Справа № 363/4186/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/528/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 30.05.2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000896 за апеляційною скаргою прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 05 березня 2018 року, яким засуджено:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яготин Київської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.3 ст.186 КК України до 4-х років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 роки.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цим же вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду, 06 вересня 2017 року близько 03:00 години ОСОБА_7 за попередньою змовою із особою, матеріали справи щодо якої виділено в окреме провадження, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, прибули до АЗС ТОВ «Грейс Лімітед» за адресою: вул. Набережна, 22-Д, м. Вишгород, Київська область, де на робочій зміні знаходився оператор АЗС ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_7 дерев`яною палицею відвернув у бік камеру спостереження території АЗС та постукав у двері приміщення АЗС, з яких вийшов оператор ОСОБА_10 , якому ОСОБА_7 умисно завдав близько трьох ударів рукою у голову та відтягнув його в бік від приміщення АЗС, де завдав ще близько 5 ударів у голову, заподіявши легкі тілесні ушкодження, тобто застосував фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.

В цей час особа, матеріали справи щодо якої виділено в окреме провадження, проникла у вказане приміщення й відкрито заволоділа грошовими коштами в сумі 40 048,00 грн., з яких 39 548,00 грн. належали ТОВ «Грейс Лімітед», а 500,00 грн. потерпілому ОСОБА_10 , з якими з місця події зникла в невідомому напрямку. Після цього ОСОБА_7 відпустив ОСОБА_10 та місце події покинув.

На вказаний вирок, прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Суд прийшов до правильного переконання про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, але обираючи міру покарання, в повній мірі не врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років. При застосування ст.75 КК України, суд послався на щире каяття, однак в мотивувальній частині вироку не навів жодного випадку, який давав би можливість вважати, що обвинувачений розкаявся у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, суд не врахував обставини, які обтяжують покарання, а саме вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою. Тому просить вирок скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 призначити покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді 4-х років позбавлення волі.

Заслухавши:
доповідь судді апеляційного суду;
думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити;
обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити її без задоволення, а вирок суду без змін, як законний та обґрунтований;
перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 186 КК України не оспорюються учасниками процесу, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги про мякість призначеного покарання, то вони не ґрунтуються ні на вимогах закону, ні на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Так, при призначенні покарання, суд врахував, що ОСОБА_7 раніше не судимий та вперше вчинив кримінальне правопорушення, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, працює, одружений, має і утримує дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Взяв до уваги суд і наявність пом`якшуючих його покарання обставин, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної потерпілим шкоди. А також, врахував думку потерпілих ОСОБА_10 та представника ТОВ «Грейс Лімітед», які просили призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

За даних обставин, на думку колегії суддів, покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для посилення цього покарання колегія суддів не вбачає.

Правомірним і достатньо обґрунтованим є і застосування ст. 75 КК України, а саме: звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням.

Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність визнання обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, не ґрунтуються на Законі.

Так, відповідно до обвинувального акту при кваліфікації дій обвинуваченого однією із кваліфікуючих обставин кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України, є відкрите заволодіння чужим майном вчинене за попередньою змовою групою осіб (а.п. 3, 4).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо якась із обставин, наведених у. ч. 1 ст. 66, ч. 1 ст. 67 КК України, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд при призначенні покарання не може ще раз ураховувати її як пом`якшуючу або обтяжуючу покарання обставину.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування вироку, судом не допущено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок відповідає вимогам закону, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 05 березня 2018 року необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 05 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4