Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/2839/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року Подільський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №1-кп/758/539/18, справа № 758/2839/18, кримінальне провадження під час досудового розслідування № 0004465) відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, не працюючого, освіта середня, не одружений, дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої передбачається

застосування заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

представника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , перебуваючи у стані неосудності, 13 жовтня 2017 року приблизно о 22 годині 40 хвилин разом із невстановленою органом досудового розслідування особою прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає його знайомий ОСОБА_8 .

Перебуваючи за даною адресою, ОСОБА_4 разом із невстановленою органом досудового розслідування особою подзвонили в дверний дзвінок квартири АДРЕСА_3 та після того, як ОСОБА_8 відчинив вхідні двері, проти його волі проникли до приміщення даної квартири.

Опинившись у приміщенні квартири, ОСОБА_4 та невстановлена органом досудового розслідування особа почали залякувати потерпілого ОСОБА_8 , погрожуючи йому фізичною розправою, та завдаючи удари руками в область голови, таким чином застосовуючи до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я.

Подолавши волю потерпілого до опору, ОСОБА_4 та невстановлена органом досудового розслідування особа відкрито викрали мобільний телефон марки «IPHONE 4S» ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 1 300 гривень, електронну цигарку марки «SMOKE G230», вартістю 2 500 гривень, та годинник марки «TISSOT», вартістю 680 гривень.

Після цього ОСОБА_4 , разом із невстановленою органом досудового розслідування особою, з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 4 480 гривень.

Потерпілий ОСОБА_8 дав суду показання, що ОСОБА_4 знає зі школи, товаришували близько 5 років. 13 жовтня 2017 року він перебував у квартирі разом з ОСОБА_10 , яка відпочивала у своїй кімнаті. Він почув дзвінок у двері, згодом побачив у вічко дверей ОСОБА_4 , та ще невідому йому до цього особу. Як він пізніше почув, його звали ОСОБА_11 . ОСОБА_4 поставив вимогу відчинити, він привідкрив двері, ОСОБА_4 запитав, чи він сам дома, а коли той відповів, отримав від нього стусана. ОСОБА_4 зайшов до квартири, а його знайомий силоміць заштовхав потерпілого в помешкання квартири, та зачинив двері. В подальшому з ним почали жорстоко поводитись, били в голову, вели себе агресивно. ОСОБА_4 вимагав віддати годинник, який був виміняний у нього ще у школі, на що він в свою чергу говорив, що це був рівноцінний обмін, а саме в замін годинника він віддав ОСОБА_4 комп`ютер, стереосистему і мобільний телефон, тому вважав його своїм.

Удари також наносив і ОСОБА_11 , зокрема у руку, якою потерпілий прикривався. Опору він не чинив. Потім з квартири ОСОБА_11 забрав мобільний телефон та електронну цигарку. ОСОБА_4 забрав годинник, а також ключі, які в подальшому викинув біля ліфта. На даний час нічого з пограбованого не відшкодовано і не повернуто.

Свідок ОСОБА_12 дала суду показання, що проживає в одній квартирі з потерпілим в різних кімнатах. У день події вона спала. Прокинулась від криків невідомих осіб. Окрім потерпілого вона чула голоси ще двох чоловіків. Події відбувались впродовж десяти хвилин. Вона не виходила з кімнати, поки невідомі не пішли з квартири. Повідомила, що чула наступні вимоги невідомих: «Віддай годинник!», «Де годинник?». Також, чоловіки говорили, що заберуть плазмовий телевізор. Вона зателефонувала знайомому, щоб він приїхав. До неї в кімнату чоловіки не намагались потрапити. Вона чула звуки ударів, схожих на удари долонею по обличчю, чи іншій відкритій частині тіла. Зі слів ОСОБА_13 у нього забрали телефон, годинник і електронну цигарку.

Свідок ОСОБА_14 , який є батьком потерпілого, дав суду показання, що син проживає окремо. ОСОБА_4 - це колишній приятель його сина, вчились в одному класі. Цей хлопець неодноразово був у них в квартирі. Коли він бачив ОСОБА_4 , то ніяких ознак психічних відхилень у нього не помічав. Годинник у сина бачив і як той пояснив, він виміняв у ОСОБА_15 годинник на колонки, магнітофон « ОСОБА_16 » та телефон. Про обставини пограбування дізнався від сина. Після подій він бачив у потерпілого почервоніння на обличчі. Також син говорив йому, що по вказівці ОСОБА_4 його бив невідомий.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_8 повідомив, що 13 жовтня 2017 року приблизно о 22 годині 50 хвилин ОСОБА_4 , та ще одна невідома потерпілому особа, перебуваючи в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «IPHONE», годинником марки «TISSOT» та електронною цигаркою, нанісши декілька ударів в обличчя (т. 1, а.с. 114).

Згідно рапорту патрульного поліції на ім`я начальника Подільського УПП у місті Києві ГУНП у місті Києві, 13 жовтня 2017 року о 23 годині до нього під час здійснення патрулювання надійшов виклик про здійснення грабежу за адресою: АДРЕСА_2 . Прибувши на місце події, було виявлено заявника ОСОБА_8 , який повідомив про те, що його давній знайомий ОСОБА_4 разом з невідомою особою забрав й нього електронну цигарку, мобільним телефоном марки «IPHONE», та годинник марки «TISSOT». Зі слів заявника, він відчинив двері, вищевказані особи його вдарили, після чого забрали зазначене ним майно (т. 1, а.с. 115).

Згідно протоколу огляду місця події від 14 жовтня 2017 року з 00 годин 41 хвилини по 01 годину 15 хвилин був проведений огляд житлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 , в результаті якого встановлено, що вхідні двері не мали видимих пошкоджень, порядок розташування речей в квартирі не порушено (т. 1, а.с. 116-117).

Відповідно до протоколу огляду від 17 жовтня 2017 року, в службовому кабінеті № 20 ТВП № 2 Подільського УП, громадянин ОСОБА_4 мав при собі наручний годинник марки «TISSOT», який був упізнаний потерпілим ОСОБА_8 , як його власний годинник. Вказану річ в присутності понятих було вилучено та поміщено в поліетиленовий прозорий файл, який було прошито, підписано та опечатано печаткою для пакетів (т. 1, а.с. 118-119).

Згідно даних висновку проведеної товарознавчої експертизи № 12-4/1494 від 22 листопада 2017 року, ринкова вартість мобільного телефону марки «IPHONE 4S», станом на час вчинення злочину могла становити 1 300 гривень; ринкова вартість наручного годинника марки «TISSOT» станом на час вчинення злочину могла становити 680 гривень; встановити ринкову вартість електронної цигарки «SMOKE G230» станом на час вчинення злочину не видалось за можливе (т. 1, а.с. 121-125).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 22 від 11 січня 2018 року, на період часу, до якого відноситься правопорушення, у відношенні якого ОСОБА_4 підозрюється, будь-яким психічним розладом не страждав, а страждав тимчасовим хворобливим психічним розладом у вигляді «Гострого поліморфного психотичного розладу без симптомів шизофренії (F23.01)» і за своїм психічним станом тоді не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 будь-яким хронічним психічним розладом не страждає, за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за своїм психічним станом у даний час, ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (т. 1, а.с. 126-128).

Як вбачається з наданих прокурором характеризуючих матеріалів на ОСОБА_4 , він раніше не судимий, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «Шизоафективний розлад, маніакальний тип. Маніоформно-параноїдний синдром», з 07 травня 2018 року по 18 червня 2018 року знаходився на обстеженні та лікуванні у відділенні № 1ТМО «Психіатрія», на обліку у лікаря нарколога не перебуває, (т. 1, а.с. 130-133).

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Розглядаючи докази з точки зору їх допустимості, суд звертає увагу, що покази потерпілого та свідків отримано з дотриманням вимог КПК України, а тому вони є допустимими, також такі показання визнаються судом достовірними, вони були допитані безпосередньо в судовому засіданні стосовно обставин, які сприймали особисто, сумнівів у достовірності їхній показань у суду не виникло.

Належними і допустимими як джерела доказів є висновки проведених у справі судових експертиз та долучених документів, суд не вбачає порушення вимог КПК України під час їх отримання.

Суд відхиляє доводи потерпілого та його представника стосовно необґрунтованості та неповноти висновку експерта по встановленню факту вчинення ОСОБА_4 діяння в стані неосудності, оскільки під час судового розгляду справи не встановлено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви щодо достовірності висновків проведеної під час досудового розслідування судово-психіатричної експертизи, вона проводилась комісією лікарів, підписана всіма членами комісії та завірена відповідною печаткою.

Суд приймає до уваги те, що хоча ОСОБА_4 на час вчинення злочину будь-яким хронічним психічним розладом не страждав, і у даний час за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, однак, як встановлено експертним шляхом, його суспільно-небезпечна поведінка на момент вчинення злочину була визвана тимчасовим хворобливим психічним розладом у вигляді «Гострого поліморфного психотичного розладу без симптомів шизофренії (F23.01)» і за своїм психічним станом тоді він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Суд, оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вияснивши в учасників процесу, чи всі докази вони подали на підтвердження своїх доказів чи можливо закінчувати судовий розгляд, отримавши у них підтвердження про подачу всіх доказів і можливість закінчувати судовий розгляд, керуючись вимогами ст. 26 КПК України про те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав в межах та у спосіб передбачений КПК України, суд прийшов до переконання про доведеність стороною обвинувачення факту вчинення ОСОБА_4 в стані неосудності суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, поєднаного з проникненням в житло.

Суд бере до уваги, що згідно статей 3, 25 Закону № 1489-ІІІ, а також пункту 5 принципу 18 додатка до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 року № 46/119 «Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», пацієнт і його представник мають право бути присутніми на будь-якому слуханні, брати в ньому участь та бути вислуханими.

Згідно пункту 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03 червня 2005 року суди повинні забезпечувати участь у судовому засіданні захисника та особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру (за винятком випадків, коли цьому перешкоджає характер її захворювання), або ж отримувати письмову відмову в разі її небажання бути присутньою. У разі участі особи в судовому засіданні при розгляді справи суду належить опитувати її про обставини вчинення суспільно небезпечного діяння та давати відповідну оцінку цим показанням з урахуванням інших зібраних у справі доказів.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 був присутнім в судовому засіданні, висловив свою позицію щодо питань, які розглядались судом, однак відмовився давати показання по суті.

За змістом положень КК України, законів від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» та від 19 листопада 1992 року № 2801-ХІІ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» метою застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є: 1) вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19, 20, 76, 93 та 96 КК; 2) запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами КК України.

Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню.

Під час судового розгляду даного клопотання представником потерпілого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_17 , до ОСОБА_4 був заявлений цивільний позов про відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, яка складається з вартості викраденого мобільного телефону марки «Iphone 4 S» в розмірі 1 300 гривень, годинника марки «Tissot» в розмірі 680 гривень, електронної цигарки марки «Smoke G230» в розмірі 2 500 гривень, а всього на суму 4 480 гривень, а також стягнення моральної шкоди в розмірі 200 000 гривень, оскільки внаслідок вчинення злочину стан здоров`я ОСОБА_8 погіршився, через головний біль та нервовий стрес він не міг повноцінно навчатись та спати. За час, який був витрачений на лікування, значно знизився рівень його успішності в навчанні. Позивач також посилається на те, що зазнав значного психологічного потрясіння, до цього часу зазнає моральні страждання через різке погіршення пам`яті, не може відновити свій душевний спокій, внаслідок отриманого шоку. Також в позовній заяві вказується на те, що незаконними діями відповідача був порушений звичний ритм його життя, та життєві зв`язки.

Суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Аналіз вказаної норми вказує на те, що законодавець передбачає можливість пред`явлення цивільного позову до підозрюваного чи обвинуваченого, яким, як встановлено під час розгляду даного клопотання, ОСОБА_4 не є.

Окрім цього, як вбачається з приписів вказаної статті КПК України, цивільний позов може бути пред`явлений не до ОСОБА_4 , як особи, яка в момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не усвідомлювала своїх дій та не могла керувати ними, а лише до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями неосудної особи.

Наведені висновки узгоджуються з вимогами ч. 2 ст. 1186 ЦК України, відповідно до яких, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Зважаючи на те, що цивільний позов був заявлений до ОСОБА_4 , який в момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не усвідомлював своїх дій та не міг керувати ними, тобто не може бути належним позивачем, клопотань в порядку ст. 51 ЦПК України про заміну первісного відповідача належним відповідачем під час судового розгляду даної справи не заявлялось, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілому ОСОБА_8 його право в подальшому заявити цивільний позов про відшкодування спричиненої шкоди до належного відповідача, тобто до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Суд бере до уваги, що запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням експертиз підлягають відшкодуванню за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 93-94 КК України, ст.ст. 512-513 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку в лікувальному закладі по місцю проживання.

Відмовити ОСОБА_8 в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 завданої моральної та майнової шкоди.

Згідно ст.124 КПК України процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

Згідно ст.100 КПК України, вилучений годинник марки «Tissot», який зберігається в камері схову речових доказів Подільського управління поліції ГУ НП України у місті Києві повернути потерпілому ОСОБА_8 .

На ухвалу суду до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1