ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/0430/78/18 Справа № 202/5824/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , та прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22 вересня 2018 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000498, відносно

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровськ,
громадянина України, який зареєстрований та проживає
за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_11 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22 вересня 2018 року задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 години 00 хвилин 20 листопада 2018 року, визначено заставу у розмірі 128 870 грн. з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-які речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити, застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у 588 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 000 000 та покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися за межі м.Дніпра без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що у разі незастосування запобіжного заходу щодо підозрюваного існують ризики, передбачені п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому для запобігання вищевказаним ризикам до підозрюваного доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, а саме 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 000 000 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України. Вказує на те, що клопотання прокурора не містить обґрунтованість наявності ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України. Зазначає, що судом не взято до уваги міцність соціальних зв`язків, позитивні характеристики з місця роботи та проживання підозрюваного, наявність у нього літніх батьків, які за віком та станом здоров`я потребують додаткового піклування. Звертає увагу на те, що слідчий суддя не врахував стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_9 , який потребує постійного лікування у стаціонарних умовах медичного закладу, що повністю нівелює можливість його переховування від органів досудового розслідування та суду. Вказує на те, що слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, поклав на підозрюваного обов`язок не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто застосував одразу два запобіжних заходи: тримання під вартою та цілодобовий домашній арешт. Також слідчий суддя не врахував факт відсутності у підозрюваного ОСОБА_9 паспорту для виїзду за кордон.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що повідомлення про підозру було здійснено з порушенням вимог ст.276 КПК України, а відтак і затримання ОСОБА_9 було проведено з суттєвим порушенням вимог КПК. Вказує на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що прокурор не довів обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Вказує на те, що прокурором також не доведено і про неможливість застосування більш м`яких заходів. Звертає увагу на те, що обов`язок цілодобово не відлучатися з місця проживання, не передбачений ч.5 ст.194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційних скарг захисників та частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора, прокурора, який підтримав вимоги поданої ним апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-які речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 22 вересня 2018 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, що виразилося у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколами допитів свідка ОСОБА_12 від 03 вересня 2018 року, 14 вересня 2018 року, 18 вересня 2018 року, 21 вересня 2018 року; протоколом огляду від 03 вересня 2018 року; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 21 вересня 2018 року, які були заздалегідь ідентифіковані та помічені належним чином; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом проведеного обшуку службового кабінету ОСОБА_9 , в ході якого було виявлено та вилучено документи стосовно підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_12 ; протоколом огляду місця події від 21 вересня 2018 року, в ході якого було виявлено та вилучено предмет злочину грошові кошти у сумі 2000 доларів США, протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_12 .
Що стосується доводів захисників про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, і усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді начальника відділу оренди нерухомого майна управління житлово-комунального господарства та комунальної власності виконавчого апарату Дніпропетровської обласної ради, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може знищити, сховати або спотворити будь-які речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показів.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_9 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Втім, доводи захисника ОСОБА_6 щодо покладення на підозрюваного обов`язку, а саме, не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заслуговують на увагу, оскільки слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, в порушення вимог ч.3 ст.183 КПК України покладено обов`язок, який може бути покладений тільки у разі застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Що стосується доводів прокурора про визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, а саме у 588 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційний суд, з урахуванням характеризуючих даних підозрюваного та обставин кримінального правопорушення, вважає, що сума застави, яка визначена слідчим суддею, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
За таких обставин апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та прокурора підлягають частковому задоволенню, апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_15 слід залишити без задоволення, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням згідно п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22 вересня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 а запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду, якою клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 год. 00 хв. 20 листопада 2018 року.
Визначити підозрюваному ОСОБА_9 заставу в розмірі 128 870 гривень.
Зобов`язати ОСОБА_9 у разі внесення застави прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4