Справа № 751/1086/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/519/2018
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

засудженої - ОСОБА_8

представника Чернігівської ВК №44 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , одруженої, має на утриманні малолітню дитину, освіта середня-спеціальна, засудженої 19.11.2015 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців,

відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Обґрунтовуючи своє рішення, місцевий суд вказав на відсутність підстав для застосування щодо засудженої ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від покарання, так як остання не довела свого виправлення, що свідчить про неготовність її до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві поза межами установи.

Не погодившись із рішенням суду, засуджена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити її від подальшого відбування покарання умовно-достроково. В обґрунтування скарги зазначила, що місцевий суд не взяв до уваги дані про її особу, зокрема, її поведінку та старанне ставлення до праці, за що вона отримала заохочення від адміністрації установи. Вказала, що за час відбування покарання вона приймала участь у культурно-масових заходах, у прибиранні приміщення відділення та прилеглої території. Порушень та зауважень з боку працівників адміністрації щодо режиму утримання та правил внутрішнього розпорядку засуджена не має. За час перебування в місцях позбавлення волі вона розкаялася за скоєне кримінальне правопорушення та зрозуміла помилки свого життя.

Заслухавши суддю-доповідача; засуджену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий просив ухвалу місцевого суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою; представника Чернігівської ВК-44, яка поклалася на розсуд суду; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що вироком Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2015 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці. Згідно ст.71 КК України, частково приєднано невідбуту частину строку покарання за попереднім вироком Дарницького районного суду

міста Києва від 15 січня 2015 року й остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців (а.о.с.14-15).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року вирок Дарницького районного суду м. Києва від 19.11.2015 року щодо ОСОБА_8 було залишено без змін (а.о.с.16-17).

Строк відбування нею покарання обчислюється з 09 вересня 2015 року.

Засуджена ОСОБА_8 з 10 квітня 2016 року відбуває покарання у Державній установі «Чернігівська виправна колонія № 44».

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 травня 2016 року засудженій ОСОБА_8 було зараховано у строк покарання термін її попереднього ув`язнення з 09.09.2015 р. по 09.03.2016 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с.23-24).

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідної частини призначеного судом строку покарання.

Із пункту 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2 убачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до характеристики, яка міститься в матеріалах особової справи, ОСОБА_8 під час відбування покарання у Державній установі «Чернігівська виправна колонія № 44» своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, так як за весь період відбування покарання поведінка засудженої не була сумлінною, вона допускала злісні порушення, раніше звільнялася з іспитовим строком, умовно-достроково, але знову вчинила умисний злочин, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України (а.о.с.189-190).

08.09.2016 року розглядалися матеріали про переведення засудженої до дільниці соціальної реабілітації згідно ст.ст. 100, 101 КВК України відмовлено, оскільки засуджена не зарекомендувала себе з позитивної сторони, до праці відноситься задовільно, не виконує в повному обсягу денне завдання, має стягнення, які не закриті і не погашені (а.о.с.131).

25.05.2017 року розглядалися матеріали про застосування до засудженої заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України не стала на шлях виправлення, відмовлено (а.о.с.160).

13.07.2017 року розглядалися матеріали про переведення засудженої до дільниці соціальної реабілітації при установі задоволено, заслуговує на переведення до дільниці соціальної реабілітації при установі (а.о.с.172).

18.10.2017 року розглядалися матеріали про застосування до засудженої заходів заохочення винесено рішення про заохочення у виді подяки, знято раніше покладене стягнення від 18.05.2017 року (а.о.с.181).

22.02.2018 року розглядалися матеріали про застосування до засудженої умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, відмовлено (а.о.с.195).

Згідно психологічної характеристики від 22 лютого 2018 року, засуджена ОСОБА_8 хоча й усвідомлює свою провину та має прагнення змінити свою поведінку на соціально-прийнятну, але в даний час вона має середній рівень готовності до самокерованої правослухняної поведінки (а.о.с.194).

Посилання апелянта на поверхове дослідження даних про її особу є непереконливими, так як при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженої від подальшого відбування покарання місцевий суд вислухав учасників судового провадження та дослідив особову справу засудженої ОСОБА_8 , зокрема, щодо її ставлення до скоєного злочину, додержання нею вимог режиму, а також ставлення до суспільно-корисної праці.

Дані про відсутність дисциплінарних стягнень, на що вказує засуджена, заслуговують на увагу, проте ці обставини не мають виключного значення при прийнятті рішення про умовно-дострокове звільнення. А дотримання нею норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, є обов`язком засуджених, який передбачений положеннями ст.107 КВК України.

Отже, місцевий суд при розгляді клопотання засудженої ОСОБА_8 про її умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання належно оцінив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про необхідність відмови в його задоволенні, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 березня 2018 року щодо неї - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4