Ухвала
Іменем України
21 травня 2018 року

м. Київ
справа № 188/1171/17

провадження № 51-6235 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2017 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маранка Тюменської області РФ і жителя АДРЕСА_1 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

За обставин встановлених судом та детально наведених у вироку, 10 липня 2017 року ОСОБА_4 , у період часу приблизно 17:00 до 17:45 знаходячись біля двору домоволодіння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент його заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року вказаний вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводи його скарги щодо допущених місцевим судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при ухваленні вироку, не дав їм оцінки, і не навівши жодного мотиву, безпідставно залишив вимоги сторони обвинувачення без задоволення, а вирок без змін. Вважає, що рішення апеляційного суду є недостатньо обґрунтованим та вмотивованим, постановленим без додержання ст. 419 КПК.
Розглянувши касаційну скаргу, вивчивши надані до неї копії судових рішень, перевіривши наведені доводи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з таких підстав.
Посилаючись на істотні порушення, прокурор у касаційній скарзі вказує на невідповідність ухвали апеляційного суду за своїм змістом вимогам ст. 419 КПК, оскільки вважає, що апеляційний суд належно не перевірив доводів його апеляційної скарги і не надав їм відповідної оцінки, а також не навів обґрунтованих мотивів з яких залишив її без задоволення.
Однак із такими доводами погодитися не можна.
Як убачається з наданих до касаційної скарги копій судових рішень, аналогічні за змістом доводи скарги прокурора про те, що в порушення вимог КПК та постанови Пленуму ВСУ №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму ВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції обмежився перерахуванням досліджених доказів, не надавши їм оцінки, та відсутність належної оцінки показанням свідків, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який переглядаючи кримінальне провадження, ретельно їх перевірив та надав на них вичерпну відповідь, належним чином вмотивувавши своє рішення з наведенням докладних мотивів, з яких його апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без змін.

Зокрема, як вбачається з наданої копії ухвали апеляційного суду, жодним із учасників судового провадження не оспорювалися правильність висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК, вид та розмір призначеного йому покарання, а тому, переглядаючи вирок районного суду, суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що наведені прокурором порушення не є істотними та такими, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Також, в рішенні апеляційного суду було зазначено про відсутність допущення районним судом при ухваленні свого рішення таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставами для його скасування чи зміни, з огляду на положення ст. 412 КПК.
Ухвала апеляційного суду є належно обґрунтованою та вмотивованою і за змістом відповідає вимогам ст. 419 КПК, у ній наведено відповідні мотиви з яких виходив суд апеляційної інстанції при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Окрім цього, прокурор в касаційній скарзі, вказуючи на залишення поза увагою доводів його апеляційної скарги, не зазначає яким саме з них суд апеляційної інстанції не дав оцінку.
Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення апеляційного суду та вмотивованість його висновків з питань істотного порушення вимог кримінального процесуального закону прокурор у касаційній скарзі не навів, і таких даних із змісту судового рішення не вбачається.
Зважаючи на викладене колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Cуд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3