Справа № 164/2623/17 Провадження №11-кп/773/343/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.121, ч.2 ст.125 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження №60000371 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 28 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з професійно технічною освітою, непрацюючий, неодружений, військовозобов`язаний, раніше не судимий,
засуджений

- за ч.1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України остаточну міру покарання визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначено до відбування 5 років 6 місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання постановлено рахувати з моменту взяття під варту, тобто з 28 березня 2018 року.
Цивільний позов прокурора Маневицької місцевої прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Управління фінансів Маневицької районної державної адміністрації до ОСОБА_7 про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням, задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі управління фінансів Маневицької районної державної адміністрації (р/р 0287 ГУДКУ у Волинській області, МФО 803014), кошти в сумі 5 406 гривень 62 копійки, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої особи.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення майнової та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 3 514 гривень 11 копійок майнової та 2 000 гривень моральної шкоди. В задоволенні решти позову відмовлено.
Вироком вирішено долю судових витрат та речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 30 вересня 2017 року біля 17 години 30 хвилин, прийшов до житлового будинку ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_2 , з яким проживає по сусідству і перебував у приязних відносинах. Зазначені особи на кухні будинку розпочали вживати алкогольні напої, при цьому між ними виникла суперечка, під час якої один одного почали обзивати різними образливими словами. З метою припинення конфлікту, ОСОБА_9 зажадав, щоб ОСОБА_7 залишив його будинок, а так як той не реагував на таку вимогу, встав із-за столу і почав наближатися до нього, при цьому продовжував висловлювати вимогу ОСОБА_7 вийти з будинку. ОСОБА_7 , будучи розгніваним внаслідок такої поведінки ОСОБА_9 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень і таким чином помститися за образу, приблизно о 18 годині 20 хвилин, взяв в праву руку кухонного ножа, якого приніс з собою і якого зберігав в халяві правого чобота, після чого наніс ОСОБА_9 один умисний удар даним ножем у ліву половину грудної клітки.
Крім того, ОСОБА_7 , 30 вересня 2017 року біля 18 години 20 хвилин, перебуваючи на кухні житлового будинку ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_2 , під час конфлікту із власником помешкання, який виник через взаємні словесні образи, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, через кілька секунд після нанесення кухонним ножем, якого приніс із собою і якого зберігав в халяві правого чобота, умисного удару в ліву половину грудної клітки ОСОБА_9 , продовжував утримувати зазначений ніж в правій своїй руці, при цьому на висловлену раніше потерпілим вимогу залишити приміщення, не відреагував. ОСОБА_9 , після отримання ним тілесних ушкоджень у вигляді проникаючого колото різаного поранення лівої половини грудної клітки з пошкодженням VI- го ребра і лівої легені та розвитком лівобічного гемопневмотораксу, правою рукою прикривши рану, лівою, з метою припинення протиправних дій і самозахисту від можливого подальшого посягання на його здоров`я, намагався схопити ОСОБА_7 . У відповідь ОСОБА_7 , з метою заподіяння умисних тілесних ушкоджень, наніс один умисний ріжучий удар ножем, якого продовжував утримувати в правій руці, по лівій руці ОСОБА_9 , заподіявши, згідно висновку судово медичної експертизи №96 від 3 жовтня 2017 року, тілесні ушкодження у вигляді різаної рани лівого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я
В апеляційній скарзі прокурор вказує, що апеляційна скарга подається у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить вирок змінити, виключити із вироку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України, як зайву та рішення суду про призначення йому покарання за цією статтею і за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. В решті вирок залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку, пояснив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу прокурора визнали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про заподіяння обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 вказаних у вироку тілесних ушкоджень відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і в апеляційній скарзі не оспорюється.
Колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо зайвої кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України як умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Дії обвинуваченого повністю охоплюються диспозицією ч.1 ст.121 КК України і додаткової кваліфікації за ч.2 ст. 125 КК України не потребують.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови від 04 червня 2010 року №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», у випадках, коли складом певного злочину охоплюється вчинене одночасно з цим злочином відповідне діяння і санкцією статті (частини статті) Особливої частини КК встановлене за цей злочин більш суворе максимальне основне покарання, ніж за відповідне діяння, таке діяння не утворює сукупності злочинів і окремої кваліфікації не потребує.
Як було встановлено судом першої інстанції всі тілесні ушкодження завдані ОСОБА_7 в межах єдиного злочинного умислу, спрямованого на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого, а удари наносилися без значного проміжку часу.
За таких обставин дії обвинуваченого підлягають кваліфікації лише за ч.1 ст.121 КК України.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 ще і за ч.2 ст.125 КК України є зайвою і підлягає виключенню із вироку.
Слід також виключити із вироку і рішення суду про призначення ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України.
Оскільки вид та розмір покарання призначеного за ч.1 ст. 121 КК України вироком Маневицького районного суду Волинської області від 28 березня 2018 року в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється, то апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення призначеного ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Маневицького районного суду Волинської області від 28 березня 2018 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити із вироку кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України як зайву та рішення суду про призначення йому покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 21.06.2018р.

Суддя ОСОБА_2

помічник судді ОСОБА_10