Провадження № 1-кп/760/1798/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2018 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР 12.07.2018 року за № 0007947 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Боярка, Київської області, громадянина України, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 190 КК України , -

за участю прокурора: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, у невстановлений слідством день та час, приблизно у квітні 2018 року, ОСОБА_3 , перебуваючи у невстановленому слідством місці, в маршрутному таксі, виявив на підлозі паспорт громадянина України серія та № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий Деснянським РУ ГУМВС України у м. Києві в 15.07.2008 р. та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_2 , які зберіг, з метою подальшого використання.

Так, 11.07.2018 року, ОСОБА_3 , діючи умисно, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, маючи на меті оформлення на ім`я ОСОБА_5 споживчого кредиту в АТ «А-Банк» для придбання побутової техніки на суму 66 494 грн., пред`явив працівникам АТ «А-Банк» паспорт громадянина України серія та № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий Деснянським РУ ГУМВС України у м. Києві в 15.07.2008 році та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_2 виданий на ім`я останнього.

В подальшому під час проведення перевірки для оформлення споживчого кредиту за електронною системою банку, в якій міститься інформація про клієнтів, працівниками Акціонерного товариства «А-Банк», виявлено шахрайські дії ОСОБА_3 , а саме дії з використанням чужого паспорту виданого на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий Деснянським РУ ГУМВС України у м. Києві в 15.07.2008 році та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_2 виданий на ім`я останнього, які були спрямовані на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі останнього.

Вищезазначені дії ОСОБА_3 свідчать, що останній з корисливих спонукань, з метою збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, видаючи себе за ОСОБА_5 , вчинив дії спрямовані на заволодіння чужим майном, шляхом введення в оману працівників АТ «А-Банк», уповноважених на оформлення споживчих кредитів фізичним особам, надавши останнім паспорт громадянина України серія та № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_5 , виданий Деснянським РУ ГУМВС України у м. Києві в 15.07.2008 році та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_2 , які завідомо для нього належали іншій особі, вчинивши всі дії, які він вважав необхідними для заволодіння чужим майном, не зміг заволодіти ним з причин, що не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, вчинив закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України визнав повністю та підтвердив всі обставини його вчинення вказані в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати та призначити покарання у виді штрафу.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих фактичних обставин які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає; судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України.

Суд приймає до уваги матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 : відомості про те, що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не судимий.

Підстав, у відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, для виходу за межі пред`явленого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

При цьому суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини,що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо).

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ,суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

В ході досудового розслідування матеріальна шкода не заподіяна.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Крім того, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,а саме класифікацію за ст.12 КК України, особливості й обставини вчинення, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті ч.1 ст.190 КК України у виді мінімального штрафу.

Судові витрати відсутні.

Питання речових доказів в кримінальному провадженні вирішено,згідно положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст.368-371,373,374,376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) грн. в дохід держави.

Речовий доказ - паспорт громадянина України серія та № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , Деснянським РУ ГУМВС України у м. Києві в 15.07.2008 році залишити в матеріалах кримінального провадження № 0007947.
На вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 - ти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1