Справа № 204/5559/18
Провадження № 1-кс/204/1899/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання начальника ДУ «Дніпровська УВП (№ 4)» додержання прав слідчо-заарештованого, який тримається під вартою, на покращення умов тримання під вартою у ДУ «Дніпровська УВП (№4)», -
ВСТАНОВИВ:

31 липня 2018 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 про зобов`язання начальника ДУ «Дніпровська УВП (№ 4)» додержання прав слідчо-заарештованого, який тримається під вартою, на покращення умов тримання під вартою у ДУ «Дніпровська УВП (№4)». В обґрунтування скарги заявник посилається на ст. 206 КПК України, та порушує питання щодо неналежних умов його утримання під вартою в ДУ «Дніпровська УВП (№4)», що полягають в непридатних для життя умовах камери, в якій він утримується, незадовільних санітарно-гігієнічних умовах, а також поганому харчуванні. Зазначає, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України та призначено покарання у вигляді 14 років позбавлення волі. На теперішній час ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на вирок суді і продовжує перебувати під вартою у ДУ «Дніпровська УВП (№4)». Протягом усього періоду, з 17 березня 2014 року по 27 липня 2018 року він утримується під вартою у ДУ «Дніпровська УВП (№4)», умови його тримання суперечать нормам національного законодавства та статті 3 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На підставі наведеного, просив зобов`язати начальника ДУ «Дніпровська УВП (№4)» покращити його умови тримання під вартою, зокрема переведення його у іншу камеру, збільшення особистого простору камери, покращення харчування, вентиляції, гігієнічних умов та інше.
Дослідивши клопотання ОСОБА_3 про зобов`язання додержання прав слідчо-заарештованого, який тримається під вартою, на покращення умов тримання під вартою та матеріали надані Дніпровською установою виконання покарань № 4, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Згідно відповіді ДУВП № 4 № 3/5-14279 від 03.08.2018 року, яка надійшла на адресу суду 03 серпня 2018 року вх. № 18104 встановлено, що ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2014 року у відношенні скаржника був обраний та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалами суду строк тримання під вартою ОСОБА_3 неодноразово продовжувався.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року ОСОБА_3 засуджено та призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі та до набрання вироком законної сили залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На теперішній час ОСОБА_3 знаходиться в ДУ «Дніпровська УВП (№4)» і рахується за Апеляційним судом Дніпропетровської області.
Отже, оскільки вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року вирішено питання щодо застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено строк його застосування до набрання вироком законної сили, після системного аналізу вимог ст. 206 КПК України, приходжу до переконання про відсутність обґрунтованої підозри, що в межах територіальної юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться особа, яка позбавлена свободи за відсутності на те правових підстав та відповідного рішення суду.
За таких обставин слід зазначити, що підстав для постановлення ухвали щодо здійснення доставки ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його свободи, судом не встановлено.
Водночас, оскільки заявник вважає, що він як засуджений утримується під вартою в неналежних умовах та просить захистити його конституційні права та інтереси, слід дослідити це питання щодо наявності підстав для вжиття заходів, передбачених ч. 1 ст. 206 КПК України.
Згідно з ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Тобто, ст. 206 КПК України, яка регламентує загальні обов`язки судді, щодо захисту прав людини, зобов`язує його забезпечити додержання прав особи, взятої під варту, в тому числі і в частині забезпечення їй належних умов існування під час перебування під вартою, а ст. 55 Конституції України зазначає, що права і свободи людини та громадянина у випадку їх порушення захищаються саме судом.
Так, у статті 28 Конституції України зазначається про те, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.
Аналогічна позиція дублюється і у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Луценко проти України» (заява № 29334/11), ЄСПЛ надав належну правову оцінку умовам утримання заявника в установі Київського слідчого ізолятору. Зокрема, Суд констатував у цій справі, що мало місце порушення статті 3 Конвенції, у зв`язку з тим, що заявник знаходився у неналежних умовах утримання в Київському СІЗО № 3, а саме: обмеження заявника у вільному просторі, неналежні санітарні умови, обмежений доступ денного світла, погане харчування та інші.
У своїй скарзі ОСОБА_3 заявляє про погані умови утримання в ДУ «Дніпровська УВП (№4)», зокрема на непридатні для життя умови в камері, в якій він утримується, наявність щурів та тарганів, санітарно-гігієнічні умови, відсутність вентиляції приміщення, предметів особистої гігієни, гарячої води, погане харчування.
Враховуючи наведене, слідчий суддя виходячи із загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини, вважає за потрібне вжити передбачені законом заходи реагування з метою перевірки відомостей викладених у скарзі ОСОБА_3 , та забезпечення захисту прав особи, яка утримується під вартою.
Таким чином, приходжу до висновку про необхідність забезпечення додержання прав ОСОБА_3 на належні умови утримання його під вартою, а тому скарга в частині вжиття заходів, передбачених ч. 1 ст. 206 КПК України, підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:
1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;
2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;
3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
З метою перевірки відомостей викладених у скарзі ОСОБА_3 вважаю за потрібне доручити прокуратурі Дніпропетровської області, в межах територіальної юрисдикції якої знаходиться ДУ «Дніпровська УВП (№4)», здійснити перевірку умов утримання ОСОБА_3 під вартою в ДУ «Дніпровська УВП (№4)».
Частиною 3-ю статті 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Отже, вирішуючи вимоги скарги в частині зобов`язання начальника вчинити певні дії, виходячи з приписів ч. 1 ст. 206 КПК України та приймаючи до уваги те, що до повноважень слідчого судді в межах вирішення скарги в порядку ст. 206 КПК України не належить можливість вирішувати питання щодо зобов`язання начальника ДУВП № 4 покращити умови тримання під вартою ОСОБА_3 , приходжу до переконання, що в цій частині скарга задоволенню не підлягає.
На підставі ст.ст. 28, 55 Конституції України, та керуючись ст.ст. 26, 206, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання начальника ДУ «Дніпровська УВП (№ 4)» додержання прав слідчо-заарештованого, який тримається під вартою, на покращення умов тримання під вартою у ДУ «Дніпровська УВП (№4)» - задовольнити частково.
З метою забезпечення додержання прав ОСОБА_3 , на належні умови його утримання під вартою в ДУ «Дніпровська УВП (№4)» доручити прокуратурі Дніпропетровської області провести дослідження фактів, викладених у заяві ОСОБА_3 , та здійснити перевірку умов утримання його під вартою в ДУ «Дніпровська УВП (№4)».
Про результати проведеної перевірки повідомити Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська та заявника.
В іншій частині вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1