Справа № 465/7315/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/99/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_7 на вирок Франківського районного суду м.Львова від 08 червня 2018 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
з участю прокурорів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Звільнено ОСОБА_8 від відбуття призначеного судом покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно з вироком, 29.10.2017 року близько 20 год. 05 хв., ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Форд Ескорд», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на вул.Городоцька, 169, у м.Львові в напрямку виїзду за місто, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, а саме: Р.1 п.1.5; Р.2 п.2.3б), д), п.2.10 а), б), в), г) д), е); Р.18 п.18.1, які виразилися в тому, що він буду неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не надав дороги пішоходу, яка рухалася на пішохідному переході (дорожня розмітка «зебра») і мала перевагу для руху, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода наїзд на пішохода, в результаті якої ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження. Після наїзду на пішохода ОСОБА_11 , водій автомобіля марки «Форд Ескорд», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 покинув місце ДТП на вказаному автомобілі.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_8 вимог правил дорожнього руху України пішохід ОСОБА_11 згідно з висновком судово-медичної експертизи отримала тілесні ушкодження: множинні синці та садна на голові шиї, спині, руках та ногах. Крім цього за даними медичних документів, у неї були переломи лонної та сідничної кісток зліва. Всі ушкодження заподіяні тупими предметами, могли утворитися 29.10.2017 року в момент дорожньо-транспортної пригоди, та відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок Франківського районного суду м.Львова від 08 червня 2018 року скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді 2 років обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки. На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Виключити застосування п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заступник прокурора покликається на те, що дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно, а злочин за вироком Франківського районного суду м.Львова від 08 червня 2018 року ОСОБА_8 вчинив 29.10.2017 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», відтак, на її думку, судом застосовано закон, який не підлягає застосуванню.

Окрім цього, апелянт зазначає, що суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок про відсутність підстав для призначення ОСОБА_8 додаткового покарання, незважаючи на те, що останній грубо порушив Правила дорожнього руху, здійснив наїзд на потерпілого, та після вчинення такого наїзду покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. Окрім цього, у вироку відсутні будь-які дані про відшкодування ОСОБА_8 заподіяної шкоди.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої заступником прокурора Львівської області апеляційної скарги, обвинуваченого, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені дослідженими судом доказами.
Відповідно до ч.2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим кодексом, з викликом потерпілого та інших учасників кримінального провадження.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, як підготовче судове засідання 08 червня 2018 року, так і судовий розгляд проводилися без участі потерпілої ОСОБА_11 чи особи, уповноваженої представляти її інтереси.

Окрім цього, в матеріалах провадження відсутні будь-які відомості про те, що потерпіла ОСОБА_11 повідомлена судом про час й місце судового розгляду належним чином.

З огляду на наведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, районним судом порушено права потерпілої і вимоги ч.3 ст. 21 КПК України, згідно з якою кожен має право на участь у розгляді в суді справи будь-якої інстанції, що стосується її прав та обов`язків у порядку, передбаченому цим Кодексом, а також порушено принцип змагальності сторін, передбачений ч.2 ст. 22 КПК України, відповідно до якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Суд апеляційної інстанції відповідно до пункту 1 частини 1 статті 415 КПК України скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені ст.412 КПК України.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення в будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено у відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив істотне порушення кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, то, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції згідно з ч.2 ст. 415 КПК України не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вищевикладені істотні порушення кримінального процесуального закону, повно та всебічно дослідити обставини справи, а також перевірити доводи прокурора, які були викладені ним в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_7 задоволити частково.
Вирок Франківського районного суду м.Львова від 08 червня 2018 року відносно ОСОБА_8 скасувати.
Призначити у Франківському районному суді м.Львова новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4