КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1084/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з використанням відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року, було задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах шістдесяти діб, а саме до 14 березня 2019 року, з одночасним визначенням застави у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 74120 (сімдесят чотири тисячі сто двадцять) грн.з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 191 КПК України у разі внесення застави щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, слідчий суддя прийшов до висновку про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, а відтак клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною, а тому просить ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 17.01.2019 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , з одночасним визначенням застави у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 74120 (сімдесят чотири тисячі сто двадцять) грн. скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Як вбачається з поданої прокурором апеляційної скарги з доповненнями, останній наголошує на наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, а також на наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, прокурор погоджується із застосованим слідчим суддею щодо ОСОБА_8 запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою та вважає що застосування більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу не зможе запобігти вище вказаним ризикам.

Разом з тим в доповненнях до апеляційної скарги прокурором порушується питання щодо застосованої, як альтернативний запобіжний захід, застави, яка, на думку апелянта, з урахуванням ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину та інших обставин кримінального провадження, в їх сукупності, не зможе в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , а тому його необхідно збільшити, як про це зазначено в апеляційній скарзі з доповненнями прокурора.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, думку підозрюваного, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000576 від 17.01.2018 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 , підозрюється у незаконному придбані, зберіганні та незаконному збуті наркотичного засобу вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, а саме в тому, що він, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , з корисливих спонукань, з метою вчинення умисних тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним придбанням, зберіганням та збутом наркотичного засобу мета дон, у невстановлену дату, у невстановлений час, місце та спосіб, незаконно придбав з метою збуту кристалічну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб мета дон, та яку в подальшому ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , збував особі, яка співпрацює з правоохоронними органами на основі конфіденційного співробітництва зі зміненими анкетними даними ОСОБА_11

15.01.2019 р. ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, та наступного дня останньому було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбані, зберіганні та незаконному збуті наркотичного засобу вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

17.01.2019 р. слідчий СВ Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб щодо ОСОБА_8 , посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, а також з урахуванням наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та можливості останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення,а тому більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

17.01.2019 р. ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва було задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах шістдесяти діб, а саме до 14 березня 2019 року, з одночасним визначенням застави у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 74120 (сімдесят чотири тисячі сто двадцять) грн.з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 191 КПК України у разі внесення застави.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, зокрема вік та стан здоров`я ОСОБА_8 , міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини та утриманців, його майновий стан.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею вірно враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), та з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується даними, що містяться у долучених до матеріалів клопотання даних в їх сукупності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до змісту ст. ст. 177, 183, 194 КПК України, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, тримання під вартою має бути обумовлено доведеністю обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами, які б в сукупності свідчили про наявність підстав, що були достатніми для застосування запобіжного заходу.

Рішення слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повністю узгоджується з вказаними положеннями закону, так як ні процесуальна поведінка підозрюваного, ні його вікові і психо-емоційні характеристики, особисті та соціальні обставини життя дають підстави вважати, що тільки тримання під вартою є необхідним у цьому кримінальному провадженні.

Щодо оцінки ризиків, то вона повинна бути проведена за результатами всебічної та точної інформації про особу підозрюваного та його соціальні обставини.

Так, розглядаючи клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про наявність реальних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, зокрема його вік та стан здоров`я, сімейний та майновий стан, інші дані про особу ОСОБА_8 , в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Крім того, слідчий суддя правильно, з урахуванням та в межах вимог ст. 182 КПК України, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінивши також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 дані про його особу та наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, з урахуванням його матеріального та сімейного стану, визначив останньому заставу саме у розмірі сорок прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що належним чином забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_8 , покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а також яким дана належна оцінка, а тому апеляційна скарга прокурора, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року, якою було задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах шістдесяти діб, а саме до 14 березня 2019 року, з одночасним визначенням застави у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 74120 (сімдесят чотири тисячі сто двадцять) грн.з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 191 КПК України у разі внесення застави щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4