Номер провадження 1-кп/495/293/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0000566 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бритівка, Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 04 березня 2017 року, в після обідню годину, обвинувачений ОСОБА_3 знаходився в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , де проживав з 25 лютого 2017 року зі згоди користувача домоволодіння. Користуючись вільним доступом до кімнат будинку, у обвинуваченого ОСОБА_3 виник корисний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись яким він зайшов до кімнати потерпілого ОСОБА_5 , котрий періодично проживає в будинку та приходиться родичем власників, де на підвіконнику побачив належний потерпілому мобільний телефон марки Samsung SM-G531, вартістю 1560 гривень, в якому знаходилась sim-картка оператора мобільного зв`язку «КИЇВСТАР», вартістю 15 гривень, який взяв себе, після чого вийшовши з будинку з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь.

Своїми умисними діями, котрі виразились в таємному викраденні чужого майна, обвинувачений ОСОБА_3 спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 1575 гривень.

Далі, 04 березня 2017 року, в після обідню годину, обвинувачений ОСОБА_3 знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_3 , де проживав з 25 лютого 2017 року зі згоди користувача домоволодіння. Користуючись вільним доступом до майна домоволодіння, знаючи та розуміючи що мопед Honda Dio чорного кольору, котрий там знаходився, належить потерпілому ОСОБА_5 , у обвинуваченого ОСОБА_3 виник корисний умисел направлений на незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом, керуючись яким він викотив його з території та завівши поїхав у невідомому напрямку чим з місця злочину зник обернувши мопед на свою користь.

Своїми умисними діями, котрі виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом, обвинувачений ОСОБА_3 спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_5 на суму 8500 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 04 березня 2017 року, він знаходився в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , де проживав з 25 лютого 2017 року. Він зайшов до кімнати потерпілого ОСОБА_5 та з підвіконника викрав належний останньому мобільний телефон марки Samsung, після чого вийшов з будинку, та викотив з двору мопед Honda Dio, який також належав потерпілому, після чого поїхав кататися по селу. Потерпілий не дозволяв брати мопед. У скоєному розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікує їх:

- за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка);

- за ч. 1 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, його щире каяття в скоєному.

Враховуючи всі обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , а також те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, розкаявся та сприяв розкриттю злочинів, кримінальні правопорушення згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, враховуючи те, що він має постійне місце проживання, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України, та на підставі санкцій вказаних статей призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу в сумі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700грн.;

- за ч.1 ст. 289 КК України у виді 3 років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити засудженому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк у 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : Савицький