У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за 0000198

за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , представника потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 12 березня 2018 у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Якушів, Ратнівського району Волинської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч. 3 ст. 286 КК України, за заявою захисника про реабілітацію померлого

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_11

захисник ОСОБА_6 (в режимі відео конференції

з Ратнівським районним судом Волинської області)

потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_10 ( в режимі відео конференції з

Ратнівським районним судом Волинської області)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 12 березня 2018 року відмовлено в задоволені клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 про реабілітацію померлого підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 286 КК України.

Кримінальне провадження № 0000198 відносно ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 286 КК України на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито в зв`язку зі смертю підозрюваного.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Захисник ОСОБА_6 , представник потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_10 просять ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 12 березня 2018 року скасувати, винести нову ухвалу, якою реабілітувати померлого підозрюваного ОСОБА_5 .

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_6 , представник потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_10 наводять аналогічні доводи в апеляційних скаргах.

Вважають, що ухвала є незаконною, винесена з порушенням норм кримінального процесуального законодавства, а саме ст. 1, 2, 8, 9, 10, 17, 85, 86, 87 КПК України.

На думку апелянтів, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало те, що водій ОСОБА_12 та працівники поліції грубо проігнорували вимоги Правил дорожнього руху. Так, ОСОБА_12 керуючи автомобілем ДАФ-95430 реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричіпом здійснив наїзд на автомобіль, що рухався попереду. В результаті якого його автомобіль отримав пошкодження, через які подальший самостійний рух його був не можливим.

Зазначили, що після ДТП ОСОБА_12 та працівники поліції зобов`язані були забезпечити безпечний проїзд транспортних засобів на даній ділянці траси, однак, не звільнили трасу від аварійного автомобіля, не огородили місце ДТП, не виставили червоного ліхтаря та аварійного знака на трасі, як зазначено в Правилах дорожнього руху і залишили пошкоджений автомобіль на проїзній частині траси Київ -Одеса.

Посилаються на те, що слідством не встановлено жодного із очевидців, які б пояснили, що в ніч з 12 на 13 серпня 2017 року на зазначеній ділянці траси були попереджувальні знаки.

Разом з тим, в поліцію телефонували водії, які проїжджали мимо. Вони попереджали поліцію про те, що на трасі стоїть автомобіль без будь- яких попереджувальних та освітлювальних знаків, що створює загрозу безпеці руху для автомобілів, просили прибрати цю небезпеку, і ці дзвінки зареєстровані у відділі поліції. Про це також писали водії в мережі Інтернет.

Просять врахувати, що на спідометрі автомобіля OPEL VIVARO зафіксовано стрілку на поділці 90 км/год. Також, згідно висновку комісійної судово-технічної авто технічної експертизи від 28.09.2016р. швидкість автомобіля OPEL VIVARO становила 67-72 км/год, тобто швидкість автомобіля в момент наїзду, не перевищена і є допустимою на даній ділянці траси. Отже, на думку апелянтів, водій ОСОБА_5 не порушив Правил дорожнього руху.

На думку апелянтів, є необгрунтованим висновок суду, що в обвинувальному акті та в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_12 встановив позаду свого напівпричепа пошкоджені частини передньої решітки із світло відбиваючими смугами радіатора автомобіля та на задню частину автомобіля причепив жилет зі світловідбиваючими елементами, не відповідає дійсності. В кримінальному провадженні не складався обвинувальний акт, а наявне лише повідомлення про підозру, в якому зазначено, що ОСОБА_12 встановив позаду напівпричепа пошкоджені частини кабіни автомобіля, причепивши на них жилет зі світло відбиваючими елементами.

В суді ОСОБА_12 пояснив, що взяв передній капот, що мав висоту 1 м. 88 см і на нього повісив жилет зі світло відбиваючими елементами. Однак, в судовому засіданні жилет не оглянутий, та не оглянуті предмети, на яких він був прикріплений.

Зазначають, що протокол огляду місця ДТП та схема, на які посилається суд в ухвалі, не відповідають вимогам ст. ст.71, 103, 104, 105,106,107, 223, 237 КПК України. Наявні записи в схемі не описані в протоколі. Так, в схемі до протоколу огляду місця ДТП відображено показання ОСОБА_12 про місце, де він встановлював аварійний знак, цю відстань було виміряно і вона становить 15,6 м до автомобіля DAF та до лівого краю дороги- 5 м 10 см. Ніяких слідів в місці так званого встановлення аварійного знаку не виявлено. Між тим, згідно Правил дорожнього руху, аварійний знак встановлюється не ближче 40 м від перешкоди та в темну пору встановлюється червоний ліхтар.

Вказують на те, що фактично відбувся одночасно з оглядом місця події слідчий експеримент, до проведення якого свідок ОСОБА_12 не був допитаний. Присутні на слідчому експерименті потерпілі зауважували про те, що видимість гірша, ніж зазначає слідчий, однак цих зауважень в протокол слідчого експерименту не внесено.

Під час слідчого експерименту автомобіль ДАФ стояв в тому положенні, яке було після наїзду на нього автомобіля під керуванням ОСОБА_5 , а не у тому, яке було до наїзду. Не враховано, що під час зіткнення, автомобіль ДАФ змістився вправо на 70 см. Тому, апелянти вважають, що слідчий експеримент було проведено з порушеннями вимог діючого КПК України. Отримані під час слідчого експерименту дані було покладено у вихідні дані постанови про призначення судово - автотехнічної експертизи. Звертають увагу, що пластмасова решітка та жилет, які ніби-то виставляв позаду напівпричепа водій ОСОБА_13 після зіткнення уціліли, в той час, як передня частина автомобіля Опель повністю пошкоджена.

Позиції інших учасників процесу.

Прокурор ОСОБА_11 в запереченнях на апеляційну скаргу просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Вважає, що обставини ДТП та порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України підтверджуються об`єктивними доказами, які досліджені в ході судового слідства.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

12 серпня 2016 року, близько 4 год. 20 хв., водій ОСОБА_12 керуючи технічно несправним автомобілем марки «DAF 95.430» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » з напівпричепом «VAN HOOL» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », на 290 км+850 м. автодороги «Київ-Одеса» біля с. Мазурове Кривоозерського району Миколаївської області, порушив вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не справився з керуванням автомобіля, в результаті чого на правій смузі руху допустив зіткнення з вантажним автомобілем марки «VOLVO VNL» під керуванням водія ОСОБА_14 , який рухався попереду в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди учасники ДТП тілесних ушкоджень не отримали, однак транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження.

Водій ОСОБА_12 повідомив про дорожньо-транспортну пригоду відповідний підрозділ поліції. Прибувши на місце ДТП, працівники сектору патрульної поліції Врадіївського відділу поліції ГУНП в Миколаївської області відносно водія ОСОБА_12 склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та залишити місце дорожньо-транспортної пригоди.

Автомобіль марки «DAF 95.430» після дорожньо-транспортної пригоди перебував у правій смузі проїзної частини автодороги «Київ-Одеса» у нерухомому стані через отриманні механічні пошкодження, тому водій ОСОБА_12 залишився чекати на допомогу власника авто.

Перед настанням темного часу доби водій ОСОБА_12 , для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху його пошкодженого транспортного засобу, на якому не працювали прилади освітлення, встановив позаду напівпричепа «VAN HOOL» пошкоджені частини передньої решітки із світловідбиваючими смугами радіатора автомобіля, та на задню частину автомобіля причепив жилет зі світловідбиваючими елементами.

13 серпня 2016 року близько 02.30 год. водій ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним мікроавтобусом марки «Opel Vivaro» реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись по правій смузі руху автодороги «Київ-Одеса», зі сторони м. Київ в напрямку м. Одеса, зі швидкістю приблизно 67-72 км/год, при наближенні до вказаного автопоїзду грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України, тобто проявив неуважність до дорожньої обстановки, яка склалась, та її змін, рухаючись в умовах обмеженої видимості, в темний час доби, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити, що попереду нього у правому ряду автодороги, в нерухомому стані перебуває вантажний автомобіль, що виступав для нього перешкодою та створював йому реальну небезпеку для подальшого руху, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості свого транспортного засобу аж до повної його зупинки чи безпечного об`їзду вказаної перешкоди, при цьому маючи технічну можливість це зробити, не зменшуючи швидкості свого автомобіля та не застосовуючи гальмування, продовжив рух по правій смузі, внаслідок чого передньою частиною автомобіля «Opel Vivaro» допустив зіткнення з задньою частиною напівпричепа «VAN HOOL».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій та пасажири автомобіля «Opel Vivaro» : ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , малолітній ОСОБА_18 2008 року народження, неповнолітня ОСОБА_19 2000 року народження, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 і ОСОБА_22 від отриманих тілесних ушкоджень загинули.

Судом першої інстанції в задоволенні клопотання захисника підозрюваного про реабілітацію померлого підозрюваного ОСОБА_5 відмовлено, кримінальне провадження № 0000198 відносно ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 286 КК України на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито в зв`язку в зв`язку зі смертю підозрюваного.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора про залишення ухвали без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи в їх межах, апеляційній суд дійшов до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000198, до Кривоозерського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 за ч.3 ст. 286 КК України з клопотанням захисника підозрюваного ОСОБА_5 щодо реабілітації померлого.

Розглянувши кримінальне провадження по суті, суд першої інстанції фактично визнав винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, відмовив у задоволенні клопотання про реабілітацію померлого підозрюваного ОСОБА_5 , та закрив кримінальне провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із смертю померлого підозрюваного.

Проте, в порушення вимог закону, суд першої інстанції своє рішення, виклав у формі ухвали.

Разом з тим, як ч.1 ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, судом першої інстанції прийнято процесуальне рішення, яке не передбачено законом, чим допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно вимогам п. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст. 412 КПК України.

Як передбачено ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження порушені загальні засади кримінального провадження, зокрема, як законність, то ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду.

Під час нового судового розгляду, з урахуванням доводів апеляційних скарг, необхідно ретельно перевірити зібрані у кримінальному провадженні докази та доводи апелянтів, дати їм належну оцінку.

З огляду на наведене, подані апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, оскільки містять вимогу про скасування вироку з призначенням нового судового розгляду.

Інші доводи апелянтів апеляційний суд не обговорює, оскільки ухвала підлягає скасуванню з процесуальних підстав.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 409, 410, 412, 415 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , представника потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , та потерпілої ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 12 березня 2018 у відношенні ОСОБА_5 , - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3