АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/902/18 Справа № 183/1296/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволене клопотання слідчого ОСОБА_9 та продовжено обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 06 липня 2018 року.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 289 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а також щодо нього наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігання яким є неможливим в інший спосіб, ніж тримання цього підозрюваного під вартою.
Крім того вказав, що обсяг процесуальних дій, які необхідно вчинити для закінчення досудового розслідування, дає підстави для подовження строку тримання обвинуваченого під вартою до 06 липня 2018 р.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчий суддя, прийшовши до висновку про наявність щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України переховування від органів до судового розслідування, впливу на свідків та потерпілих, у той же час не зазначив, чим вони підтверджуються, та не послався на будь-які факти, а отже наявність вказаних ризиків не є доведеною.

Крім того вказує, що судом не наведено обґрунтування неможливості застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів та не взято до уваги відомості, що характеризують його особу наявність міцних соціальних зв`язків, позитивна характеристика за місцем проживання, те, що він є раніше не судимою особою.

На думку апелянта, висновок слідчого судді про наявність підстав для його подальшого тримання під вартою є помилковим.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника та підозрюваного, які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав; думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що зазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні строку тримання ОСОБА_8 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України, з огляду на те, що він достатньою мірою підтверджується наявними в матеріалах справи доказами протоколами допиту свідків, потерпілих, протоколами огляду місця події, протоколами впізнання, протоколом слідчого експерименту, лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 . Крім того, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 не наводить будь-яких аргументів на спростування обгрунтованості підозри у скоєнні інкримінованих йому злочинів.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 р. у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Із вищенаведених обставин слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_8 в обсязі, достатньому для продовження строку дії застосованого відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

Також є правильними висновки суду першої інстанції про наявність відносно ОСОБА_8 ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на те, що обставини вчинення кримінальних правопорушень, в яких останній небезпідставно підозрюється, дають підстави ґрунтовно припускати, що ОСОБА_8 є особою зухвалою, схильною до застосування насильства, зневажливо ставиться до суспільства, встановлених у ньому правил, життя і здоров`я інших осіб, а отже дійсно може з метою уникнення кримінальної відповідальності вчиняти дії на шкоду досудовому розслідуванню, зокрема ухилятися від органу слідства та суду, намагатися незаконно вплинути на потерпілих і свідків, які є мешканцями м. Новомосковська, де проживає і ОСОБА_8 , та населених пунктів Новомосковського району Дніпропетровської області.

Крім того, відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні декількох тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачена відповідальність в тому числі у виді позбавлення волі на строк до десяти років, що само по собі не є достатньою підставою для застосування до нього виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, втім свідчить про особливу вагомість встановлених щодо нього ризиків та неможливість їх усунення у менш обтяжливий спосіб.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_8 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і про те, що ці ризики є виключно вагомими, з часу застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися та не можуть бути усунуті інакше, ніж шляхом тримання його під вартою.

Обговорюючи питання про наявність обставин, які перешкоджали завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, колегія суддів зважає на те, що у даному кримінальному провадженні необхідно було лише виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти та затвердити обвинувальний акт, а отже слідчий суддя суду першої інстанції мав достатні підстави для висновку про те, що досудове розслідування об`єктивно не може бути завершене до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_8 під вартою, та продовжив дію цього запобіжного заходу на розумно нетривалий строк - до 06.07.2018 р. включно.

Доводи апеляційної скарги підозрюваного щодо недоведеності наявності відносно нього обгрунтованої підозри у скоєнні злочину, відсутності щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, відсутності підстав для висновку про неможливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, - є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного слідчим питання на його користь, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Посилання апелянта на те, що можливість переховування його від слідства чи суду, впливу з його боку на свідків та потерпілих є не більше, ніж припущеннями, та будь-якій дії із вказаною метою ним не вчинялися, колегія суддів оцінює критично та вважає за необхідне зазначити, що ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, до моменту їх фактичної реалізації, і є припущенням про можливість вчинення підозрюваним дій на шкоду досудовому розслідуванню, з метою запобігання яким вживаються запобіжні заходи.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги та її скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч.2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4