Справа №587/3097/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/339/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 587/3097/17, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 29 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винним за ч. 1 ст. 185 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , згідно якої вирок суду підлягає скасуванню в частині вирішення питання про долю речових доказів, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вирішити долю речового доказу автомобіля "Фольксваген-транспортер", реєстраційний номер НОМЕР_1 , законним володільцем якого є ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, ст. 100 КПК України, в іншій частині вирок залишити без змін.

Вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним за ч. 1 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Скасовано арешт майна, накладені за ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми № 592/11571/17 від 18 жовтня 2017 року та ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми № 592/11569/17 від 18 жовтня 2017 року. Речові докази: 29 мішків, заповнені качанами (початками) кукурудзи в кількості 2784 штук, що зберігаються на території Сумського РВП ГУНП у Сумській області, повернути законному володільцю ПрАТ "Райз-Максимко"; автомобіль "Фольксваген-транспортер", синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що зберігається на території Сумського РВП ГУНП у Сумській області, повернуто законному володільцю ОСОБА_7 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України, а також доведеності його вини, вважає, що судом не було взято до уваги те, що автомобіль "Фольксваген-транспортер", реєстраційний номер НОМЕР_1 , досудовим розслідуванням та судом визнаний засобом вчинення кримінального правопорушення, за допомогою якого ОСОБА_7 вчинив крадіжку. Відтак, автомобіль підлягає не поверненню законному володільцю, а спеціальній конфіскації.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 14 жовтня 2017 року близько 18 год. 00 хв. з метою реалізації умислу на вчинення крадіжки, керуючи автомобілем марки "Фольксваген-транспортер", реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув до поля № 74-4178, розташований на території Хотінської селищної ради Сумського району, Сумської області, звідки таємно викрав 29 мішків, заповнені качанами (початками) кукурудзи в кількості 2784 штук, зірвані та переміщені до автомобіля разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вважали, що їхні дії є законними, завдавши матеріального збитку власнику майна ПрАТ "Райз-Максимко", на суму 2853 грн. 60 коп.

Вислухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, обвинуваченого, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку, а також правильність юридичної кваліфікації його дій в поданій апеляційній скарзі не оспорюються.

Дії ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 1 КК України кваліфіковані вірно.

Відповідно до положень ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених КК України, за умови вчинення умисного злочину або суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшуканні, виготовленні, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Разом з тим, згідно ст.9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Захисту прав і основних свобод людини», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів.

Як у справі «Бакланов протии Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен протии Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.). Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Крім того, у справі «Ізмайлов протии Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

На думку колегії суддів, в даному конкретному випадку застосування спеціальної конфіскації порушує вимоги статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, оскільки тяжкість правопорушення та покарання, яке призначене ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн. істотно нижче ніж вартість майна, яке на думку прокурора підлягає спеціальній конфіскації, тобто не співрозмірне між собою.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 та правильність прийнятого ним рішення в частині повернення автомобіля "Фольксваген-транспортер", реєстраційний номер НОМЕР_1 обвинуваченому, а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 376, 409, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 29 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4