Справа № 278/505/18
В И Р О К
Іменем України
10 травня 2018 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілих ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, працюючого в ДП "Крупозавод Озерянка" ТзОВ "ІПС" на посаді економіста, неодруженого, мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
3 березня 2016 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем марки «Хюндай Акцент», д.н.з. НОМЕР_1 , належним ОСОБА_6 , в якому у якості пасажирів перевозив останню, котра розміщувалась на передньому пасажирському сидінні, а також пасажирів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які розміщувались на задньому пасажирському сидінні.
Рухаючись у зазначений день та час вищезгаданим транспортним засобом по лівій смузі руху автодороги Житомир Могилів-Подільський у напрямку м. Житомира в темну пору доби в умовах недостатньої видимості з робочого місця водія, ОСОБА_4 в порушення вимог пунктів 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями, далі Правила) перевищив встановлену максимальну допустиму швидкість руху транспортного засобу у населених пунктах 60 км/год, чим в порушення пункту 2.3 д) Правил створив загрозу безпеці дорожнього руху.
Продовживши рух в такій обстановці по названій автодорозі в межах смт. Гуйва Житомирського району, ОСОБА_4 , будучи попередженим дорожнім знаком 1.32 «Пішохідний перехід» про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил проявив неуважність до змін дорожньої обстановки, а в порушення вимог пунктів 12.3, 18.1 Правил при виникненні небезпеки для руху пішохода ОСОБА_9 , який переходив проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля в межах вказаного пішохідного переходу, і якого ОСОБА_4 об`єктивно був спроможний виявити, не надав пішоходу ОСОБА_9 перевагу у русі шляхом зменшення швидкості аж до зупинки керованого транспортного засобу, в результаті чого на 8 км + 260 м вказаної автодороги допустив наїзд передньою центральною частиною керованого автомобіля на вищезгаданого пішохода.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді тупої сполучної травми тіла, що супроводжувалась множинними переломами кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, масивною крововтратою та ускладнилась розвитком явищ комбінованого шоку, від яких він загинув на місці пригоди.
Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру керованого ОСОБА_4 автомобіля ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритого перелому тіла лівої променевої кістки зі зміщенням кісткових відломків.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. Оскільки обвинувачений відмовився давати показання, суд обмежився дослідженням доказів, що характеризують його особу.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є неумисним тяжким злочином проти безпеки руху, внаслідок якого сталася смерть людини.
Обвинувачений не судимий, неодружений, офіційно працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування потерпілим завданої шкоди. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено.
Враховуючи безальтернативний характер санкції ч. 2 ст. 286 КК України, обставини вчиненого ОСОБА_4 діяння, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Однак, беручи до уваги відсутність обтяжуючих та наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, позицію державного обвинувача і потерпілих, які просили обвинуваченого суворо не карати, жодних претензій до нього не мать, суд з урахуванням виключно позитивних характеристик обвинуваченого, його молодого віку, вважає, що останній не є суспільно небезпечним, і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням.
Крім того, оскільки обвинувачений під час вчинення злочину не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також те, що для виконання трудових обов`язків, які є його єдиним джерелом існування, обвинуваченому необхідне посвідчення водія, яке в нього не вилучалось, суд вважає за можливе не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
Потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пред`явлено позови про стягнення з обвинуваченого майнової та моральної шкоди. Під час судового розгляду у зв`язку із повним відшкодуванням обвинуваченим завданої потерпілим майнової та моральної шкоди останні відмовилися від позовів. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову зазначивши про це в окремій письмовій заяві, що має наслідком закриття провадження у справі. Враховуючи, що потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відмовились від позовів, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Речові докази підлягають залишенню у розпорядженні власників.
Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням протягом двох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 790 (сімсот дев`яносто) грн. 96 коп. судових витрат на залучення експертів при проведенні експертиз.
Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_10 від позовних вимог про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 24 884 грн. 37 коп. майнової шкоди, а провадження у цій частині закрити.
Прийняти відмову потерпілої ОСОБА_11 від позовних вимог про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 150 000 грн. моральної шкоди, а провадження у цій частині закрити.
Після набрання вироком законної сили речові докази: автомобіль "Хюндай Акцент", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", переданий під розписку на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_12 , мобільний телефон та сім-картку, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 , залишити в їх розпорядженні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору та направити потерпілим не пізніше наступного дня після ухвалення. Представник потерпілих має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1