Провадження № 1-кп/643/703/18
Справа № 643/1350/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2018 року м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003306 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сухумі, Грузія, грузина, громадянина Грузії, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Громадянин Грузії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 19.09.2011 по 19.05.2017, знаходячись на території України, використовував посвідку на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 19.09.2011 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ВГІРФО ГУМВС України у Луганській області, 19 вересня 2011 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не встановленого зразку, для можливості легально знаходитися на території України на строк, який встановлений законодавством України.

19.05.2017 в ході проведення операції «Кордон-2017» біля буд. 51 по вул. Валентинівській в м. Харкові, був встановлений громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який для встановлення легального знаходження на території України пред`явив на вимогу уповноваженої особи оперативного уповноваженого управління по боротьбі зі злочинами пов`язаними з торгівлею людьми ОСОБА_7 , посвідку на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 19.09.2011 ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка видана ВГІРФО України в Луганській області, 19.09.2011, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , однак при проведенні огляду посвідки на тимчасове проживання України було виявлено ознаки невідповідності документу посвідки на тимчасове проживання України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 №251 «Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983» та постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №360 про Затвердження Положення про «Державну міграційну службу України», згідно якої Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, на підставі чого відділи у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УГІРФО ГУМВС України в м. Києві, було ліквідовано, згідно постанови Кабінету Міністрів України №346 від 28.03.2011 про «Ліквідацію урядових органів».

Висновком судово-технічної експертизи документів №257 від 18.07.2017 встановлено:

1. Відбиток круглої печатки з текстом « * Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області * Служба громадянства міграції та реєстрації фізичних осіб * 07-01 * » в Посвідці на тимчасове проживання на території України серії НОМЕР_1 від 19.09.2011 р., на ім`я громадянина Грузії, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 нанесений за допомогою рельєфного еластичного кліше.

Зображення відбитку прямокутного штампу: «Артемівський РУ ГУ МВС України в м. Луганськ. Місце проживання зареєстровано за адресою__(найменування адміністративно - територіальної одиниці___вул.__буд.__корп.__кв.__20__р. ___(Прізвище ім`я по батькові)», що розташований на зворотному боку бланку Посвідки на тимчасове проживання на території України серії НОМЕР_1 від 19.09.2011 р., на ім`я громадянина Грузії, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 нанесене за допомогою електрофотографічного способу друку.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Під час досудового розслідування між прокурором Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 та підозрюваним 26.01.2018 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, сприяв найшвидшому розкриттю вчиненого ним злочину, даючи правдиві та повні покази, що відповідає суспільним інтересам у найшвидшому досудовому розслідуванні і судовому провадженні.

Також сторонами угоди було узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначено покарання - за ч.4 ст. 358 КК України у вигляді 1 року обмеження волі з застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого підозрюваний визнав себе винуватим - злочин, передбачений ч.4 ст. 358 КК України є злочином невеликої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, тобто угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з*ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що підозрюваний під час кримінального провадження зі скаргами на дії органів досудового розслідування не звертався.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, зокрема, вимогам ст.ст. 53, 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Підозрюваний погоджується на призначення йому узгодженого покарання.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_8 .

Суд стягує з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Угоду від 26 січня 2018 року по кримінальному провадженню № 0003306 про визнання винуватості, укладену між прокурором Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

В силу п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов*язати ОСОБА_6 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з*являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Витрати, пов*язані з залученням експерта в сумі 790 грн. 96 коп. стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі НДЕКЦ ГУ МВСУ в Харківській області.

Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя