АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа: №619/321/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11кп/790/1376/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
від відбування покарання

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду м.Харкова матеріали провадження №11кп/790/1376/18 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 07 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання адміністрації Дергачівської виправної колонії №109 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ганно-Требинівка Устинівського району Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, із середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-16.08.2006 року Устинівським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.289 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;
-27.12.2007 року апеляційним судом Чернівецької області за п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187,ст.ст. 70, 71 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;
-03.06.2009 року Київським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України на 15 років позбавлення з конфіскацією особистого майна;
-29.09.2009 року Устинівським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Рішенням комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі управління Державного департаменту України з питань виконання покарання в Миколаївській області (протокол №41) від 23.10.2009 року, засудженому ОСОБА_7 визначено відбувати покарання у виправній колонії середнього рівня безпеки для чоловіків, вперше засуджених до позбавлення волі за тяжкі та особливо тяжкі злочини. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01.02.2016 року на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015 року зараховано в строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 11 серпня 2007 року по 14 серпня 2007 року та з 16 серпня 2007 року по 15 жовтня 2009 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
початок строку: 16 серпня 2007 року, кінець строку 12 червня 2020 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він відбув понад 3/4 загального строку покарання, а саме 12 років 7 місяців; має 17 заохочень, в тому числі за сумлінну поведінку і ставлення до праці; всі стягнення, які на нього були накладеними, є знятими або погашеними; з урахуванням сумлінної поведінки та прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, 08.06.2017 року був переведений до виправної колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання; наразі є працевлаштованим в якості електрика сільськогосподарського підприємства установи; до переведення працював на виробництві Диканівської виправної колонії №12; позитивно характеризується адміністрацією Дергачівської виправної колонії №109, що свідчить про стабільне та послідовне виправлення засудженого протягом всього часу відбування покарання. Указав, що має на утриманні дружину та неповнолітнього сина, які живуть виключно на його кошти, які він отримує за свою роботу в установі відбування покарань, у зв`язку з чим досі не відшкодував моральну шкоду потерпілій ОСОБА_8 . Наголосив, що звільнившись із виправної колонії він матиме змогу влаштуватись на більш високооплачувану роботу, щоб забезпечувати свою родину та виконувати рішення суду по відшкодуванню моральної шкоди. Відзначив, що наразі його дружина вагітна та після пологів буде потребувати його допомоги, оскільки певний час вона не зможе самостійно здійснювати догляд за двома неповнолітніми дітьми. Вважає, що подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідає встановленим вимогам, а направлення до суду інших доказів на підтвердження фактів, викладених в поданні, жодним нормативним актом не передбачено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Під час розгляду подання суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог, повно дослідив дані про особу ОСОБА_7 , його поведінку, ставлення до праці та його відношення до вчиненого злочину за весь період відбування покарання.

Як слідує із матеріалів провадження судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 раніше судимий 16.08.2006 року Устинівським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.289 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік; 27.12.2007 року апеляційним судом Чернівецької області за п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.ст. 70, 71 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; 03.06.2009 року Київським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України на 15 років позбавлення з конфіскацією особистого майна; 29.09.2009 року Устинівським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Рішенням комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі управління Державного департаменту України з питань виконання покарання в Миколаївській області (протокол №41) від 23.10.2009 року, засудженому ОСОБА_7 визначено відбувати покарання у виправній колонії середнього рівня безпеки для чоловіків, вперше засуджених до позбавлення волі за тяжкі та особливо тяжкі злочини. Згідно ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01.02.2016 року на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015 року зараховано в строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 11 серпня 2007 року по 14 серпня 2007 року та з 16 серпня 2007 року по 15 жовтня 2009 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім того, згідно матеріалів провадження ОСОБА_7 у період відбування покарання у Чернівецькому слідчому ізоляторі, один раз порушував вимоги режиму тримання. На даний час стягнення погашено у встановленому законом порядку. Адміністрацією не заохочувався.

У період з 05.04.2008 року по 05.08.2008 року перебував у Київському слідчому ізоляторі, де вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав, характеризувався посередньо.

У період з 21.08.2008 року по 15.11.2008 року, з 22.07.2009 року по 22.09.2009 року. з 05.11.2009 року по 14.08.2011 року відбував покарання у Петрівській виправній колонії №49, де за весь час вимоги режиму тримання порушував 17 разів, на даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку. Характеризувався негативно, адміністрацією заохочувався у період з 05.11.2009 року по 14.08.2011 року - 4 рази.

У період з 15.11.2008 року по 22.07.2009 року перебував в Одеському слідчому ізоляторі, де вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав, характеризувався посередньо.
У період з 22.09.2009 року по 02.10.2009 року перебував в Кіровоградському слідчому ізоляторі, де вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав, характеризувався посередньо.

У період з 02.10.2009 року по 05.11.2009 року перебував у Миколаївському слідчому ізоляторі, де вимоги тримання не порушував, заохочень не мав, характеризувався посередньо.

У період з 14.08.2011 року по 29.08.2011 року перебував у Харківському слідчому ізоляторі, де вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав, характеризувався посередньо.

У період з 29.08.2011 року по 17.02.2015 року відбував покарання у Диканівській виправній колонії №12, де за допущені порушення установленого порядку відбування покарання 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Адміністрацією установи заохочувався 5 разів, характеризувався посередньо.

У період з 17.02.2015 року по 27.02.2015 року проходив курс лікування у лікувальному закладі при Темнівській виправній колонії №100, де вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав, характеризувався посередньо.

У період з 02.03.2015 року по 20.06.2017 року відбував покарання у Диканівській виправній колонії №12, де вимоги режиму тримання порушував 1 раз, адміністрацією колонії заохочувався 6 разів, характеризувався позитивно, був працевлаштований на виробництві колонії бригадиром на дільниці виготовлення поліпропіленового мішку з відрядною оплатою праці, до виконання поставлених завдань ставився відповідально.

За поданням Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства Юстиції 08.06.2017 року Центральним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (згідно рішення Центральної комісії Міністерства юстиції України від 02.06.2017 року №3.10/4-2017) на підставі ст.ст.100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України видано наряд про переведення засудженого до виправної колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання для подальшого відбування покарання.

З 20.06.2017 року відбуває покарання у Дергачівській виправній колонії №109.

Згідно характеристики від 24.01.2018 року засуджений ОСОБА_7 за час відбування характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 2 рази. На теперішній час працевлаштований в якості електрика сільськогосподарського підприємства установи. До праці ставиться сумлінно, проявляє ініціативу в роботі. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує дружні стосунки. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та пиріжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Згідно графіку приймає участь у неоплатних роботах з благоустрою території відділення, до виконання робіт ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Провину у скоєному злочині визнав в повному обсязі.
Рішенням комісії Диканівської виправної колонії №12 від 12.06.2015 року в направленні матеріалів до суду щодо заміни покарання більш м`яким за відбуттям 2/3 призначеного строку покарання відмовлено, враховуючи особисту заяву засудженого.

Питання про застосування до ОСОБА_7 ст.81 КК України розглядалось 12.10.2016 року, проте рішенням комісії установи у направленні матеріалів до суду також відмовлено, як особі, яка не довела свого виправлення.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі вищенаведені дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про його звільнення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 на даний час не довів своє виправлення.

Крім того, суд першої інстанції правильно зауважив про те, що матеріали провадження не містять доказів щодо активної участі засудженого у суспільно корисній праці, а також відсутність щирого каяття у останнього та відсутність відомостей, які б вказували на вчинення з боку ОСОБА_7 дій, направлених на погашення цивільних позовів.

Враховуючи викладене, а також те, що засуджений наразі відбуває покарання у тому числі і за вчинення особливо тяжкого злочину, короткий проміжок часу відбування покарання, з урахуванням перерахунку строку попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України, короткий термін перебування його у виправній колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, в якій, згідно повідомлення начальника установи, вже порушив умови тримання, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення неможливе.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 07 лютого 2018 року про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: