Справа №490/3139/18 18.05.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна та накладено арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6
власник майна ОСОБА_5

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Короткий зміст ухвали слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2018 року задоволено клопотання слідчого про арешт майна вилученого в ході проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Накладено арешт на:

-мобільний телефон марки «Lenovo», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім - картою лайф № НОМЕР_3 та карткою пам`яті, на яких містяться телефонні дзвінки та смс- листування;

-мобільний телефон марки «Meizu», ІМЕІ: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , з сім- карткою МТС № НОМЕР_6 та карткою пам`яті;

-ноутбук марки «Asus» Х551М SF8NOCXIRR03S329 з зарядним пристроєм до нього;

-заяву - приєднання №1-23082017/26 до публічного договору про надання послуг на ім`я ОСОБА_5 на 1 аркуші;

-закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_7 від 08.05.2015;

-паспорт для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 НОМЕР_8 від 24.10.2017;

-чорнові записи на 6 аркушах;

-блокнот, який має назву «Міда», з чорновими записами;

-заяву на видачу готівки № 4029164 від 02.10.2017, отримувала ОСОБА_5 ;

-білет на ім`я ОСОБА_7 ;

-білет № НОМЕР_9 на 2 аркушах на ім`я ОСОБА_5 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
ОСОБА_5 вказує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

Стверджує, що в оскаржуваній ухвалі не приведено належної мети та правової підстави для арешту тимчасово вилученого майна, не зазначено, яким саме критеріям речових доказів відповідає вилучене майно.

Також, під час розгляду зазначеного клопотання не була врахована та відповідно не відображена по тексту оскаржуваної ухвали позиція сторони захисту з приводу пропуску строку, встановленого ч. 6 ст. 173 КПК України на постановлення ухвали про накладення арешту на відповідне майно та прохання про його негайне повернення.

Вказує, що зі змісту ч. 6 ст. 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Відповідне клопотання про арешт майна разом із додатками надійшло до суду 05.05.2018, того ж дня розподілено судді ОСОБА_8 , призначено до розгляду та розглянуте саме 10.05.2018, тобто з порушенням вимог ч. 6 ст.173 КПК України, що, на думку апелянта, перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
При цьому, згідно ч. 6 ст. 173 КПК України, після спливу сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, тимчасово вилучене майно підлягало поверненню особі, у якої його було вилучено. Слідчий суддя суду першої інстанції не мав жодного права постановляти ухвалу, після спливу відповідного процесуального строку, встановленого ч. 6 ст. 173 КПК України, тим самим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, наслідком чого є порушення майнових прав власника майна.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Слідчий звернулась до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 клопотанням про арешт майна вилученого вході обшуку домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання вказав, що слідчим управлінням ГУНП у Миколаївській області здійснюється досудове розслідування обставин кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000045 від 09.02.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України за фактом торгівлі людьми, вчинене з метою експлуатації, з використанням обману, шантажу чи уразливого стану особи, щодо кількох осіб. Вилучені в ході проведення обшуку речі, необхідні для запобігання можливості знищення доказів злочинної діяльності, а також вони мають значення для розслідування кримінального провадження та являються доказами вчинення кримінального правопорушення.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя послався на те, що вилучені речі виготовлені, пристосовані та використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, тобто вони підпадають під ознаки речей, передбачених п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення підозрюваної ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про залишення оскаржуваної ухвали без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно вимогам ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, слідчим управлінням ГУНП у Миколаївській області здійснюється досудове розслідування обставин кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000045 від 09.02.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України за фактом торгівлі людьми, вчинене з метою експлуатації, з використанням обману, шантажу чи уразливого стану особи, щодо кількох осіб. Досудовим розслідуванням ОСОБА_5 підозрюється в тому, що вона займається пошуком жінок для відправлення їх за кордон з метою працевлаштування, а саме до Республіки Чехія та до Федеративної Республіки Німеччина. Здебільшого це жінки, які потрапили у скрутне матеріальне становище. Після отримання їх згоди на працевлаштування з метою надання сексуальних послуг, жінки надають фотографії у повний зріст для погодження їх кандидатури з невстановленими особами на території Республіки Чехія. Вказані фотографії направляються за допомогою смс повідомлень ОСОБА_9 , яка безпосередньо знаходиться за кордоном та домовляється з власниками клубів про подальше працевлаштування жінок.

У разі отримання згоди від «роботодавців», за допомогою смс повідомлень надходять електронні квитки для виїзду за кордон. Після працевлаштування, від жінок потребується щотижневе відправлення звіту ОСОБА_5 про кількість наданих сексуальних послуг. Відсоток від зароблених грошових коштів, що отримані дівчатами за надані інтимні послуги, отримують ОСОБА_5 та ОСОБА_10

03 травня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку виявлено та вилучено вищезазначене майно.
04.05.2018 року у даному кримінальному проваджені ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.
З огляду на наведене є достатні підстави вважати, що вказані речі, які були вилучені в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідають матеріалам кримінального провадження висновки слідчого судді в оскаржуваної ухвалі стосовно того, що вилучена в ході проведення обшуку речі можуть бути використані у злочинній діяльності, та є знаряддями вчинення злочину, та відповідно підпадають під ознаки, визначені ст.ст. 167, 170 КПК України. Тому слідчий суддя обґрунтовано відповідно до вимог ст.170, 173 КПК України наклав арешт на вказане майно з метою збереження речового доказу.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги апеляційний суд також виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.

Потреби досудового розслідування на даній стадії кримінального провадження виправдовують арешт майна, оскільки, зазначене майно може бути використано при проведенні компьютерно-технічних експертиз. Воно може містити дані, які можуть бути використані як докази вчинення злочину.

В апеляційній скарзі порушується питання про скасування оскаржуваної ухвали з процесуальних підстав. Однак, не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні ухвали про арешт вилученого майна.
Не є підставою для скасування рішення суду, недотримання слідчим суддею строку постановлення ухвали, передбаченого ч. 6 ст. 173 КПК України.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просять апелянт.
Керуючись ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна та накладено арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді