки «BRAVIS CLAMP» чорного кольору із сім-карткою мобільного оператора «водафон» та зарядний пристрій марки «Самсунг» дав своїй бабусі ОСОБА_11 , яка в подальшому їх видала працівникам поліції.

Таким чином, ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1 115 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок Долинського районного суду від 21 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_8 змінити, призначивши більш м`яке покарання, оскільки призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Просить суд апеляційної інстанції при призначенні покарання врахувати те, що після затримання обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину, визнав вину повністю, щиро розкаявся у скоєному, а також відсутність претензій у потерпілої. Зазначає, що обвинувачений необдумано піддався збігу обставин та під час перебування в слідчому ізоляторі цілком усвідомив важливість суспільно небезпечного діяння, яке вчинив. Обвинувачений просить суд суворо не карати, оскільки на волі в нього залишилася перестаріла бабуся, яка потребує догляду і у неї крім обвинуваченого нікого немає.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, відповідно фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, доведеність його вини та кваліфікація дій за статтею КК України, за якою він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється. В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 висловив незгоду щодо призначеного обвинуваченому покарання, тому колегія суддів перевіряє оскаржуваний вирок в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку суд першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, дотримався вказаних вимог закону.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 вказує на те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого, внаслідок суворості.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону України про кримінальну відповідальність, та призначаючи покарання ОСОБА_8 врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання в силу ст.ст. 66, 67 КК України.

Зокрема, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнав обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Водночас судом першої інстанції не встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому.

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які покликається захисник ОСОБА_9 , та визначив покарання в мінімальних межах, встановлених у санкції ч.3 ст. 185 КК України та не може вважатися надто суворим, є достатнім для виправлення обвинуваченого.

Колегія суддів приймає до уваги, що в обвинуваченого ОСОБА_8 є перестаріла бабуся, яка потребує догляду і у неї крім нього нікого немає. Однак, вказана обставина не може бути підставою для зміни вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, яке відповідає вимогам кримінального закону та є справедливим.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, який не працює та раніше вже притягався до кримінальної відповідальності, не свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дає підстав для застосування ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі санкції ч.3 ст.185 КК України.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги, щодо суворості призначеного покарання за ч.3 ст.185 КК України, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів, за умови реального відбування покарання та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2018 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5

З оригіналом згідно. Суддя: ОСОБА_3