Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/145/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 272 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2019 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі: головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м.Кіровограда від 01.04.2019 року, стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кіровограді, українця, громадянина України, батька двох неповнолітніх дочок, директора ТОВ «Елан-Ві», з вищою освітою, проживаючого в кв. АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності притягується вперше,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 днів до 19 год. 00 хв., 28.05. 2019 року, визначений розмір застави, що в грошовому еквіваленті становить 1344700 грн. (один мільйон триста сорок чотири тисячі сімсот гривень нуль копійок),
За участю сторін кримінального провадження :
прокурора ОСОБА_8
захисника-адвоката - ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
Начальник СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області, за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням у зазначеному кримінальному провадженню про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою ОСОБА_7 , який підозрюється у тому, що він порушив п.6 п.п.5,9 Правил пожежної безпеки для підприємств автомобільного транспорту України, відповідно до якого в місцях зберігання колісних транспортних засобів не допускається виконання робіт пов`язаних з перекачуванням скрапленого газу з ємностей.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 01.04.2019 року задоволено частково клопотання слідчого, застосовано підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання його під вартою строком на п`ятдесят вісім днів.Визначено ОСОБА_7 сімсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в якості застави, що в грошовому еквіваленті становить 1344700 грн. (один мільйон триста сорок чотири тисячі сімсот гривень нуль копійок)

Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя зазначив, що сукупність порушених імперативних вимог свідчить про наявність обґрунтованості пред`явленої підозри, оскільки ОСОБА_7 останні шість років безперервно виконував обов`язки директора товариства, пройшов навчання, тобто достовірно знав про вчинення ним грубого порушення виконання робіт з підвищеною небезпекою. Сторона захисту не надала письмових доказів що перекачування газу в місці вибуху відповідало умовам виданого дозволу, проведеної експертизи, ліцензійним умовам, тощо.
Злочин, в якому пред`явлено особі повідомлення про підозру є: закінченим, тяжким, з необережності. Об`єктом посягання є найвищі соціальні цінності: недоторканість життя та здоров`я людини, від якого настали тяжкі непоправні наслідки, оскільки одна особа загибла, а троє перебувають на стаціонарному лікуванні у зв`язку зі спричиненням внаслідок вибуху тілесними ушкодженнями. Тривалість, наслідки лікування і реабілітації потерпілих,- невідомі. Від вибуху та пожежі знищено та пошкоджено велику кількість цінного майна. Шкоду не відшкодовано, встановлюється коло потерпілих і розмір завданих збитків. Спеціальним об`єктом посягання також було свідоме систематичне порушення проведення робіт з об`єктом підвищеної небезпеки. Крім того, завдано шкоди навколишньому середовищу, заблокована життєдіяльність житлового мікрорайону. Запобігти ще більшому руйнуванню та пошкодженню майна вдалось виключно завдяки своєчасному вручанню професійних рятувальників.
Зміст пред`явленого ОСОБА_7 повідомлення про підозру вказує про посягання на велику кількості об`єктів суспільно-корисних відносин. У цьому і полягає особлива суспільна небезпека інкримінованих йому дій. За таких умов, слідчий суддя прийшов до висновку, що розмір застави необхідно збільшити до семисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом, станом на перше січня 2019 року, який буде достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного, та зумовлений ступенем довіри, до нього при якому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим фактором, щоб в особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь яким чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , просить ухвалу слідчого суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, поклавши на останнього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Вважає підозру пред`явлену підозрюваному ОСОБА_7 необґрунтованою.
Не підтверджено дослідженими допустимими доказами наявність будь-яких ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, натомість були спотворені фактичні обставини справи та висловлені припущення, які визначені як ризики.
Слідчим суддею не взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, зареєстрований та проживає в м. Кропивниький разом із дружиною та двома неповнолітніми дітьми, має пенсіонерів батьків, які потребують догляду та піклування з боку сина, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Закордонний паспорт ОСОБА_7 був вилучений слідчим під час проведення обшуку за місцем його проживання.
Вказує, що слідчим суддею не враховано, що під час виникнення пожежі, підозрюваний перебував на місці події і вчиняв дії спрямовані на локалізацію пожежі та збереження матеріальних цінностей, в результаті чого сам отримав серйозні тілесні ушкодження у виді опіків голови та кінцівок різного ступеня, не залишав місця пригоди, сприяв роботі слідчо-оперативної групи, надав первинні свідчення в якості свідка, не вчиняв жодних дій, які б були спрямовані на знищення чи спотворення документів або речових доказів, не знищував та не приховував слідів пригоди.
Крім того, не взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 на час розгляду клопотання перебував на стаціонарному лікуванні в опіковому відділенні Кіровоградської обласної лікарні з якого виписаний у зв`язку із обранням запобіжного заходу, задовольняючи клопотання позбавлено право на лікування та створено загрозу його життю та здоров`ю.
Слідчий суддя визначивши заставу, не зазначив виключність даного випадку та не вмотивував суму, що становить 13447700( один мільйон триста сорок чотири тисячі сімсот) грн.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти апеляційної скаргита вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Постанова судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178,183 КПК України.
Обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою слідчий суддя повинен був в повній мірі дотриматися вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 п.1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.
Під час розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний встановити обґрунтованість підозри, а також проаналізувати наявність конкретних ризиків, які обумовлюють обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому відповідні ризики повинні бути належним чином доведені, викладені в матеріалах кримінального провадження та свідчіть про необхідність в обранні саме цього запобіжного заходу.

Чинним законодавством в якості доречних та достатніх ризиків які необхідні для утримання особи під вартою визначені ризики: можливої втечі; порушення громадського порядку; перешкоди встановлення істини в справі та можливості скоєння аналогічного злочину.
При винесенні рішення про обрання запобіжного заходу суд повинен враховувати, що навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність реальної підстави або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» ).

Відповідно до п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, обов`язок довести не лише існування заявлених ризиків, а і наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріли, колегія суддів вважає, що їх сукупність є достатньою вважати про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України та існування заявлених ризиків передбачених ст.177 КПК України.
Разом з тим, надані стороною обвинувачення матеріали не містять жодних відомостей, які б вказували на наявність виключних обставин для застування відносно ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу.
Не доведено існування таких обставин і прокурором в судовому засіданні, як в суді першої інстанції, та і при апеляційному розгляді клопотання щодо запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_7 забезпечення виконання обов`язків передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.
Натомість підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що перебував у стаціонарному лікуванні Кропивницької міської медичної частини Державної установи виконання покарань №14, отримує лікування у вигляді антибіотикотерапії. Підтвердив, що слідчим діям не перешкоджає, під час вибуху перебував на місці пригоди, кримінальному провадженню не перешкоджав, надавав свідчення правоохоронним органам після події, яка сталася вночі, добровільно надавав всі необхідні документи, погоджувався на огляд місця події.
Від сторін кримінального провадження не надходило заяв про незаконний вплив на них з боку підозрюваного ОСОБА_7 .
Представники органу досудового розслідування провели обшук і вилучили необхідну документації, тому ризик вчинення підозрюваним нового злочину чи продовження інкримінованого правопорушення відсутній.
Зазначені відомості не були заперечені, або спростовані стороною обвинувачення. Прокурор при розгляді апеляційної скарги не заперечив, щодо наявності ймовірності настання ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Стороною обвинувачення не спростовано невиконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зазначивши, що останній перебуваючи на стаціонарному лікуванні в опіковому відділенні Кіровоградської обласної лікарні з 28.03.2019 року до вирішення питання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, не вчиняв будь-яких дій на чинення перешкод при проведенні досудового розслідування.
Доводи, якими слідчий обґрунтовує наявність підстав для застування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вказує про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, відповідно до вище зазначених норм закону, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.
Колегія суддів приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід саме у виді тримання під вартою.
Аналізуючи матеріали клопотання та кримінального провадження, які в судовому засіданні підтвердив прокурор, жодна обставина яка б мала свідчити щодо перешкоджання підозрюваним досудовому розслідуванню, втечі, впливу на свідків та скоєння нового або аналогічного правопорушення не доведена.
Підтримання клопотання стороною обвинувачення щодо належності обрання оскаржуваного запобіжного заходу ґрунтується на ймовірності вчинення таких дій, що на думку прокурора є достатнім для залишення оскаржуваної ухвали без змін.
Колегія суддів приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності обрання ОСОБА_7 запобіжний захід саме у виді тримання під вартою.
Крім того, задовольняючи клопотання слідчого та застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також визначивши в ухвалі розмір застави, що в грошовому еквіваленті становить 1344700 грн. (один мільйон триста сорок чотири тисячі сімсот гривень нуль копійок), слідчий суддя не врахував вимоги ч.5 ст.182 КПК України.
Пункт 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Слідчий суддя визначивши заставу у розмірі 700 ( семисот) розмірів мінімальної заробітної плати, не навів у своїй ухвалі жодної підстави, яку він вважає виключною, та яка давала можливість слідчому судді вийти за межі вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК України та визначити такий розмір застави.
У відповідності до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен повною мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
В матеріалах провадження відсутні жодні докази того, що існують обставини, які є виключними підставами для визначення слідчим суддею застави в розмірі 1344700 грн.
Виходячи з вищевикладеного, враховуючи положення ч.4 ст.194 КПК України, колегія суддів визнає, що матеріали клопотання хоча і містять дані, які вказують на наявність підозри, однак слідчим та прокурором не доведено наявність обґрунтованих підстав наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також недоцільності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, розмір покарання яке загрожує останньому у разі доведення його винуватості, конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного, а саме його вік, стан здоров`я на час розгляду матеріалів клопотання в апеляційному суді, соціальні зв`язки, зокрема, що підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання та роботою характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки під час досудового розслідування та сприяти з`ясуванню обставин подій. Відсутність відомостей щодо перешкоджання проведенню досудового розслідування у будь-який спосіб.

За вказаних обставин, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що до підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Із врахуванням вищевикладеного, особи підозрюваного, того, що в матеріалах клопотання відсутні докази того, що на теперішній час існують підтверджені відповідними доказами ризики, передбачені ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що на час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування з покладенням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 177, 178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді ухвалу Кіровського районного суду м.Кіровограда від 01.04.2019 року, якою стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 днів - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання начальника СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області, за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратурипро застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою місця проживання: кв. АДРЕСА_1 , в межах строку досудового слідства, тобто до 19 год. 00 хв. 28.05.2019 року.

На підозрюваного ОСОБА_7 у відповідності до вимог ч.5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:

- заборонити залишати місце постійного проживання цілодобово,

- в разі необхідності за дозволом слідчого або прокурора відвідувати медичні установи для проходження лікування та обстеження;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим;

- здати на зберігання до відповідних органів, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 КПК України підозрюваного ОСОБА_7 негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 , організацію її виконання покласти на процесуального прокурора ОСОБА_8 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Крім того працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло за адресою: в кв. АДРЕСА_1 , вимагати від нього надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2