У Х В А Л А
про обрання запобіжного заходу тримання під вартою

11 лютого 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, погоджене військовим прокурором Тернопільського гарнізону Західного регіону України про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, уродженцю с. Віжомля Яворівського району Львівської області, громадянину України, не працюючому, не одруженому, старшому солдату, старшому стрільцю 1 відділення 1 стрілецького взводу 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Т ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимому, підозрюваному у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 406 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, погодженим з військовим прокурором Тернопільського гарнізону Західного регіону України, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 406 КК України порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності відносин підлеглості, що виявилося в неодноразовому завданні побоїв, та спричинило тяжкі наслідки для потерпілого.

Так, згідно клопотання старший солдат ОСОБА_6 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, 21.12.2018р. о 21:46 год., знаходячись у приміщенні казарми 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Т, розташованої в АДРЕСА_1 , прагнучи продемонструвати солдату ОСОБА_7 , який з 18 жовтня 2018 року проходив строкову військову службу на посаді стрільця радіотелефоніста 1 відділення 4 стрілецького взводу 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону, свою удавану перевагу перед ним, принизити його честь та гідність, тим самим утвердивши власний авторитет у військовому колективі, діючи всупереч інтересам служби, з прямим умислом, вчинив порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виразилось у нанесенні одного удару кулаком правої руки в ділянку тулуба зліва солдату ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому фізичний біль.

Крім цього, 22.12.2018р. о 10:41 год. старший солдат ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні казарми 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Т, розташованої в АДРЕСА_1 , прагнучи продемонструвати солдату ОСОБА_7 , який ніс службу днювальним по роті в добовому наряді, та перебував на посту, свою удавану перевагу перед ним, принизити його честь та гідність, тим самим утвердивши власний авторитет у військовому колективі, діючи всупереч інтересам служби, з прямим умислом, вчинив порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виразилось у нанесенні одного удару кулаком правої руки в ділянку попереку зліва солдату ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому фізичний біль.

Крім цього, 22.12.2018р. об 11:58 год. старший солдат ОСОБА_6 , знаходячись біля входу в світлицю у приміщенні казарми 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_1 , повторно прагнучи продемонструвати солдату ОСОБА_7 , який ніс службу днювальним по роті в добовому наряді, свою удавану перевагу перед ним, принизити його честь та гідність, тим самим утвердивши власний авторитет у військовому колективі, діючи всупереч інтересам служби, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, маючи на меті застосувати фізичне насильство по відношенню до ОСОБА_7 , вчинив порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виразилось у нанесенні удару ногою в ділянку руки, декількох ударів кулаками обох рук в ділянку живота, зокрема розташування селезінки, та удар кулаком в ділянку грудної клітки солдату ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження, а саме закриту травму живота у виді розриву селезінки, що супроводжувалося внутрішньочеревною кровотечею, та призвело до подальшого видалення зазначеного органу оперативним шляхом, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років. Більшість свідків є військовослужбовцями вказаної частини, а основні з них є службовцями одного призову зі ОСОБА_6 , перебувають з ним в товариських стосунках, інші є службовцями молодшого призову. Вказане свідчить, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може вчиняти нові злочини по відношенню до інших військовослужбовців та перешкоджатиме встановленню істини у справі, буде впливати на свідків. Крім того, підозрюваний проживає поблизу державного кордону, внаслідок чого є підстави вважати, що останній, після звільнення з військової служби з метою уникнення кримінальної відповідальності буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Відтак, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, з приводу чого необхідність взяття ОСОБА_6 під варту є виправданим кроком. Вина підозрюваного доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав з викладених в ньому мотивів.

Захисник відносно задоволення клопотання заперечив з тих підстав, що зібраними доказами не доведена винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення і зокрема, свідки кримінального правопорушення не надали ствердних показів про побиття ОСОБА_6 потерпілого, наслідком чого було заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Крім того, стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, які виправдовують застосування найбільш суворого виду запобіжного заходу. До призову на військову службу підозрюваний був офіційно працевлаштований та після звільнення з військової служи продовжить роботу, не має наміру переховуватись від слідства і суду та прибуватиме за першим викликом, що не лише свідчить про відсутність достатніх ризиків для обрання найбільш суворого виду запобіжного заходу, але й свідчить про можливість визначення розміру застави у випадку обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що таке підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

До Єдиного реєстру досудового розслідування 22.12.2018 року та 26.12.2018 року внесені дані з приводу вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено ч. 1, 3 ст. 406 КК України.

Про підозру у вчиненні даного злочину ОСОБА_6 повідомлено 11 лютого 2019 року.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні наведеного злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема, показами потерпілого, який повідомив про завдання йому ударів ОСОБА_6 і про те, що попередньо надані покази керівництву військової частини про обставини події є неправдивими, показами свідків, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були очевидцями нанесення ударів потерпілому 22.12.2018р.; ОСОБА_10 , яка є фельдшером військової частини і якій потерпілий повідомив про обставини отримання травми, а саме нанесення йому ударів ОСОБА_6 ; ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 які були очевидцем неодноразових конфліктів між потерпілим та підозрюваним.

Також, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину підтверджується протоколами проведення слідчого експерименту, згідно яких свідки вказали на обставини конфліктних ситуацій, що мали місце між підозрюваним та потерпілим, а також висновком службового розслідування, в ході якого було проведено психофізіологічне опитування з використанням поліграфа та встановлено ознаки нещирості показів ОСОБА_6 щодо застосування заходів фізичного впливу по відношенню до солдата ОСОБА_7 .

Наведені докази в об`єктивному зв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 .

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_6 , передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

В п. 36 рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно матеріалів клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, поєднаного з насильством, що спричинило тяжкі наслідки.

Крім того, є особою, яка одночасно проходить службу з іншими військовослужбовцями, які є свідками у даному кримінальному провадженні і які призвані на військову службу разом зі ОСОБА_6 .

Вказане доводить наявність ризиків про те, що ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та розголошувати дані досудового розслідування.

В сукупності вище наведені обставини виключають можливість обрання менш суворого запобіжного заходу, про що клопотала сторона захисту.

Відтак, приходжу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою.

Разом з тим, враховуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме молодий вік підозрюваного, наявність постійного місця проживання, міцні соціальні зв`язки, його репутацію, яка згідно службової характеристики є позитивною, те, що він раніше не судимий та вперше вчинив кримінальне правопорушення, вважаю за можливе визначити підозрюваному розмір застави в межах даного кримінального провадження.

Із урахуванням таких обставин, виходячи з вимог частини п`ятої ст. 182 КПК України, вважаю, що підозрюваному слід визначити заставу в розмірі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, та не буде завідомо непомірним для підозрюваного.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові задовольнити частково.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Львівській установі виконання покарань № 19 УДПтСУ у Львівській області.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 рахувати з моменту проголошення ухвали з 18.30 год. 11 лютого 2019 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 115 260 грн.

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок, ОСОБА_6 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.
У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_6 покладаються такі обов`язки:

1.Прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

2.Не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_2 ) без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. Утримуватися від спілкування із свідками сторони обвинувачення по даному кримінальному провадженні за винятком необхідності викликаної проведенням слідчої дії чи судового розгляду.

5. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У випадку не внесення застави строк тримання під вартою закінчується 12.04.2019 року о 18.30 год.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1