Ухвала

Іменем України
19 червня 2018 року

м. Київ
справа № 489/670/15-к

провадження № 51-2754 км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 24 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст.121 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської від 23 квітня 2015 року вирок в частині покарання змінено, на підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням упродовж трирічного іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст.185, ст. 69 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК покарання у виді штрафу визначено виконувати самостійно.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2017 року задоволено подання начальника Інгульського районного сектору пробації Миколаївського міського відділу Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та направлено ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2015 року.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 24 квітня 2017 року ухвалу місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без змін.

Вимоги касаційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.На обґрунтування своїх доводів зазначає, що судами не було взято до уваги те, що положеннями КК та КВК України не передбачено скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання в зв`язку з наявністю факту вчинення в період іспитового строку іншого злочину.

Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважала касаційну скаргу необґрунтованою і просила її залишити без задоволення.

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що касаційне провадження за скаргою захисника підлягає закриттю з наступних підстав.
Під час перевірки матеріалів провадження колегія суддів встановила наступне.
Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення прав на апеляційне та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення. Отже, суду слід з`ясувати, чи можуть бути оспорюванні ухвали судів першої та апеляційної інстанцій предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Захисник оскаржує судові рішення за результатами розгляду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Зі змісту зазначених судових рішень убачається, що вони стосуються питань, пов`язаних з виконанням вироку, і постановлені відповідно до розділу VIII «Виконання судових рішень» Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Разом з тим, питання, які виникають під час та після виконання вироку, порядок їх вирішення врегульовано статтею 539 КПК, згідно з якою за наслідками розгляду відповідного клопотання (подання) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. При цьому, право на касаційне оскарження такого рішення цією статтею не передбачено.
Також у цій справі указане право не виникає, виходячи із загальних положень ст. 424 КПК. Відповідно до частини 2 зазначеної статті у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

На переконання колегії судів, оскаржені ухвали не є ухвалами суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, які зазначено у ч. 2 ст. 424 КПК, оскільки вони не охоплюються поняттям «судове провадження», визначення якого дано в п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК. Тому вони не є предметом касаційного оскарження, а, відповідно, і розгляду по суті.

Отже, системний аналіз зазначених норм КПК вказує на те, що ухвали апеляційного суду, якими переглянуто ухвали місцевих судів, постановлені в порядку виконання вироків, касаційному оскарженню не підлягають.
На підставі наведеного суд вбачає помилковим відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 , у зв`язку з чим воно підлягає закриттю.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд
постановив:
касаційне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 24 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 , закрити.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3