Справа № 423/456/18
Провадження № 11-кп/782/157/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Попаснянського районного суду Луганської області від 03.03.2018 року про застосування амністії відносно ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Попаснянського районного суду Луганської області від 03.03.2018 року задоволено клопотання засудженої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 про застосування відносно засудженої Закону України «Про амністію у 2016 році». ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, призначеного вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 15.09.2016 року за ч. 4 ст. 407 КК України, на підставі статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Не погодившись з таким рішенням суду, засуджена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Попаснянського районного суду Луганської області від 03.03.2018 року, оскільки штраф, який був визначений вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 15.09.2016 року, нею сплачений в повному обсязі. Просить звернути увагу суду на те, що вона не зверталась до суду з клопотанням про застосування амністії, та будь-яким чином нікого не уповноважувала на такі дії. Подання і розгляд такого клопотання від її імені без її відома та згоди вважає злочином та порушенням її прав та права на захист. Особа, вказана як захисник ОСОБА_7 , не може виступати в якості її захисника, адже протягом досудового слідства та судового розгляду справи не виконував своїх обов`язків як захисника та діяв в супереч її інтересам. Зазначає, що Закон «Про амністію у 2016 році» не може бути застосований до неї, оскільки вона не оскаржувала винесений вирок та станом на 07.09.2017 року вирок був виконаний, штраф сплачений.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженої, перевіривши матеріали справи, провівши судові дебати , апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року № 392/96-ВР (зі змінами від 27.02.2014 року та 06.05.2014 року) амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Як вбачається з матеріалів, вирок відносно ОСОБА_6 від 15.09.2016 року вступив у законну силу 18.10.2016 року ,. (а.с. 6).

Дана судова справа протоколом автоматичного розподілу між суддями від 19.02.2018 року була передана для розгляду судді ОСОБА_8 (а.с.7), яка в той же день отримала довідку за своєю підпису, як голова суду про те, що штраф засудженої станом на 19.02.2018 року не сплачений.(а.с.8)

Вищевказана судова справа розглядається як справа в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах за правилами, передбаченими ч.5 ст.539 КПК України.

З матеріалів справи видно, що при розгляді 03.03.2018 року ОСОБА_6 присутня не була, та в матеріалах провадження відсутні будь-які документи про її належне повідомлення про місце, день та час розгляду її клопотання про застосування до неї амністії, незважаючи на те, що вона просила розглянути її подання за її відсутності. Аналогічно не був повідомлений про місце, день та час розгляду клопотання про застосування амністії щодо ОСОБА_6 її захисник, адвокат ОСОБА_7 .

Як вбачається з змісту ухвали Попаснянського районного суду Луганської області від 03.03.2018 року, суд першої інстанції при застосування амністії до ОСОБА_6 керувався ст..2 Закону України « Про амністію у 2016 році», та ст.ст.1,6 Закону України « Про застосування амністії в Україні».

Суд встановив, що на час звернення до суду з клопотанням про застосування амністії вирок щодо ОСОБА_6 набрав чинності, проте покарання у виді штрафу не виконане.

Крім того, суд встановив, що ОСОБА_6 є суб`єктом амністії, що не має перешкод застосувати до неї закон про амністію.

Відповідно до п.»б» ч.1 ст.10 Закону України « Про амністію у 2016 році» застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, яких засуджено до покарання у виді штрафу, якщо на день набрання чинності цим Законом це покарання не виконано за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Дана норма Закону також передбачає обов`язкову участь прокурора в судовому засіданні.

Згідно ст. 11 цього Закону рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого під час відбування покарання.

Така особа викликається в судове засідання і може давати пояснення. Неявка цієї особи не зупиняє розгляду справи.

У разі відсутності необхідних відомостей про особу, до якої застосовується амністія, розгляд питання про застосування амністії відкладається до їх одержання.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції належним чином ці вимоги Закону не виконав.

Разом з тим, в ухвалі зазначено, що закон України « Про амністію у 2016 році» набрав чинності 07.09.2017 року.

З змісту апеляційної скарги ОСОБА_6 вбачається, що станом на 07.09.2017 року вирок щодо неї був виконаний, штраф сплачений.

Призначене покарання у вигляді штрафу було виконано, що підтверджується квитанціями про сплату штрафу, остаточно у квітні 2017 року (а.с.34)

У зв`язку з чим, звільнення ОСОБА_6 на момент винесення ухвали Попаснянського районного суду Луганської області від 03.03.2018 року було не актуально та незаконно.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України « Про амністію у 2016 році» особам, засудженим до покарання (основного чи додаткового) у виді штрафу, сума штрафу, сплаченого ними до прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання у зв`язку з амністією, не повертається.

Тобто порядок і процедура застосування амністії регулюються відповідним законом, із урахуванням положень Закону України від 1 жовтня 1996 року № 39296-ВР « Про застосування амністії в Україні».

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 не подавала клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році», на думку колегії суддів, перевірити належним чином неможливо.

Але викликають сумніві про те, що зазначене клопотання писала сама засуджена, оскільки у тексті клопотання ведеться мова про застосування амністії щодо особи чоловічої статі, а не жіночої. Про особу чоловічої статті зазначено також у клопотанні адвоката ОСОБА_7 ( а.с.1-2)

На клопотаннях не має дати подання, не зазначена кількість долучених матеріалів до клопотання.

Підпис на клопотанні про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» яке подане від імені ОСОБА_6 , не схожий на підпис ОСОБА_6 в апеляційній скарзі та клопотанні про поновлення строку.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 не подавала клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році» знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Попаснянського районного суду Луганської області від 03.03.2018 року про застосування амністії відносно ОСОБА_6 скасувати.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3