Справа № 345/2353/17
Провадження № 11-кп/4808/41/19
Категорія ст. 191 ч.5 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001027, у якому здійснювалося спеціальне судове провадження за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 16 жовтня 2018 року, відносно ОСОБА_11 за ст. 191 ч.5 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання якого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 вважає, що вирок Калуського міськрайонного суду від 16.10.2018 року підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду. Зазначає, що доказів того, що телефонним номером, з якого приходили повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання депозитного договору, користувався ОСОБА_11 не надано, окрім цього в матеріалах справи відсутні відомості про те, які працівники були визначенні для проведення процедури розірвання договорів, немає також доказів, що розірвання договорів проводив саме ОСОБА_11 , не надано доказів щодо встановлення факту отримання пластикової картки ОСОБА_11 , а також відсутність доказів використання ОСОБА_11 чужих робочих місць, логіну та паролю для входу в ЄКБ.

Крім цього, вказує, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив цивільний позов ПАТ КБ «Приватбанк» - 1 543300, 77 гривень матеріальної шкоди. Так, як ПАТ КБ «Приватбанк» має право заявити позовну заяву в розмірі перенесених збитків, а не стягнення дебіторської заборгованості, пені штрафу, в обвинувальному акті зазначена сума завданих збитків 433 847, 97 гривень, ОСОБА_11 проведено погашення грошових коштів ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 110 000 гривень та 5 644 Долари США, про що подано відповідні докази квитанції, однак дана обставина судом не врахована.

Просить вирок Калуського міськрайонного суду від 16.10.2018 року у справі № 345/2353/17 скасувати, кримінальне провадження закрити.

Прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_10 в поданій апеляційній скарзі не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, вважає вирок Калуського міськрайонного суду від 16.10.2018 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону в частині цивільного позову щодо відшкодування матеріальних збитків. Зазначає, що рішення суду про стягнення з ОСОБА_11 внаслідок вчинення ним злочину матеріальної шкоди в сумі 1543300, 77 грн. в користь ПАТ КБ «Приватбанк» є необґрунтованим та передчасним, оскільки в мотивувальній частині вироку не наведено жодних розрахунків відшкодування, відповідних доказів, на підставі яких позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено та не вказано норми матеріального права, на підставі яких вирішено позов.

Просить скасувати вирок Калуського міськрайонного суду від 16.10.2018 року щодо ОСОБА_11 за ст. 191 ч.5 КК України та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вироком Калуського міськрайонного суду від 16 жовтня 2018 року, ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 191 ч.5 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно розпорядчими та адміністративно господарськими функціями, та з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 вказано рахувати з часу його фактичного затримання для виконання даного вироку.

Цивільний позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»1 543 300,77 гривень матеріальної шкоди.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 , працюючи з 04.04.2011 на посаді керуючого Калуським відділенням №11 Прикарпатського регіонального управління ПАТ «Приватбанк» (м. Калуш, пр. Л.Українки, 1/98), мав обумовлені необхідністю виконання функціональних обов`язків доступи до програмних комплексів банку, зокрема до Єдиної клієнтської бази (ЄКБ). Керуючись корисливими мотивами з метою незаконного збагачення за рахунок банку Обвинувачений ОСОБА_11 , використовуючи надані йому можливості по роботі з ЄКБ та грубо порушуючи встановлений порядок розірвання депозитних договорів клієнтів, визначений інформаційним листом № 97 від 16.02.2006 «Про порядок розірвання депозитних договорів фізичних осіб», яким зокрема передбачено, що у випадку розірвання депозитного договору без наявності у банку письмової заяви вкладника відповідальність за дану операцію і всі пов`язані з нею фінансові ризики несе операціоніст, який виконав дану операцію, неодноразово вносив до ЄКБ неправдиві відомості про клієнтів банку, а саме без їх відома вказував свій номер телефону, що давало йому можливість отримувати смс-повідомлення, які банк відправляв клієнту, приховуючи таким чином факт вчинення злочину. Після цього, ОСОБА_11 замовляв, оформляв та отримував на ім`я таких клієнтів платіжні картки, на які за допомогою програмних комплексів банку таємно здійснював безготівкові перекази депозитних коштів з рахунків клієнтів, та в подальшому знімав зазначені кошти у банкоматній мережі банку м. Калуша та використовував їх на власний розсуд.

Так ОСОБА_11 умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи своїм службовим становищем, без відома і згоди клієнта ОСОБА_12 , 16.11.2011 незаконно розірвав депозитні договори: референс SANDN2068 від 06.08.2007 (рахунок № НОМЕР_1 ) у сумі 9 709 грн. і референс SANDN287 від 24.09.2009 (рахунок № НОМЕР_2 ) у сумі 1 114,58 євро. Заявки на розірвання вказаних депозитних договорів були авторизовані підлеглим ОСОБА_11 старшим менеджером Калуського відділення №11 ОСОБА_13 , який не був обізнаний у злочинних намірах свого керівника ОСОБА_11 .

З метою подальшого заволодіння, кошти із вказаних рахунків ОСОБА_11 16.11.2011 перерахував на карту Миттєва НОМЕР_3 , яку незаконно додав в ЄКБ на ім`я ОСОБА_12 , зокрема: з рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_11 особисто перерахував на зазначену карту «Миттєва» 9 709 грн, а з рахунку № НОМЕР_2 12 147,39 грн.

Кошти на загальну суму 21 630 грн. із вказаної картки Миттєва НОМЕР_3 ОСОБА_11 особисто було знято у період з 16.11.2011 по 23.11.2011 у банкоматі CAIF8730, за адресою: м. Калуш, пр. Л.Українки, 1/98, а саме: 16.11.2011 4 000 грн., 18.11.2011 4 000 грн., 21.11.2011 8 000 грн., 23.11.2011 5 630 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_11 , умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно, без відома клієнта ОСОБА_14 14.07.2012 розірвав депозитний договір референс SANDN3429 (рахунок № НОМЕР_4 ) на суму 23 000 доларів США, відкритий 29.03.2012 на бранчі IFK1 клієнту ОСОБА_14 . Заявку на розірвання депозитного договору подав ОСОБА_11 , а авторизацію провів під логіном та паролем старшого касира-операціоніста ОСОБА_15 (логін-IF260383SNZ), яка не була обізнана у злочинних намірах ОСОБА_11 .

З метою подальшого заволодіння, кошти із вказаного рахунку ОСОБА_11 особисто перерахував на картку НОМЕР_5 , оформлену ним 14.07.2012 без відома клієнта на ім`я ОСОБА_14 , зокрема ОСОБА_11 перерахував на вказану картку: 14.07.2012 4 000 доларів США, 16.07.2012 19 000 доларів США.

При цьому ОСОБА_11 під своїм логіном та паролем вніс в ЄКБ до картки НОМЕР_5 додатковий фінансовий номер телефону НОМЕР_6 , який не належний клієнту ОСОБА_14 , на який 14.07.2012 і 16.07.2012 відправлено смс-повідомлення про розхідні операції по депозиту.

Грошові кошти на загальну суму 184 200 грн. з даної карти особисто знято ОСОБА_11 в період з 14.07.2012 по 25.07.2012 у банкоматі CAIF8730, за адресою: м. Калуш, пр. Л.Українки, 1/98, а саме: 14.07.2012 в сумі 8 000 грн, 16.07.2012 в сумі 80 000 грн., 17.07.2012 в сумі 47 000 грн., 18.07.2012 в сумі 25 000 грн., 25.07.2012 в сумі 1 000 грн., а також в банкоматі CAIF6096, за адресою: м. Калуш, вул. Б.Хмельницького, 7, а саме: 14.07.2012 в сумі 23 200 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_11 , умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно, без відома клієнта ОСОБА_16 , 27.07.2012 розірвав депозитний договір референс SANDN9619 (рахунок № НОМЕР_7 ), відкритий 25.07.2012 на бранчі IFK1 на суму 90 000 грн.

Заявку на розірвання вказаного депозитного договору подав ОСОБА_11 , а авторизацію він провів під логіном та паролем старший менеджер ОСОБА_13 (логін- НОМЕР_8 ), який не був обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_11 .

Депозитні кошти з рахунку № НОМЕР_7 ОСОБА_11 перерахував на картку НОМЕР_9 , оформлену ним без відома клієнта на ім`я ОСОБА_16 , зокрема: 27.07.2012 в сумі 40 000 грн. та 28.07.2012 в сумі 50 000 грн.

В подальшому ОСОБА_11 27.07.2012 особисто зняв кошти на загальну суму 89 100 грн. з вказаної картки 576130 у банкоматі CAIF1488 за адресою: м. Калуш, вул. Грушевського, 99 в сумі 4 000 грн., у банкоматі CAIF8730, за адресою: м. Калуш, пр. Л.Українки, 1/98, 27.07.2012 в сумі 34 000 грн. та 28.07.2012 в сумі 51 100 грн.

27.07.2012 на телефон НОМЕР_10 , вказаний під логіном та паролем ОСОБА_11 в ЄКБ, який не належав клієнту ОСОБА_16 , відправлено смс-повідомлення про розхідні операції по депозиту.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_11 , умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно, без відома клієнта ОСОБА_17 22.08.2012 розірвав депозитний договір референс SANDN0256 (рахунок № НОМЕР_11 ), відкритий 08.11.2011 ОСОБА_11 на бранчі IFK1 на суму 10 000 євро.

Заявка на розірвання вказаного договору подана з робочого місця керуючої Калуського відділення № 10, за адресою: м. Калуш, вул. Б. Хмельницького, 30/102 ОСОБА_18 (логін IF191276KON), авторизована заявка з робочого місця ОСОБА_13 (логін- НОМЕР_8 ), які не були обізнані із злочинними намірами ОСОБА_11 .

Крім цього, для можливості реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_11 попросив заступника керуючого відділення ПАТ КБ «Приватбанк» Колібріс м. Калуша ОСОБА_19 оформити депозитну банківську картку (DEPOSIT-CARD), мотивуючи відсутністю таких карт у очолюваному ним відділенні. Не будучи обізнаним у злочинних намірах ОСОБА_11 , ОСОБА_19 22.08.2012 оформив на ім`я ОСОБА_20 депозитну банківську картку № НОМЕР_12 , яку передав ОСОБА_11 для передачі клієнту.

В той же день депозитні кошти в сумі 10 163 євро ОСОБА_11 особисто перерахував з депозитного рахунку № НОМЕР_11 на картку № НОМЕР_12 . При цьому 22.08.2012 та 23.08.2012 на додатковий фінансовий номер телефону НОМЕР_13 , що належить ОСОБА_11 , який вказаний ним під логіном-паролем ОСОБА_15 в ЄКБ, були відправлені смс-повідомлення про збільшення ліміту по карті та про розхідні операції по депозиту.

Депозитні кошти з вказаної картки на загальну суму 101 180 грн. зняті ОСОБА_11 у банкоматах м. Калуша CAIF8730, за адресою: АДРЕСА_2 : 22.08.2012 в сумі 60 000 грн., 23.08.2012 в сумі 20 000 грн., 29.08.2012 в сумі 1 180 грн. та CAIF6096, за адресою: АДРЕСА_3 , 22.08.2012 в сумі 20 000 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_11 , умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно, без відома клієнта ОСОБА_20 03.09.2012 розірвав депозитний договір референс SANDN4223 (рахунок № НОМЕР_14 ), відкритий 08.11.2010 на бранчі IFK0 на суму 10 000 євро.

Заявку на розірвання вказаного депозитного договору подав ОСОБА_11 , а авторизацію провів під логіном та паролем менеджер Калуського відділення №1, за адресою: м. Калуш, вул. Пушкіна, 8, ОСОБА_21 (логін-IF030187GSV), який не був обізнаний у злочинних намірах ОСОБА_11 .

Депозитні кошти перераховані особисто ОСОБА_11 з використанням логіна та пароля касира-операціоніста ОСОБА_15 , яка не була обізнана у його злочинних намірах з депозитного рахунку клієнта ОСОБА_20 № НОМЕР_15 на картку № НОМЕР_12 (випущену 22.08.2012 ОСОБА_19 ), а саме: 03.09.2012 в сумі 9 000 євро, 05.09.2012 в сумі 930 євро.

03.09.2012 на телефон НОМЕР_13 , що належить ОСОБА_11 і вказаний ним особисто під логіном та паролем ОСОБА_15 в ЄКБ, були відправлені смс-повідомлення про збільшення ліміту по карті та про розхідні операції по депозиту.

Депозитні кошти з вказаної картки на загальну суму 98 000 грн. зняті ОСОБА_11 03.09.2012 банкоматах м. Калуша, зокрема: CAIF6096, за адресою: м. Калуш, вул. Б.Хмельницького, 7, 03.09.2012 в сумі 10 000 грн., 04.09.2012 в сумі 4 000 грн., CAIF8730, за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 , 03.09.2012 в сумі 68 000 грн., 05.09.2012 8 000 грн. та САІF2454, за адресою: м. Калуш, вул. Б.Хмельницького, 62, 03.09.2012 в сумі 8 000 грн.

Таким чином ОСОБА_11 ,зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно заволодів грошовими коштами клієнтів, які знаходилися на рахунках ПАТ КБ «Приватбанк» на загальну суму 494 110,00 гривень, які в подальшому були повернуті банком потерпілим вкладникам, заподіявши тим самим банку збитки в особливо великих розмірах.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, щодо апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 заперечив;

- захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження закрити, щодо апеляційної скарги прокурора заперечила;

- представник ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_9 заперечив з приводу поданих апеляційних скарг прокурора та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно до ухвали Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 12.10.2017 року в даному кримінальному провадженні призначено спеціальне судове провадження, так як обвинувачений ОСОБА_11 оголошений у міжнародний розшук.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Даних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України суд першої інстанції в мотивувальній частині обвинувального вироку повинен дати аналіз всім зібраним у справі доказам щодо їх допустимості, достовірності і достатності, викласти формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини обвинуваченого конкретними доказами, вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого злочину і навести мотиви за якими суд не бере до уваги окремі докази.

Однак, суд першої інстанції, обмежившись простим перерахуванням доказів, досліджених в судовому засіданні, не проаналізувавши їх зміст, не вказав які саме фактичні дані вони підтверджують, як співвідносяться між собою та чи достатні для прийняття відповідного процесуального рішення, а тому колегія суддів вважає доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 наведені в апеляційній скарзі з даного приводу підставними.

Також, слід звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст.368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вироку суду, а суд вищої інстанції - переглянути його.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції дане кримінальне провадження розглянуто з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ст. 412 ч. 1 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Окрім цього, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи наведенні в апеляційній скарзі прокурора та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 з приводу того, що рішення суду про стягнення з ОСОБА_11 внаслідок вчинення ним злочину матеріальної шкоди в сумі 1543300,77 грн. в користь ПАТ КБ «Приватбанк» є передчасним та необґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 374 ч.3 КПК України, в мотивувальній частині вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Згідно ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ПАТ КБ «Приватбанк» пред`явлено до обвинуваченого ОСОБА_11 цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину в розмірі 1543300,77 грн. (Т.1 а.с. 11-14).

За вироком суду з ОСОБА_11 стягнуто в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1543300,77 грн. матеріальної шкоди.

Так, відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У разі повного або часткового задоволення позову суд має навести відповідні докази, провести розрахунки розміру відшкодування, а також вказати норми матеріального права, на підставі яких вирішується позов.

Однак, судом першої інстанції в мотивувальній частині вироку не наведено жодних розрахунків відшкодування, відповідних доказів, на підставі яких позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено в сумі 1543300,77 грн. та не вказано норми матеріального права, на підставі яких вирішено позов, окрім цього не взято до уваги надані стороною захисту квитанції, про проведення погашення ОСОБА_11 грошових коштів ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 110 000 грн. та 5644 Долари США.

Крім цього, перевіривши та проаналізувавши матеріали кримінального провадження колегією суддів встановлено, що ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 27 листопада 2018 року (Т.3 а.с. 115), всупереч ст. 379 КПК України, виправлено описку допущену у резолютивній частині вироку Калуського міськрайонного суду від 16 жовтня 2018 року по справі про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 191 ч.5 КК України, вказавши строк на який обрано додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з організаційно розпорядчими та адміністративно господарськими функціями 2 роки.

Згідно ст. 379 ч.1 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне тлумачення ст. 379 КПК України, та змінив вирок у частині призначеного додаткового покарання, за відсутності арифметичної помилки, оскільки встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків » №11 від 21.12.1990 року не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 379 КПК України, питання, які зачіпають суть вироку та стосуються прогалин і недоліків вироків в частині призначення покарання, зокрема, не можна у такому порядку уточнити призначене покарання (як основне, так і додаткове) щодо його виду та строку.

Дане порушення судом першої інстанції при судовому розгляді кримінального провадження є істотними, оскільки таке порушення, безперечно, ставить під сумнів законність і обґрунтованість оскаржуваного вироку.

За таких обставин вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ст.415 ч.2 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційних скарг підлягають ретельній перевірці при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376,404, 405,407, 410, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано Франківської область від 16 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_11 за ст. 191 ч.5 КК України та ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 27 листопада 2018 року про виправлення описки у вироку Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 16 жовтня 2018 року - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_22

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5