Справа №766/2585/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року м. Херосон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника ПВК №90: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, -, -

встановив:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі, у якому зазначив, що вважає себе особою, яка стала на шлях виправлення.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити з викладених у ньому підстав.

Прокурор вважав, що у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити, оскільки на його думку, твердження засудженого про те, що він став на шлях виправлення, в ході судового розгляду підтвердження не знайшло .

Представник ПВК №90 вважав за можливе задовольнити клопотання засудженого.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи засудженого, дослідивши доводи його клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 у ПВК №90 відбуває покарання, призначене вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 07.08.2017 року, яким він засуджений до 4 років 06 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.12.2018 року засудженому ОСОБА_5 у строк призначеного судом покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, кінець строку з урахуванням викладеного: 11.04.2021 р..

З матеріалів справи видно, що засуджений ОСОБА_5 станом на 11.01.2019 року фактично відбув 1/2 строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 82 КК України розглянути питання про застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

В силу положень частини 3 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

При цьому, за змістом роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким №2 від 26.04.2002 року заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків.

З характеристики засудженого видно, що засуджений ОСОБА_5 у ПВК №90 відбуває покарання з 12.10.2017 року. За час відбування покарання характеризується позитивно. З персоналом установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідношень. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. В скоєному злочині розкаюється. Соціальні зв`язки підтримує.

Згідно довідки бухгалтерії ПВК№90, станом на 01.02.2019 року засуджений ОСОБА_5 не працевлаштований. Даних про працевлаштування засудженого у інші періоди відбування покарання, зокрема про виконання ним оплачуваної праці, у матеріалах його особової справи також немає.

Дані довідки про заохочення та стягнення свідчать про те, що за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_5 три рази застосовувалися заходи заохочення, два рази застосовувалися стягнення, які на даний час погашені та не мають юридичного значення, проте характеризує особу засудженого.

При цьому, суд вважає, що відомості, які містяться у довідці про застосовані до ОСОБА_5 заохочення і відсутність на даний час стягнень не дають також можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки як підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

Крім того, як свідчать матеріали особової справи засудженого раніше до нього вже двічі застосовувались заохочувальні норми у виді звільнення від відбування покарання з випробуванням та один раз у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, проте належних висновків він не зробив і в період непогашеної судимості за попередній тяжкий злочин знову вчинив аналогічний тяжкий злочин, за який відбуває покарання на даний час.

Такі відомості відносно ОСОБА_5 , на думку суду, не є достатніми для висновку про успішність процесу його виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до нього більш м`якого виду покарання, у зв`язку з чим суд вважає, що заявлене засудженим клопотання є передчасним і у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537 - 539 КПК України, ст. 82 КК України, суд -

постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: ОСОБА_1