Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/227/2018 Справа №641/7969/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Харкові питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 у кримінальному провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002660 від 14.11.2017 року, № 0002312 від 16.09.2017 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

На обговорення судом, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 331 КПК України, поставлено питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 .

Прокурор ОСОБА_2 вважала за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому. При цьому, зазначила, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені при застосуванні обвинуваченому ОСОБА_3 , даного запобіжного заходу, на цей час не змінились, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та учасників процесу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, а також, прокурор вказала щодо неможливості запобіганням ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому, вважала необхідним продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти продовження йому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважав можливим застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Так, ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, при розв`язанні питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу, суд враховує, що згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 даної статті.
З правового аналізу вказаних положень кримінального процесуального законодавства, вбачається, що закон не вимагає доказування того, що особа, якщо їй не буде обрано запобіжний захід, ухилятиметься від суду чи від виконання процесуальних рішень. В законі йдеться про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ця особа може порушити процесуальні обов`язки чи проявити неправильну процесуальну поведінку, тобто йдеться про обґрунтовану підозру в цьому. Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення (злочину), свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Так, судом встановлено, що до обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.11.2017 р. застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, в подальшому цей запобіжний захід продовжувався, у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, враховуючи, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, що обвинувачений незаконно може впливати на свідків та учасників процесу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, суд вважає за доцільне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів.

Заперечення обвинуваченого щодо застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд оцінює критично з підстав, наведених при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183,197,199, 376, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

Строк дії ухвали до 15 серпня 2018 року.
Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя- ОСОБА_1