Справа № 158/202/19
Провадження № 1-в/0158/38/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника Ківерцівського РС філії

ДУ «Центр пробації» - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ківерці справу за поданням Ківерцівського РС філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Ківерцівський РС філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_5 від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку.

Як доказ посилаються на те, що вироком Шацького районного суду Волинської області від 18.01.2018 року громадянина ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 345, ст. ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнено від покарання з випробуванням строком на 1 рік.

За час відбування покарання засуджений зарекомендував себе посередньо, один раз притягувався до адміністративної відповідальності, 02.03.2018 року засудженому ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 246, ч. 2 ст. 345 КК України. Просять вирішити питання про звільнення громадянина ОСОБА_5 від покарання.

Заслухавши пояснення представника Ківерцівського РС ДУ «Центр пробації», думку прокурора, який заперечив щодо задоволення подання, засудженого ОСОБА_5 , який просив подання задовольнити, суд приходить до висновку, що подання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України, ст. 165 КВК України підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням є закінчення іспитового строку, виконання засудженим, покладених на нього обов`язків, та невчинення нового злочину.

Судом встановлено, що вироком Шацького районного суду Волинської області від 18.01.2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 345, ст. ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнено від покарання з випробуванням строком на 1 рік.

З наданих матеріалів особової справи № 18-2018 встановлено, що згідно з витягу з ЄРДР №0000172 від 02.03.2018 року, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, 30.05.2018 року обвинувальний акт направлено до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 та ч. 1 ст. 78 КК України, передумовами для звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями кримінального закону є виконання покладених на нього обов`язків і невчинення останнім у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину.

При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК та ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України вважається невинуватою.

Принцип презумпції невинуватості закріплений у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року №1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У цьому аспекті слід зазначити, що правильне розуміння вимог Конвенції розкривається у рішеннях Європейського суду з прав людини, що містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав. Так, ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Враховуючи відсутність у положеннях ч. 3 ст. 75, ч. 1 ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України вказівки на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину чи модального слова «може» свідчить, що згадані норми мають імперативний (зобов`язуючий) характер, а тому представник органу з питань пробації після закінчення іспитового строку має право звернутися з поданням про звільнення від відбування покарання.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення подання та звільнення ОСОБА_5 від покарання.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 від покарання, призначеного вироком Шацького районного суду Волинської області від 18.01.2018 року, у зв`язку з закінченням іспитового строку.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1