Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року
м. Київ
справа № 295/15150/17
провадження № 51-9302ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Богунського районного суду міста Житомира від 19 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 09 липня 2018 року в межах кримінального провадження № 00000394 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що на підставі ст. 89 КК не має судимостей та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області від 29 липня 2014 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ст. 70 КК до покарання у виді арешту на строк 4 місяці

та 850 грн штрафу,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК.

Встановлені обставини
За вироком Богунського районного суду міста Житомира від 19 березня 2018 року: ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна;
ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією майна.
Вирішено питання речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 09 липня 2018 року залишено без задоволення апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 і захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , а вирок місцевого суду щодо

ОСОБА_7 і ОСОБА_4 без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі засуджений непогоджується з вироком місцевого суду й ухвалою суду апеляційної інстанції через однобічність, неповноту судового розгляду і невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального проваження, просить скасувати ці судові рішення і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, касаційна скарга не містить обгрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень із посиланням на конкретну з підстав, визначених у ч. 1 ст. 438 КПК для зміни чи скасування судового рішення. Засуджений не зазначив, які саме порушення матеріального та процесуального закону порушено судами першої та апеляційної інстанцій, як вони вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень та чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого й ухвали апеляційногой судів відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК з огляду на положення статей 370, 374, 404, 412-414, 419 цього Кодексу. Натомість засуджений посилається на однобічність, неповноту судового розглдяу та невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження (статті 410, 411 КПК), що відповідно до статей 433,

438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
У касаційній скарзі засудженого не зазначено, чи заявлялися стороною захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, які всупереч вимог ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно не задовольнив, а також, які конкретно доводи апеляційних скарг в порушення ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд не дослідив, не перевірив та не оцінив,внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Крім того, в порушення ч. 5 ст. 427 КПК засуджений не долучив до касаційної скарги копій судових рішень, які оскаржуються.
Це є не лише формальним порушенням вимог ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання скаржником вимог статей 424, 426 цього Кодексу та розглянути касаційну скаргу по суті.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , на вирок Богунського районного суду міста Житомира від 19 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 09 липня 2018 року щодо нього і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3