У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.03.2019 р. м. Жмеринка

Слідчий суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що 15.03.2019 року, приблизно о 16:00 год. ОСОБА_5 , знаходячись на території домоволодіння де проживає його колишня співмешканка ОСОБА_8 , в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив сварку із останньою, в ході якої маючи прямий умисел на погрозу вбивством, усвідомлюючи те, що його умисні дії здатні викликати у ОСОБА_8 побоювання за своє життя і здоров`я та бажаючи цього, схопив сокиру, яка знаходилась на території вказаного вище домоволодіння, розмахуючи сокирою перед собою направився у швидкому темпі в її бік, висловлюючи при цьому своє бажання позбавити її життя, чим викликав у потерпілої реальне сприйняття його умисних дій. В подальшому ОСОБА_8 намагаючись захистись від протиправних дій ОСОБА_5 зайшла у середину житлового будинку. Однак ОСОБА_5 продовжуючи свої дії направився у слід за ОСОБА_8 всередину будинку із полімерною, наповненою паливо-мастильною рідиною пляшкою в руках та підійшовши до останньої, вилив на неї вказану речовину, яку потерпіла сприйняла за автомобільне пальне «бензин». Після цього тримаючи у руках запальничку ОСОБА_5 пригрозив останній, що підпалить її, чим викликав у потерпілої реальне сприйняття його умисних дій та побоювання за своє життя та здоров`я, у зв`язку із чим потерпіла ОСОБА_8 разом із матір`ю похилого віку ОСОБА_9 та малолітньою донькою ОСОБА_10 швидко покинули будинок, залишивши там ОСОБА_5 одного.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України - погроза вбивством.

Окрім того, в подальшому 15.03.2019, приблизно о 16.30 год., після вказаних вище подій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись один у будинку своєї колишньої співмешканки ОСОБА_8 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою знищення чужого майна шляхом підпалу, на ґрунті особистих неприязних відносин, за допомогою бензину, що знаходився на території вказаного вище домоволодіння та запальнички здійснив підпал вказаного вище будинку. Після чого ОСОБА_5 вийшов із будинку на вулицю та не прийняв будь-яких мір для ліквідації пожежі. В результаті протиправних дій ОСОБА_5 будинок та усі речі, що знаходились у середині будинку були охоплені полум`ям та повністю зруйновані внаслідок пожежі. Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 матеріального збитку, зі слів потерпілої ОСОБА_8 на суму 1 млн. гривень.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Слідчий зазначає, що є всі підстави застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в з в`язку з обґрунтованою підозрою його у вчиненні злочинів за ч. 1 ст. 129, ч.2 ст. 194 КК України, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та заступник начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП ОСОБА_4 , який входить до складу слідчих по розслідуванню даного кримінального провадження просили суд задовольнити клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що вчиняючи дані злочини він не розумів, що робить у зв`язку з сильним алкогольним сп`янінням, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, адже має будинок залишений йому та його сестрі матір`ю, яка наразі знаходиться в будинку для пристарілих людей. В зв`язку із відсутністю коштів, в разі постановлення судом відповідного рішення, застави внести не зможе. Будь-яких документів, що підтверджують факт належності йому будинку наразі немає.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Документів про належність житла ОСОБА_5 підготувати не встиг.

Судом встановлено.
15.03.2019 о 22:10 годин в м. Жмеринка в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_5 , про що свідчить протокол про затримання, якому 16.03.2019 о 14:40 годин повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч.1 ст. 129 КК України.

Як вбачається із клопотання та доданих до нього матеріалів ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч.2 ст. 194 КК України, що підтверджується на етапі досудового розслідування достатньою сукупністю доказів, які зафіксовані: - в протоколі прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення; - в протоколі допиту потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , які повідомив про обставини вчиненого кримінального правопорушення; - в протоколі огляду місця події в якому зафіксовано огляд місця події, а саме домоволодіння в АДРЕСА_1 ; - акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, яким встановлено факт алкогольного сп`яніння підозрюваного ОСОБА_5 ; - протоколі допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується; незаконно впливати на свідків, оскільки з більшістю із них знайомий особисто.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню ним злочину або його втечі після його вчинення.

Слідчий суддя (суд) при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу враховує обставини, що викладені у ст. 178 та керується вимогами ст. 194 КПК України.

Щодо поняття «обґрунтована підозра» суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення та в п. 32 рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно якого вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Суд, переконавшись у наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч.2 ст. 194 КК України, вбачає наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які зазначені в клопотанні слідчого, при цьому, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який ніде не працює, немає постійних стійких соціальних зв`язків (окрім потерпілих, що судом в даному випадку не береться до уваги), мати перебуває в будинку пристарілих, що свідчить не на користь підозрюваного. Враховуючи зрілий вік підозрюваного, характер та обсяг висунутого звинувачення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні серед іншого тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано прокурором та які не спростовані стороною захисту. А саме, що обвинувачений ОСОБА_5 досить вірогідно з урахуванням наведеного може незаконно впливати на потерпілих та свідків (які є його родичами та односельчанами); вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, адже суду дав показання, що підозрює потерплу ОСОБА_8 , з якою проживає однією сім`ю приблизно 13 років та має двох спільних неповнолітніх дітей, в подружній зраді із-за чого виник конфлікт). З врахуванням того, що на час розгляду клопотання обвинуваченим не надано доказів, які б могли свідчити про можливість застосування до нього іншого запобіжного заходу, зокрема у вигляді домашнього арешту (адже відсутні належні докази про наявність у нього особистого нерухомого майна (житла), суд вважає за доцільне на час досудового розслідування застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

За цих же обставин суд не вбачає достовірних підстав для можливості застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків та виконанню останнім процесуальних обов`язків.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про недоцільність визначення розміру застави, як альтернативу тримання під вартою.

При вирішенні згаданого питання, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі "Єчус проти Литви"). А необхідність забезпечення належного здійснення провадження, є належною підставою для первинного взяття під варту (рішення у справі «Ямрозі проти Польщі», «Плєшков проти України»).

При цьому суд звертає увагу прокурора, що при кожному наступному поданні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, останній повинен більш детально обґрунтовувати наявні ризики, які визначені ст. 177 КПК України та враховувати можливість їх зменшення, зі спливом часу та іншими чинниками.

Керуючись ст. ст. 178, 193, 194, 196, 197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка Жмеринського району Вінницької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії даної ухвали визначити в межах 60 (шістдесяти днів) з моменту затримання ОСОБА_5 , тобто до 22 години 10 хвилин 13 травня 2019 року.
Виконання ухвали в частині взяття під варту покласти на Жмеринський ВП ГУНП у Вінницькій області.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 , негайно після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 19.03.2019 року о 11-00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1