Справа №483/2098/16-к 17.05.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретарів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001220, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2016 року, за апеляційною скаргою прокурора Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.06.2017 року.

Обвинувачений: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Очакова Миколаївської області, що проживає у вищевказаному населеному пункті по АДРЕСА_1 . Обвинувачується у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.263. ч.2 ст. 289 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_10

обвинувачений: ОСОБА_8

захисник: ОСОБА_11 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Прокурор просить в мотивувальній частині вироку кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.263 КК України викласти, як носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, виключити з резолютивної частини закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

_________________________________________________________________

Провадження 11-кп/784/61/18 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12

Категорія: ст. 185 ч.3 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1

Захисник ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.3 ст. 185 КК України з застосуванням ст.69 КК України, при цьому врахувати обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину (добровільне відшкодування завданих збитків; щире каяття). За ч.1 ст. 263 КК України просить кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 року ОСОБА_8 визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та його виправдано, у зв`язку з недоведеністю вини. Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України закрито.

Цим же вироком ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних, правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України та призначено йому покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років розбавлення волі;

-за ч.1 ст.263 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зараховано строк тримання ОСОБА_8 під час кримінального провадження та судового розгляду в СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі, а саме з 18 листопада 2016 року до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Узагальнені доводи апелянтів.
Прокурор звертає увагу на те, що суд першої інстанції кваліфікуючи дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.263 КК України безпідставно виключив із обвинувачення ОСОБА_8 придбання бойових припасів. При цьому вказує, що в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, як носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Окрім того, зазначає, що суд першої інстанції виправдовує ОСОБА_8 за ч.2 ст.289 КК України, у зв`язку з недоведеністю його вини та кримінальне провадження, передбачене ч.2 ст.289 КК України закриває. Стверджує, що суд безпідставно закрив провадження, оскільки відповідно до ст.374 КПК України суддею в резолютивній частині вироку зазначається рішення про закриття провадження лише щодо юридичної особи.

Обвинувачений в апеляційній скарзі та доповненнях до неї зазначає, що він не вчиняв злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Зазначає, що куртка в яку він був одягнений йому не належала і він не знав, що знаходиться в її карманах. Твердить, що коли він виявив гранату, то вирішив одразу її здати до прокуратури, але зустрів працівників поліції, які схопили та наділи йому наручники. Вказує, що при затримані він не вчиняв опору, а лише попросив доставити його в прокуратуру для того, щоб він видав виявлену ним гранату.

Стверджує, що співробітники поліції, яким він видав вказаний предмет застосували до нього фізичну силу, після чого він втратив свідомість.

Зазначає, що після того як він прийшов в себе зазначену гранату працівники поліції йому знову підкинули.

Звертає увагу на те, що в справі відсутній протокол виїмки. Вказує, що суд безпідставно не задовольнив клопотання його та захисника про проведення дактилоскопічної експертизи.

Апелянт наголошує, що суд першої інстанції призначаючи покарання безпідставно не звернув увагу на те, що він відшкодував потерпілому (від скоєної ним крадіжки ) шкоду, прохання потерпілого не притягати його до відповідальності.

Захисник в апеляційній скарзі вказує, що суд безпідставно не взяв до уваги обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого - добровільне відшкодування завданого збитку та не застосував ст.69 КК України.

Апелянт вказує, що у судовому засіданні обвинувачений пояснював, що 08 листопада 2016 року приблизно о 4 годині ранку він приймав участь у бійці (розбороняв хлопців, де йому пошкодили куртку в яку він був одягнений). Зазначає, що один з чоловіків запропонував йому свою куртку, взамін його порваної на що обвинувачений погодився. Коли доставав гроші, то в кишені куртки виявив гранату. Вказує, шо обвинувачений вирішив віднести гранату до правоохоронних органів, після чого був затриманий працівниками поліції.

Твердить, що ті обставини, що обвинувачений був одягнений в іншу куртку підтвердив у судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_13 . Звертає увагу, що цим показанням свідка не надана належна оцінка.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

09 листопада 2016 року, приблизно о 06:00 год., ОСОБА_8 , знаходячись на перехресті вул. Торгова та вул. Миру в м. Очакові Миколаївської обл., маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна повторно, з корисливих мотивів, шляхом розбиття скла, проник до приміщення сервісного центу "Горинич", що розташоване на перехресті вул. Торгова та вул. Миру в м. Очакові Миколаївської обл., звідки таємно викрав мобільний телефон "Fly" вартістю 500 грн., електроний мікроскоп з металевою стійкою для нього вартістю 1208 грн., дві дерев`яні стільниці вартістю 110 грн. кожна, офісний стілець чорного кольору вартістю 350 грн., зарядний пристрій для ноутбуку вартістю 400 грн., які на праві приватної власності належать ОСОБА_14 , та утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 2678 грн.
Крім цього, у невстановлену дату та час, у невстановленому місці, у невстановленої в ході досудового розслідування особи, ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне зберігання бойових припасів, незаконно придбав ручну осколкову гранату РГД-5, помістив її до правої зовнішньої кишені одягнутої на ньому куртки та в подальшому незаконно, для особистих потреб, носив при собі без передбаченого законом дозволу до 09 листопада 2016 року.
Так, 09 листопада 2016 року, приблизно о 06 год. 30 хв., ОСОБА_8 , на перехресті вул. Торгова та вул. Миру в м. Очакові Миколаївської обл., був зупинений співробітниками поліції для проведення поверхневої перевірки, в ході якої у останнього в правій зовнішній кишені його куртки виявлено ручну осколкову гранату РГД-5, яку в подальшому було вилучено в ході проведення огляду місця події, яку він незаконно носив без передбаченого законом дозволу.
Згідно висновку експерта №151В від 22 листопада 2016 року, надані на дослідження корпус ручної гранати РГД-5, уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ, конструктивно сумісні і в сукупності являються ручною осколковою гранатою РГД-5. Граната РГД-5 належить до наступальної осколкової гранати, яка являється вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів.

Окрім того, органами досудового розслідування, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що у період часу з 20.00 год. 29 квітня 2015 року до 07.30 год. 30 квітня 2015 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, він маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, не отримавши згоду власника, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , повторно, шляхом зламу запірних пристроїв та замку живлення незаконно заволодів автомобілем ВАЗ 11183-110-20, держаний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_15 , після чого пересувався на ньому по вулицях м. Очакова. В подальшому, ОСОБА_8 покинув зазначений автомобіль неподалік будинку № 10 по вулиці Цокуренко в м. Очакові.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав свою апеляційну скаргу, вирок просив змінити, виключити з резолютивної частини вироку посилання на закриття провадження відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 289 КК України, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку своїх апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, провівши на підставі ст. 404 ч. 3 КПК України часткове повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Висновок суду щодо визнання ОСОБА_8 невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, є законним та обґрунтованим та апелянтами не оскаржується.

Доводи прокурора відносно того, що суд першої інстанції безпідставно у резолютивній частині вироку зазначив про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, є слушними.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи виправданою у резолютивній частині вироку зазначаються прізвище, ім`я по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та його виправдання. Якщо таке рішення приймається відносно юридичної особи, то у резолютивній частині вироку, зазначається про закриття провадження щодо такої особи.

Отже, КПК України не передбачено закриття провадження щодо фізичної особи з вищевказаних підстав.

Як вбачається з резолютивної частини вироку суд першої інстанції безпідставно зазначив про закриття кримінального провадження за ч.2 ст. 289 КПК України, а отже вирок в цій частині підлягає зміні.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить також в мотивувальній частині вироку кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.263 КК України викласти, як носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Однак, в судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор не підтримав свою апеляційну скаргу в цій частині.

Як видно з обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В описовій частині вироку, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне зберігання бойових припасів, незаконно придбав ручну осколкову гранату РГД-5, помістив її до правої зовнішньої кишені одягнутої на ньому куртки та в подальшому незаконно, для особистих потреб, носив при собі без передбаченого законом дозволу до 09 листопада 2016 року. Однак, кваліфікуючи дії ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263 КК України суд помилково не зазначив таку кваліфікуючу ознаку як придбання бойових припасів.

Оскільки, прокурор не підтримав в цій частині апеляційну скаргу, то у Апеляційного суду відсутні правові підстави для прийняття процесуальних дій, пов`язаних з кваліфікуючою ознакою злочину (придбання бойових припасів) , передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та всебічно перевіреними в судовому засіданні доказами, що отримали відповідну оцінку у вироку та апелянтами не оспорюється.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник вказують, що обвинувачений не скоював злочину передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

В суді першої та апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що 08 листопада 2016 року він отримав заробітну плату, та з цього приводу в період часу з 20-00 год. до 21-00 год він запросив в бар ОСОБА_16 та ОСОБА_17 грати в більярд. Там вони були приблизно до 1-00 години, при цьому вживали спиртні напої. Зазначив, що після цього він, охоронник ОСОБА_18 з бару " ОСОБА_19 ", ОСОБА_20 та ОСОБА_21 пішли в магазин "Скіф" за цигарками. По путі зайшли в бар "Гілея", де продовжували вживати спиртні напої . Вийшовши з бару приблизно з 3-00 до 4-00 години, вони пішли за цигарками. По дорозі до магазину «Скіф» вони розпрощалися з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які пішли до дому, а він та ОСОБА_22 пішли за цигарками. Підходячи до магазину побачили бійку, де 4 5 чоловіків били одного. Зазначив, що вирішив заступитися за останнього та маючи бажання врегулювати конфлікт, теж прийняв участь у бійці, в результаті якої було пошкоджено його чорну куртку с капюшоном, в яку він був одягнений. Коли бійка скінчилася та всі, хто приймав в ній участь стали мирно спілкуватися, один з чоловіків запропонував йому куртку в замін його порваної, на що він погодився. Для врегулювання конфлікту він пішов у магазин за спиртними напоями та цигарками. В магазині "Скіф" працювала його знайома ОСОБА_23 . Він купив цигарки, пляшку пива та печиво. Коли діставав гроші, то з кишені витяг гранату і не усвідомлюючи цього, поклав її з початку на прилавок, а розрахувавшись забрав та поклав її знову в кишеню. Після того, як вийшов з магазину, де його чекали двоє хлопців, один з яких був у камуфляжі, інший у чорній куртці, вони далі розпивали спиртні напої. Випили 2 літра пива, які він купив, а потім горілку. Стверджував, що вранці, близько 06 години, йшов по вул. Лоцманській, де до нього під`їхав автомобіль працівників поліції, з якого вийшов чоловік та запитав чи потрібна йому допомога, на що він відповів, що бажає здати заборонену річ та витягнув гранату з кишені куртки. Стверджував, що працівник поліції поклав цей предмет до своєї кишені куртки та затримав його. Під час затримання, працівник поліції поклав його на землю, після чого він вдарився підборіддям та втратив свідомість. Вказав, що отямився лише коли його привезли до магазину. Вказав, що дільничий ОСОБА_24 та його напарник його обшукали. Не зміг пояснити як саме граната опинилася у нього після обшуку, коли він знаходився в автомобілі працівників поліції.

Показання обвинуваченого спростовуються показаннями свідків, наданими як в суді першої так і апеляційної інстанцій.

Так, свідок ОСОБА_25 в суді першої інстанції пояснила, що в ніч з 08.11.2016 року на 09.11.2016 року вона була в магазині «Скіф», де працює продавцем. Приблизно з четвертої до шостої години ранку до приміщення магазину зайшов ОСОБА_26 , з яким вона раніше разом навчалась в одному класі. Підійшовши до прилавку, він купив спритні напої та воду. Коли він розраховувався, то виклав на прилавок гранату, а взявши покупку, забрав з прилавка гранату, поклавши її до карману куртки, та пішов.

Свідок ОСОБА_27 в суді першої інстанції зазначив, що зранку 09.11.2016 року його запросили працівники поліції до приміщення сервісного центру «Горинич», власником якого він є, у зв`язку з проникненням до магазину. Прибувши до магазину він побачив, що вікна в приміщенні розбиті. Підійшовши до автомобіля поліції з правої сторони, він побачив, що на задньому сидінні знаходився ОСОБА_26 , руки у нього були по заду у кайданках, а з кармана куртки виглядала граната. Про те, що це була граната він одразу зрозумів, так як раніше служив у збройних силах. ОСОБА_26 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а його поведінка була неадекватною. Коли він в другий раз підійшов до автомобіля поліції, то граната вже була на землі, біля машини. ОСОБА_28 знаходилася на недалекій відстані від магазину.

Свідок ОСОБА_29 співробітник Управління поліції охорони в Миколаївській області, в суді апеляційної інстанції пояснив, що 09 листопада 2016р. він знаходився в наряді та близько 7 години ранку отримав повідомлення про те, що в центрі м. Очакова у сервісному-центрі «Горинич» відбувається розбиття скла. Пояснив, що за вказівкою помічника чергового Очаківського відділу поліції виїхав з напарником ОСОБА_30 до зазначеного сервісного-центру «Горинич». Прибувши на місце побачили, що на вітрині розбите скло та відсутні ролети. Зазначив, що залишивши напарника біля магазину, він поїхав в бік вулиці Суворова, оскільки побачив, що в той бік рухалася людина. Пояснив, що проїжджаючи біля типографії, побачив, що туди зайшов чоловік. Зупинившись та зачекавши поки останній вийде з приміщення, він запропонував йому підійти. Коли чоловік вийшов, він побачив що останній знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, у нього були руки у крові. Запитавши що відбувається, останній повідомив, що у нього виник конфлікт зі знайомим. На пропозицію поїхати розібратися він відреагував неадекватно, почав нервувати, намагався взяти пляшку, що лежала на землі і сказав, що йому терміново потрібно піти. Свідок зазначив, що повідомив обвинуваченому, якщо той не підкориться законній вимозі працівника поліції, до нього будуть застосовані спецзасоби. Зазначив, що він провів поверхневий огляд обвинуваченого та помітив предмет схожий на гранату.
Вказав, що оскільки ОСОБА_8 продовжував поводитися неадекватно, він надів на нього наручники та помістив до автомобіля та поїхав до вказаного сервісного центру. Зазначив, що ним проводився поверхневий огляд обвинуваченого та був помічений предмет схожий на гранату.
Вказав, що обшук у обвинуваченого він не проводив, а передав його слідчо-оперативної групи, яка в подальшому вилучила у ОСОБА_26 гранату та мобільний телефон білого кольору. Стверджував, що гранату обвинуваченому не підкидав, фізичну силу до останнього не застосовував. Окрім того, свідок вказав, що ОСОБА_8 йому не повідомляв про те, що він йде до правоохоронних органів здавати гранату.

Свідок ОСОБА_31 співробітник Управління поліції охорони в Миколаївській області, у суді апеляційної інстанції пояснив, що 09 листопада 2016р. від чергового СБУ надійшов виклик про те, що в центрі міста Очаків б`ється скло. Зазначив, що під`їхавши з напарником ОСОБА_29 до сервіс-центру «Горинич» вони побачили, що на вітрині розбите скло та відсутні ролети. Зазначив, що ОСОБА_29 поїхав відпрацьовувати район, а він залишився на місці пригоди. Через деякий час, ОСОБА_32 повернувся з ОСОБА_8 . Останній був у стані алкогольного сп`яніння та поводився неадекватно. Зазначив, що слідчо-оперативна група, вилучила у ОСОБА_26 мобільний телефон та гранату. Зазначив, що гранату у ОСОБА_26 він не бачив, обшук не проводив.

Свідок ОСОБА_33 , старший дільничний сектору превенції Очаківського ВП ГУ НП в Миколаївській області, в суді апеляційної інстанції пояснив, що 09.11.2016р. він працював у слідчо-розшуковій групі разом зі слідчим ОСОБА_34 та ОСОБА_35 . Пояснив, що зранку в цей день надійшов виклик про те, що в центрі м. Очаків вчинено крадіжку. Зазначив, що вони приїхали до сервісного центру «Горинич», біля якого побачили ОСОБА_26 та наряд відділу охорони. ОСОБА_26 перебував у стані алкогольного сп`яніння та поводився неадекватно, не реагував на зауваження. Після чого останнього затримали та посадили в оперативний автомобіль. Вказав, що він сидів на передньому сидінні та складав адміністративний протокол щодо ОСОБА_26 , поряд на водійському сидіння знаходився ОСОБА_36 . На задньому сидіння знаходились ОСОБА_26 , на якому були наручники та адвокат ОСОБА_37 , які спілкувались між собою. Задні праві двері автомобілю були відчинені. Пояснив, що він почув якийсь звук та повернувся. Після чого побачив, що з кишені обвинуваченого випала граната. Вказав, що протокол огляду місце події складав слідчий. Пояснив, що гранату в карман обвинуваченому не підкидав, поверхневий огляд ОСОБА_8 не проводив. Зазначив, що знає ОСОБА_26 протягом 17 років, в 2015 році він притягувався за дрібне хуліганство.

Свідок ОСОБА_38 , дільничий сектору превенції Очаківського ВП ГУ НП в Миколаївській області в суді апеляційної інстанції пояснив, що з 08 на 09 листопада 2016 року знаходився в наряді. Черговий повідомив, що по вул. Торговій розбили скло. Коли вони приїхали на місце ОСОБА_26 був біля магазину, поруч знаходились працівники ДСО. ОСОБА_26 був затриманий, його посадили до патрульного автомобіля, в якому складали протокол про адміністративне правопорушення. Зазначив, що в автомобілі також на задньому сидінні разом з обвинуваченим знаходилась адвокат ОСОБА_39 . Вказав, що він знаходився на водійському сидіння та побачив, що з кишені обвинуваченого випав предмет схожий на гранату, який він в подальшому виштовхнув на вулицю з автомобіля. Вказав, що задні праві двері автомобілю були відчинені. Про те, що у обвинуваченого знаходилась граната він не знав. Огляд місця події складав слідчий. Вказував, що гранату обвинуваченому не підкидав. Стверджував, що ОСОБА_26 був у чорній обтягуючій куртці, яка була порвана та знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Руки були порізані та закривавлені. Також у нього знайшли мобільний телефон білого кольору, який опинився на килимку в машині. Потім оглянули найближчу територію та в кущах знайшли два телефони, які вилучили. Стверджував, що хазяїн магазину ОСОБА_14 сказав, що ці телефони йому здали на ремонт.

Отже, з показань вказаних свідків вбачається, що працівниками поліції у обвинуваченого було виявлено ручну осколкову гранату РГД-5.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 09.11.2016 року, в ході проведення якого було виявлено гранату.

Згідно акту перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 09.11.2016 року, об`єктом огляду була ручна осколкова граната РГД-5.

Відповідно до висновку експерта від 22.11.2016 року №151В надані на дослідження предмети являються ручною осколковою гранатою РГД-5.

Згідно висновку експертизи від 16.12.2016 року №885встановлено, що генетичні ознаки клітин, виявлених у змиві з металевого предмету ззовні схожого на гранату РГД-5 збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_8 .

Отже, вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 263 КК України підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами в їх сукупності. Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Доводи обвинуваченого відносно того, що вибуховий пристрій опинився в нього випадково, а також те, що він збирався видати його працівникам поліції є надуманими та не підтверджується матеріалами провадження. Така поведінка обвинуваченого вказує на бажання останнього уникнити кримінальної відповідальності.

Окрім того, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції доводи обвинуваченого та його захисника відносно того, що граната співробітниками поліції була підкинута ОСОБА_8 .

Твердження захисника відносно того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_13 , який в суді першої інстанції зазначив, що у ОСОБА_26 була розірвана куртка та один з незнайомих осіб надав йому іншу куртку, є не обґрунтованими, оскільки показання вказаного свідка не узгоджуються з іншими зібраними доказами.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 65, 67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до тяжких злочинів, особи обвинуваченого, наявність обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано не визнав обставиною, що пом`якшує покарання добровільне відшкодування шкоди, враховуючи легковажну оцінку обвинуваченим своїх дій відносно кримінальних правопорушень.

Доводи захисника відносно того, що суд першої інстанції безпідставно не визнав обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття, не є слушними.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005р . «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчинення злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлю жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуація, що склалася.

Як в суді першої так і апеляційної інстанцій ОСОБА_8 частково визнав вину у вчиненні злочинів, жалю з приводу вчиненого не висловлював.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_8 покарання за санкціями вчинених злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України, що не є максимальними розмірами

Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано призначив остаточне покарання ОСОБА_8 на підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 раніше судимий, офіційно не працює, скоїв тяжкі злочини, один з яких становить небезпеку для суспільства, міцних соціальних зв`язків не має, схильний до скоєння злочинів та правопорушень.

З огляду на зазначене відсутні підстави вважати призначене ОСОБА_8 покарання надмірно суворим.

Інших доводів, окрім тверджень обвинуваченого та захисника про надмірну суворість покарання апелянти в своїх апеляційних скаргах не наводять.

З огляду на наведене, Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку відносно того, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства. Покарання, призначене за оскаржуваним вироком, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 .

Підстав для застосування ст. ст. 69,75 КК України відносно ОСОБА_8 , Апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у матеріалах провадження не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та захисника не вбачається.

Разом з тим, вищенаведені доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 408 КПК України, підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,405, 407,408, 409,413, 419, 424, 425, 532 КПК України, Апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.06.2017 року відносно ОСОБА_8 змінити.

Виключити із резолютивної частини вироку посилання на закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: