Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/76/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2018 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відео конференції апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0005052на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 травня 2018 року, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області, українку, громадянку України, з вищою освітою, незаміжню, яка займається індивідуальною адвокатською діяльністю, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , раніше не судиму,
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено від відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі.Також вказаним вироком вирішено питання щодо цивільних позовів, процесуальних витрат та речових доказів,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду ОСОБА_6 визнана винуватою та засуджена за те, що 18.04.2016, о 17-30 годині, керуючи автомобілем «Lexus RX 350», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в місті Кіровограді по вулиці Пушкіна, зі сторони вулиці Велика Перспективна в напрямку вулиці Жовтневої Революції, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, а саме вимоги: п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), п. 1.7 (водії, пішоходи та пасажири зобов`язанні бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності), п. 2.3. (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), п. 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), була неуважна, не вірно відреагувала на зміну дорожньої обстановки, при появі на проїзній частині, по якій вона рухалась, пішохода, своєчасно не вжила заходів для зменшення швидкості руху та зупинки транспортного засобу, яким керувала, в результаті чого допустила наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_10 , який переходив проїзну частину на вулиці Пушкіна, навпроти будинку № 53 у місті Кіровограді, з права на ліво по ходу руху автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження; істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та інші істотні, грубі порушення чинного законодавства, а кримінальне провадження на підставі статті 284 КПК України закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що з протоколу огляду місця події неможливо зробити висновок щодо місця наїзду на пішохода, оскільки місце наїзду взагалі не вказано. В зазначеній схемі вказано лише «місце, де зі слів очевидців лежав потерпілий».
Крім того, при проведенні слідчого експерименту було встановлено видимість пішохода з автомобіля, яка складала 92,7 метра. На фото 5 та 6 фототаблиці до протоколу слідчого експерименту чітко вказано, що з автомобіля встановлювалась видимість пішохода, який стоїть на тротуарі. При цьому, момент виникнення небезпеки для руху у водія виникає не з моменту, коли пішохід стоїть на тротуарі, а з моменту коли він починає перетинати проїзну частину. Однак жодною слідчою дією не встановлювалось на якій відстані знаходився пішохід в момент виникнення небезпеки для руху водія.

Також вказала, що при проведенні слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 (а.п.96- 107) встановлювалась розташування автомобіля стосовно границь проїзної частини при встановленні видимості статиста. Вказане розташування автомобіля відображено на фото 12 фототаблиці до протоколу вказаного слідчого експерименту (а.п.107). З вказаного фото вбачається, що ліва частина автомобіля стосовно границь проїзної частини при встановленні видимості пішохода розташована практично на середині проїзної частини (практично на розділювальній смузі). При цьому, до правої частини проїзної частини відстань складає більше 1 метра. При знаходженні автомобіля ближче до правового краю проїзної частини (як того вимагають ПДР) змінюється і місцезнаходження водія більше ніж на 1 метр. Автомобіль та водій зміщуються правіше до правого краю проїзної частини більше ніж на 1 метр від розділювальної смуги та від того, як зазначено в слідчому експерименті. За таких обставин, при встановленні видимості пішохода потрібно враховувати конфігурацію проїзної частини, об`єктів (стовпів, дерев), що знаходяться на тротуарі, інші чинники. За таких обставин, при місцезнаходженні автомобіля (та відповідно водія) ближче до правого краю проїзної частини змінюється (зменшується) і відстань, де з салону автомобіля можливо побачити пішохода, який стоїть на тротуарі.

Також зазначає, що потерпілий взагалі не вказував де знаходився автомобіль (на якій відстані від нього, коли він почав рухатись через проїзну частину та коли він цей автомобіль побачив). За таких обставин, незрозуміло з яких причин було встановлено саме таке розташування автомобіля.

Вважає, що в основу висновку експерта покладені вихідні дані щодо вказаної відстані, які не відповідають дійсності.

Разом з тим зазначила, що при складенні висновку судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № 985 від 09.06.2016р. (а.п. 166-171) було використано пояснення водія ОСОБА_6 . Проте, використання пояснень в якості доказів по кримінальному провадженню та при проведенні експертизи суперечить нормам КПК України. Таким чином, пояснення ОСОБА_6 не є джерелом доказів та не могли використовуватись при проведенні вказаної експертизи.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_6 яка в дебатах і у останньому слові вимоги поданої апеляції підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити, висновок прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченої, представника та законного представника малолітнього потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляції обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Так, допитана в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_6 винною себе у вчинені злочину не визнала та вказала, що 18.04.2016, о 17 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем «Lexus RX 350», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась в м. Кіровограді по вулиці Пушкіна в напрямку Кіровського районного суду зі швидкістю 50-60 км/год. По напрямку руху її автомобіля знаходився продовольчий магазин, біля якого знаходилась електроопора. В цей час, у цьому місці, на проїзну частину раптово вибіг пішохід перед її автомобілем, а тому вона застосувала екстрене гальмування з одночасним маневруванням в ліву сторону проїзної частини, однак зіткнення з пішоходом відвернути не вдалося. Вказувала, що не мала технічної можливості зупинити керований нею автомобіль до лінії наїзду на пішохода.
Незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини, суд першої інстанції зазначив у вироку, що її вина у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні по кримінальному провадженні наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що 18.04.2016, в післяобідній час, точного часу не пам`ятає, він пішов до магазину, що знаходиться навпроти його будинку по вулиці Пушкіна у місті Кіровограді. Коли повертався додому, перед переходом проїзної частини вказаної вулиці, на якій відсутній пішохідний перехід та світлофор, зупинився, подивився наліво, потім направо, щоб переконатися у відсутності транспортних засобів, після чого почав спокійно переходити проїзну частину. Після переходу більшої половини проїзної частини він далі нічого не пам`ятає.
Результатами рапортів старшого інспектора чергового Кіровоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, відповідно до якого 18.04.2016, о 17 годині 49 хвилин, оператор служби 103 повідомив про те, що по вулиці Пушкіна, біля будинку № 52 у місті Кіровограді, автомобіль «Лексус» білого кольору збив дитину 7 років та що о 19 годині 35 хвилин, на лінію 102 надійшло повідомлення від чергового лікаря дитячої Кіровоградської обласної лікарні, про те, що до реанімаційного відділення було доставлено ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями, якого збив на проїзній частині автомобіль (а.п. 5, 19 т. 1);
Результатами протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 18.04.2016, під час якого було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди та встановлено, що місце наїзду автомобіля «Lexus RX 350» на малолітнього пішохода ОСОБА_10 знаходиться по вулиці Пушкіна у місті Кіровограді, навпроти будинку № 53, на відстані не менш ніж 4 метра від правого краю проїзної частини по напрямку руху автомобіля «Lexus RX 350»; до задньої осі автомобіля зафіксовано сліди від АВS правий довжиною 9,65 метрів, розпочинається на відстані 5,75 метрів від лівого краю проїзної частини по ходу руху автомобіля та лівий загальною довжиною 8,20 метрів розпочинається на відстані 4,80 метрів від лівого краю проїзної частини по ходу руху автомобіля; на момент дорожньо-транспортної пригоди проїзна частина мала сухе та чисте асфальтобетонне покриття, шириною 8,55 метрів, яка призначена для руху в двох напрямках, не мала горизонтальної дорожньої розмітки, до проїзної частини примикають бордюрні камені з обох сторін; регулювання руху на вказаній ділянці не здійснювалося, при цьому видимість проїзної частини з включеним ближнім світлом фар складала 150 метрів, з включеним дальнім світлом фар 300 метрів; встановлено пошкодження капоту, решітки радіатора, переднього бамперу автомобіля «Lexus RX 350», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ( а.п. 9-15, т.1);
Довідкою Кіровоградської дитячої обласної лікарні №779 від 20.04.2016, згідно якої ОСОБА_10 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії Кіровоградської дитячої обласної лікарні з 18.04.2016 з діагнозом: важка поєднана травма, закрита черепно-мозкова травма, забій мозку 1-2 ступеня, обширні множинні садна голови, тулуба, кінцівок, закритий перелом обох стегон, лівого плеча, кісток тазу, закрита травма органів грудної клітки, забій лівої легені, перелом 8-9 ребер зліва, травматичний шок 2 ступеня, постгеморагічна анемія (а.п. 26, т. 1);
Результатами висновку судової авто-технічної експертизи № 96 від 22.04.2016, згідно яких на момент дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, рульове керування, робоча гальмова система та ходова частина автомобіля «Lexus RX 350», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходились в працездатному стані (а.п. 38-43, т. 1);
Результатами висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 97 від 26.04.2016, відповідно до яких автомобіль «Lexus RX 350», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з потерпілим ОСОБА_10 контактував переднім реєстраційним номерним знаком, лівою частиною переднього бампера, лівою частиною решітки радіатора з наступним контактуванням передньою лівою частиною капота кузова транспортного засобу (а.п. 49-53, т. 1);
Результатами протоколу проведення слідчого експерименту від 08.06.2016, під час якого встановлено, що в дорожніх умовах, які передували дорожньо-транспортній пригоді, з місця водія автомобіля «Lexus RX 350» пішохода на проїзній частині можливо було побачити (виявити) на відстані 92,7 метрів; час руху пішохода з моменту виходу на проїзну частину до досягнення місця наїзду склав 3,83, 3,72, 3,53 секунди; місце наїзду автомобіля «Lexus RX 350» на малолітнього пішохода ОСОБА_10 знаходиться по вулиці Пушкіна у місті Кіровограді, на відстані 4 метра від правого краю проїзної частини по напрямку руху автомобіля «Lexus RX 350» (а.п. 96-107 т. 1);
Результатами протоколу огляду предметів від 25.05.2016 - диску DVD-R «DATEX», який містить відео та фотознімки місця дорожньо-транспортної пригоди, на яких зафіксовано слідову інформацію, розташування та пошкодження транспортного засобу «Lexus RX 350», який був причетний до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.04.2016 року по вулиці Пушкіна у місті Кіровограді за участю потерпілого ОСОБА_10 (а.п. 126- 127, т. 1);
Результатами висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 985 від 09.06.2016, відповідно до яких в умовах дорожньо-транспортної пригоди, швидкість руху автомобіля «Lexus RX 350», по зафіксованим на схемі огляду місця пригоди слідам гальмування складала близько 44-46 км/год, оскільки даний автомобіль укомплектовано гальмівною системою ABS та на проїзній частині міг не відобразитися весь слід гальмування, то вказана водієм автомобіля «Lexus RX 350» ОСОБА_6 швидкість перед застосуванням гальмування (близько 50 км/год) могла відповідати дійсності; в момент виходу пішохода на проїзну частину автомобіль знаходився на відстані 49…53 метра від місця де в подальшому відбувся наїзд; для зупинки автомобіля в умовах місця події при застосуванні його водієм екстреного гальмування необхідна відстань близько 31…33 метрів; у даній дорожньо-транспортній ситуації водію автомобіля «Lexus RX 350» ОСОБА_6 з моменту виявлення пішохода, який раптово вийшов на проїзну частину та розпочав рух, пересікаючи смугу руху з права на ліво щодо напрямку руху автомобіля, слід було відповідно до вимог п.12.3 ПДР України визначити ситуацію як небезпечну для подальшого руху, у зв`язку з чим вжити заходів до екстреного гальмування керованого нею транспортного засобу; водій автомобіля «Lexus RX 350» ОСОБА_6 мала у своєму розпорядженні технічну можливість зупинити керований нею автомобіль до лінії руху пішохода (місця наїзду) і тим самим мала можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 ; невідповідні вимогам п.12.3 ПДР України дії водія автомобіля «Lexus RX 350» ОСОБА_6 знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали (а.п. 166-171, т. 1);
Результатами висновку судово-медичної експертизи № 1009 від 20.07.2016 року, відповідно до яких у ОСОБА_10 , згідно наданої медичної документації, були виявлені тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 1-2 ступеню, гематом тім`яної області, рани нижньої губи, об`ємних саден голови, тулуба і кінцівок; переломів лівої плечової кістки, закритої травми грудної клітини з переломом 8-го ребра зліва, саден грудної клітини, перелому лонної і сідалищної кісти зліва, розриву лонного і лівого хрестцово-повздовжнього сполучення, середньої третини діафізу правої стегнової кістки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень (а.п. 174-176, т. 1).
Дані висновки суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду вважає правильними та належним чином вмотивованими у мотивувальній частині вироку.

Дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, колегія суддів погоджується з тим, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення і вірно кваліфікував її дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченій покарання суд, відповідно вимог ст. 65 КК України врахував, що ОСОБА_6 вчинила тяжкий злочин. Як особа обвинувачена характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню доньку, раніше не судима.
Обставинами, що пом`якшують покарання судом визнано повне відшкодування матеріальної шкоди та часткове відшкодування моральної шкоди, а обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд першої інстанції правильно дійшов висновку за можливе застосування до обвинуваченої положення Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вимоги обвинуваченої ОСОБА_6 щодо скасування вироку суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, допущення істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноти судового розгляду за обставин, викладених в апеляційній скарзі задоволенню не підлягають, за наступних обставин.

Твердження апелянта про те, що з протоколу огляду місця події неможливо зробити висновок щодо місця наїзду на пішохода оскільки місце наїзду взагалі не вказано, спростовується вказаним протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 18.04.2016, відповідно якого місце наїзду автомобіля «Lexus RX 350» на малолітнього пішохода ОСОБА_10 знаходиться по вулиці Пушкіна у місті Кіровограді, навпроти будинку № 53, на відстані не менш ніж 4 метра від правого краю проїзної частини по напрямку руху автомобіля «Lexus RX 350» ( т.1 а.п. 9-15).
Посилання обвинуваченої на те, що потерпілий взагалі не вказував де знаходився автомобіль (на якій відстані від нього, коли він почав рухатись через проїзну частину та коли він цей автомобіль побачив), спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_10 наданими суду першої інстанції про те, що повертаючись додому, перед переходом проїзної частини вулиці Пашутіна, на якій відсутній пішохідний перехід та світлофор, зупинився, подивився наліво, потім направо, щоб переконатися у відсутності транспортних засобів, після чого почав спокійно переходити проїзну частину. Після переходу більшої половини проїзної частини він далі нічого не пам`ятає.
Крім того потерпілий ОСОБА_10 , є малолітнім ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), якому на час вказаних подій виповнилось лише 8 років.
ОСОБА_6 також посилається на те, що при складенні висновку судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № 985 від 09.06.2016р. (а.п. 166-171) було використано її пояснення як водія, що суперечить нормам КПК України, а тому її пояснення не є джерелом доказів та не могли використовуватись при проведенні вказаної експертизи. Вважає, що в основу висновку експерта покладені вихідні дані які не відповідають дійсності, що слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_10 та висновок судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № 985 від 09.06.2016 проведені з порушеннями, а тому не можуть бути доказами у даному провадженні,.
Зазначені твердження апелянта є необґрунтованими, жодним чином не підтверджуються та повністю спростовуються висновком експерта № 985 від 09.06.2016, відповідно якого на дослідження експерту були надані матеріали кримінального провадження. При дачі відповідних висновків експертом досліджувалися в сукупності як пояснення водія ОСОБА_6 так і протокол огляду місця події, показання потерпілого ОСОБА_10 , протокол слідчого експерименту, висновки № 96 від 22.04.2016 судової інженерно-транспортної (авто технічної експертизи технічного стану транспортного засобу) інші дані.
Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що судом вірно було оцінено як належні докази - слідчий експеримент проведений з потерпілим та висновок експерта № 985 від 09.06.2016. Крім того, як під час досудового слідства так і під час судового розгляду в суді першої інстанції, вказані докази жодним із учасників провадження не оспорювались, повністю узгоджуються в сукупності з іншими дослідженими судом першої інстанції доказами, а тому вважаються такими, що проведені з дотриманням вимог чинного законодавства.
Будь-яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляційній скарзі не наведено, а тому колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді підписи
Згідно з оригіналом

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2