Справа № 487/8089/18
Провадження № 1-кп/487/361/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2019 року Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004353, відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Чорнухине Перевальського району, Луганської області, українця, громадянина України, має середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбачених ч.3 ст.186 КК України

сторони кримінального провадження

прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.
На прикінці серпня 2018 року, в період часу з 09-00 години до 12-00 години, більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу, потрапив на територію домоволодіння АДРЕСА_3 . При цьому, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з будинку АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись відсутністю уваги з боку господарів та сторонніх осіб, ОСОБА_3 , через вікно, проник до будинку.

Де в одній з кімнат, таємно, викрав подовжувач, який поклав до пакету та попрямував до виходу з будинку, де був помічений сусідкою ОСОБА_6 , яка зробила йому зауваження та стала вимагати припинити протиправні дії.

Розуміючи що його дії стали явними для сторонніх осіб, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, діючи відкрито, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 300 грн..

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.186 КК України та визнає його винуватим у відкритому викрадені чужого майна ( грабежі), поєднаному з проникненням у житло.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

При цьому суд керується практикою ЄСПЛ, зокрема Рішенням від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», за яким, суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». При якому доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та взаємоузгоджених.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 встановлені обставини кримінального провадження не оспорював, вважав за недоцільне дослідження доказів на їх підтвердження та беззастережно визнав свою винуватість, у скоєні вказаного кримінального правопорушення (злочину).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , який безпосередньо при допиті під час судового розгляду, пояснив, що в кінці серпня 2018 року у першій половині дня, більш точний час не пам`яиає, він зайшов на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 . При цьому, у нього виник умисел на вчинення крадіжки. Через розбите вікно, проник до будинку, де в одній з кімнат викрав подовжувач, який поклад до пакету. Коли виходив з будинку його дії помітила стороння жінка, та стала вимагати припинити злочинні дії, Однак він не відреагував та пошкодивши раму, через вікно покинув будинок.

Пояснив, що викрадений подовжувач продав незнайомому чоловіку за 20 грн.

У скоєному щиро розкаявся. Просив його суворо не карати.

Викладенні показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження встановлених обставин кримінального провадження, оскільки вони отримані судом при його безпосередньому допиті та є чіткими та послідовними щодо часу, місця та способу вчинення інкримінованого злочину, що свідчить про повне розуміння ОСОБА_3 пред`явленого та визнаного судом доведеним обвинувачення.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що є власницею будинку АДРЕСА_3 . Підтвердила той факт, що на початку серпня з її будинку було викрадено подовжувач. Про це їй стало відомо зі слів сусідки ОСОБА_6 .

Покарання ОСОБА_3 просила призначити у відповідності до вимог закону.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 за положеннями п.1 ч.1 ст.66 КК України є щире каяття у вчиненому злочині

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

За положеннями ст..9 Конституції України, ч.2 ст.8 КПК України, ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до положень ст..6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, викладеній у справі «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Так ОСОБА_3 , з урахуванням приписів ст..12 КК України, вчинено тяжкий злочин.

Обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у Миколаївській обласній психіатричній лікарні та Миколаївському обласному наркологічному диспансері не перебуває.

Відповідно до положень ст..65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст.186 КК України.

Відповідно до положень ст..75 ч.1 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості та відношення до скоєного, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків визначених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

У кримінальному проваджені процесуальні витрати, визначені положенням ст..118 КПК України відсутні.

У кримінальному провадженні речові докази, передбачені положеннями ст..98 КПК України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст..75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на один рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1