Київський районний суд м. Полтави
Справа № 554/3474/18
Провадження № 1-кс/552/142/19
У Х В А Л А
іменем України

23 січня 2019 року м. Полтава

Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову т.в.о. старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 07 листопада 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 13 грудня 2018 року звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Полтави зі скаргою на постанову т.в.о. старшого слідчого відділу СУ ГУ Національної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 07 листопада 2018 року.

В своїй скарзі вказував, що 07 листопада 2018 року т.в.о. старшого слідчого слідчого відділу СУ ГУ Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0003134 від 02.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.

Вказував, що з постановою не погоджується, досудове розслідування здійснено поверхово, не було вчинено всіх необхідних процесуальних дій.

Просив слідчого суддю скасувати постанову т.в.о. старшого слідчого СВ СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 07 листопада 2018 року про закриття кримінального провадження № 0003134 від 02.10.2017.

Згідно з ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2019 року матеріали за скаргою ОСОБА_3 передані до Київського районного суд м. Полтави для розгляду по суті.

Під час розгляду скарги в судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю підтримали вимоги скарги, посилаючись на викладені в скарзі обставини.

Слідчий в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечував.

Заслухавши думку учасників розгляду, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Кримінальне провадження за заявою ОСОБА_3 , яке внесене до ЄРДР за № 0003134 від 02.10.2017, здійснювалось за фактом завідомо неправдивого повідомлення представником ГО «Управління Всеукраїнської спеціалізованої колегії з питань боротьби з корупцією та організованою злочинністю у Полтавській області» ОСОБА_6 про вчинення особливо тяжкого злочину.

Кримінальне провадження здійснювалося органами досудового розслідування за попередньою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.

Встановлено, що постановою т.в.о. старшого слідчого відділу СУ ГУ Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 від 07 листопада 2018 року вказане кримінальне провадження закрите у зв`язку з встановленою відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості зазначеної постанови слідчий суддя виходить з наступного.

За нормами ч. 2 ст. 383 КК України кримінальним правопорушенням є завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування про вчинення злочину поєднане з обвинуваченням особи в тяжкому чи особливо тяжкому злочині або із штучним створенням доказів обвинувачення, а також вчинені з корисливих мотивів.

Об`єктивна сторона злочину полягає у завідомо неправдивому повідомленні суду, прокурору, слідчому або органу дізнання про вчинення злочину. При цьому повідомлення може бути здійснене у різних формах: письмово, усно, за підписом особи, яка його зробила, або без такого (анонімним). Неправдивим таке повідомлення є, коли воно стосується злочину, якого насправді не було, або коли у ньому міститься інформація про вчинення злочину особою, яка насправді його завідомо для винного не вчиняла, або про вчинення особою більш тяжкого злочину, ніж той, що вона насправді вчинила. Неправдивість повідомлення повинна стосуватись тільки фактичних обставин вчинення злочину, а не його юридичної оцінки. Адже, якщо у повідомленні будуть подані правдиві факти щодо вчиненого злочину, але їм буде дана неправильна юридична оцінка, то не буде відповідно і завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Згідно положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

При цьому кримінальним процесуальним законом передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ст. 110 КПК України, на яку посилається слідчий в своєму рішенні про закриття кримінального провадження, постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

Враховуючи зміст заяви про вчинення злочину, на досудовому розслідуванні в межах даного кримінального провадження підлягали встановленню наступні обставини: чи дійсно мало місце відповідне повідомлення про вчинення злочину; якщо таке повідомлення мало місце, в якій формі здійснене (письмово, усно, за підписом особи, яка його зробила, або без такого (анонімним).

Окрім того, підлягає встановленню факт неправдивості такого повідомлення (коли воно стосується злочину, якого насправді не було, або коли у ньому міститься інформація про вчинення злочину особою, яка насправді його завідомо для винного не вчиняла, або про вчинення особою більш тяжкого злочину, ніж той, що вона насправді вчинила). При цьому неправдивість повідомлення в розумінні норм ст. 383 КК України повинна стосуватись тільки фактичних обставин вчинення злочину, а не його юридичної оцінки.

Постанова т.в.о. старшого слідчого відділу СУ ГУ Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 від 07 листопада 2018 року про закриття кримінального провадження № 0003134 від 02.10.2017 зазначених обґрунтувань не містить.

Зокрема, слідчим суддею встановлено, але ці обставини не викладені в постанові слідчого, що дійсно мало місце письмове повідомлення ОСОБА_6 , як представника ГО «Управління Всеукраїнської спеціалізованої колегії з питань боротьби з корупцією та організованою злочинністю у Полтавській області», до правоохоронних органів про вчинення злочину суддею Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_4 .

Неправдивість такого повідомлення також підтверджена зібраними в межах кримінального провадження доказами. Так, постановою детектива Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 29 грудня 2017 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0001024 від 31.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

В постанові слідчого від 07 листопада 2018 року, яка є предметом оскарження, не викладена суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав ( ОСОБА_3 ) та відповіді на всі поставлені ним питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.

Не погоджуючись з постановою слідчого, заявник вказує, що рішення про закриття кримінального провадження ґрунтується на показаннях допитаного в якості свідка самого ОСОБА_6 без аналізу Статуту ГО «Управління Всеукраїнської спеціалізованої колегії з питань боротьби з корупцією та організованою злочинністю у Полтавській області».

Дані твердження заявника є обґрунтованими, враховуючи ту обставину, що з заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 звертався до правоохоронних органів саме як представник відповідного Громадського об`єднання.

При розгляді скарги ОСОБА_3 слідчий суддя також виходить з того, що поняття злочину визначено нормами ст. 11 КК України, згідно з якою злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Із нього випливає, що злочином є діяння (дія або бездіяльність), якому властиві такі обов`язкові ознаки: 1) це діяння вчинене суб`єктом злочину; 2) воно є винним; 3) вказане діяння є суспільно небезпечним; 4) відповідне діяння передбачене чинним КК. Останнє, крім того, має на увазі, що обов`язковою ознакою злочину є також 5) кримінальна караність. Відсутність хоча б однієї з цих ознак вказує на відсутність злочину.

Винність у ч. 1 ст. 11 названа як окрема ознака злочину.

В силу норм ст. 11 КК України суб`єктивна сторона є обов`язковою ознакою кримінального правопорушення, а при її відсутності злочин відсутній.

Відсутність вини виключає суб`єктивну сторону і тим самим склад злочину, передбачений ч. 2 ст.383 КК України, за якою проводилося досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003134 від 02.10.2017.

Разом з тим, слідчий, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження № 0003134 від 02.10.2017 саме з підстав відсутності в діях ОСОБА_6 умислу, отже, і відсутності суб`єктивної сторони злочину та складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України, не проаналізував твердження заявника про те, що ОСОБА_6 має вищу юридичну освіту, фахівець в галузі права, має статус адвоката, що на думку заявника може свідчити про наявність умислу в його діях.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що рішення слідчого від 07 листопада 2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003134 від 02.10.2017 не містить в собі відповідей на поставлені заявником в поданій заяві про вчинення кримінального правопорушення питання, отже, не є способом остаточного вирішення поставлених в заяві ОСОБА_3 питань.

Тільки після отримання на досудовому розслідування відповідей на всі поставлені питання має бути прийняте відповідне процесуальне рішення.

Дані питання не можуть бути вирішені слідчим суддею при розгляді скарги заявника на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, тому постанова слідчого від 07 листопада 2018 року про закриття кримінального провадження № 0003134 підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 303 310, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову т.в.о. старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 07 листопада 2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003134 від 02.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя /підпис/ ОСОБА_1

Слідчий суддя ОСОБА_1

23.01.2019