Справа № 206/2372/16-к
Провадження № 1-кп/206/6/19
У Х В А Л А

26.04.2019року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Самарського районного суду у м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000028 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 191 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотаннями, які підтримав обвинувачний, про ініціювання судом службової перевірки за фактом підроблення та використання підроблених протоколів негласних слідчих дій, мотивуючи тим, що під час проведення досудового розслідування було допущено працівниками правоохоронних органі підроблення доказів винуватості ОСОБА_4 .

Прокурор заперечувала проти заявленого клопотання, оскільки законодавством не передбачена норма, яка регулює ініціювання судом будь-яких дій, щодо визнання доказів недопостумими зазначила, що це питання вирішує суд під час нарадчої кімнати.

Суд, вислухавши доводи учасників судового процесу, прийшов до наступного висновку.

Зокрема, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду, суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Стосовно ініціювання судом проведення службової перевірки за фактами вчинення посадовими особами Самарського ВП, злочинів, передбачених ст. 384,366 КК України під час складання та використання документів, суд відмовляє в задоволенні, оскільки, відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ст. 26 КПК України, Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Суд залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, має розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.
Враховуючи вище викладене, обвинувачений вправі самостійно звернутись до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22,26,89,350,369,371 КПК України,, суд -
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 про ініціювання здійснення службової перевірки за фактом підроблення та використання доказів - відмовити.
Ухвала оскарженю не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1