Постанова
Іменем України

03 липня 2018 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003263,

відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, засудженого за ч. 2 ст. 307 Кримінального Кодексу України (далі КК України).

1. Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Вимогою прокурора до касаційного суду є скасування вироку Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вимогу мотивовано істотним порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставним застосуванням положень ст. 69 КК України, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та даним про особу засудженого внаслідок м`якості.

Крім того, прокурор стверджує про недотримання вимог ст. 419, ч. 2 ст. 439 КПК України за наслідками проведення нового апеляційного розгляду.

2. Історія провадження, зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами обставини
2.1 Історія провадження
2.1.1 Судове рішення суду першої інстанції, що оскаржується
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Вироком суду також вирішено питання щодо процесуальних витрат та долю речових доказів.

2.1.2 Судове рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

2.1.3 Судове рішення суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 березня 2016 року касаційну скаргу заступника прокурора м. Києва задоволено, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року відносно засудженого ОСОБА_6 скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження за його обвинуваченням у суді апеляційної інстанції.

2.1.4 Судове рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва залишено без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року відносно засудженого ОСОБА_6 без зміни.

2.2 Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
ОСОБА_6 27 травня 2015 року у невстановлені досудовим слідством день, час, місці та спосіб, у невстановленої органом досудового розслідування особи, умисно, незаконно придбав у невстановленій кількості особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, який став незаконно зберігати у невстановленому місці з метою подальшого збуту.
Так, 16 квітня 2015 року близько 13-ої год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 146 на вул. Харківське шосе в м. Києві, діючи умисно, за грошову винагороду в розмірі 250 грн, незаконно збув ОСОБА_7 (анкетні дані змінено) ін`єкційний шприц одноразового використання місткістю 5 мл, з рідиною світло- коричневого кольору масою 2,21 г.
Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 1348х від 22 квітня 2015 року у складі наданої на дослідження рідини масою 2,21 г виявлено опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 0,152 г.
Крім того, 17 квітня 2015 близько 17-ої год. 30 хв. ОСОБА_6 , в тому ж місці, діючи умисно, за грошову винагороду в розмірі 250 грн повторно незаконно збув ОСОБА_7 (анкетні дані змінено) ін`єкційний шприц одноразового використання місткістю 5 мл з рідиною світло-коричневого кольору масою 2,27 г.
Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 2204х від 22 квітня 2015 року у складі наданої на дослідження рідини масою 2,27 г виявлено опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 0,064 г.
Також, 24 квітня 2015 року близько 18-ої год. 30 хв., перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_6 , діючи умисно, за грошову винагороду в розмірі 200 грн повторно незаконно збув ОСОБА_7 (анкетні дані змінено) ін`єкційний шприц одноразового використання місткістю 2 мл.
Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 1433 від 06 травня 2015 року надана на дослідження рідина жовто-коричневого кольору містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 0,12 г.
Цього ж дня в період часу з 19-ої год. 05 хв. до 20-ої год. 10 хв. під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 було виявлено та вилучено одноразовий медичний шприц місткістю 20 мл зі вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, який ОСОБА_6 зберігав з метою збуту.
Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 1434 від 06 травня 2015 року надана на дослідження рідина жовто-коричневого кольору містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 1,18 г.

3. Доводи інших учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні суду касаційної інстанції підтримав касаційну скаргу прокурора, просив її задовольнити, наголошуючи на неправильному застосуванні закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 69 КК України. Також прокурор вказує на порушення вимог ст. 439 КПК України апеляційним судом, оскільки при постановленні ухвали від 28 жовтня 2016 року судом не були враховані вказівки суду касаційної інстанції при новому розгляді.

4. Джерела права й акти їх застосування
4.1 Практика Європейського суду з прав людини щодо мотивування судових рішень (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод)
…Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

4.2 Кримінальний кодекс України
4.2.1 Стаття 65. Загальні засади призначення покарання
Частина 1. Суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Частина 2. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Частина 3. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

4.2.2 Стаття 66. Обставини, які пом`якшують покарання
Частина 1. При призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються:
1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину;
5) вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин;
Частина 2. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

4.2.3 Стаття 69. Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом
Частина 1. За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

4.3 Кримінальний процесуальний кодекс України
4.3.1 Стаття 370. Законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення
Частина 1. Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Частина 2. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Частина 3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Частина 4. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

4.3.2 Стаття 419. Зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Частина 2. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

4.3.3 Стаття 433. Межі перегляду судом касаційної інстанції
Частина 1. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

4.3.4 Стаття 439. Новий розгляд справи після скасування судового рішення судом касаційної інстанції
Частина 2. Вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

5. Мотиви та висновки Верховного Суду
5.1 Щодо меж розгляду провадження судом касаційної інстанції
З урахуванням доводів касаційної скарги та меж перегляду судом касаційної інстанції оскаржуваного судового рішення, встановлених КПК України, розгляд провадження здійснений судом в частині перевірки доводів скарги про обґрунтування судових рішень суду щодо призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та дотримання вимог ст. 439 КПК України судом апеляційної інстанції. Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України не оспорюється [4.3.3, 4.3.4].

5.2 Щодо правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність
Доводи касаційної скарги прокурора про неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 69 КК України, Суд вважає необґрунтованими.
Так, ОСОБА_6 вчинено злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, що є тяжким злочином відповідно до положень ст. 12 КК України. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Враховано судом й дані про особу засудженого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, розлучений, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, виключно позитивно характеризується за місцем реєстрації та проживання, стажується з можливістю подальшого працевлаштування та має позитивну характеристику від майбутнього роботодавця ПП «ВІТ ПЛЮС КОМПАНІ», усвідомлює протиправність своєї злочинної поведінки та має намір надалі суворо дотримуватись закону, що при цьому також істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.
Щодо можливості застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання, нижчого від найнижчої межі, то для цього законодавцем встановлено вимогу наявності кількох (що означає дві і більше) обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Судом першої інстанції наведені положення закону дотримано.
Апеляційний суд при перегляді вироку дотримався вимог процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, містить належне мотивування прийнятого рішення.
За змістом касаційної скарги прокурора головним доводом щодо неправильного застосування положень ст. 69 КК України є неврахована судом тяжкість вчиненого злочину, що є тяжким. Хоча за вчинення нового злочину ОСОБА_6 засуджено до реального покарання у виді позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, належного йому на праві власності, що є правильним з огляду на неможливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства.
Не вбачає Суд і порушень вимог ч. 2 ст. 439 КПК України під час нового апеляційного розгляду.

5.3 Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
З огляду на встановлені судом обставини вчиненого злочину, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого, наголошення лише на тяжкості вчиненого злочину не є перешкодою для суду застосувати положення ст. 69 КК України при призначенні покарання.
Керуючись статтями 436, 438, 439, 441, 442 КПК України, пунктами 4, 5, 6 § 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року відносно засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3