Справа № 629/4448/17
Номер провадження 1-кп/629/140/18
УХВАЛА

15 травня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника про визнання недопустимим та неналежними доказом у кримінальному провадженні, -

встановив:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України.

В судовому засіданні під час дослідження доказів прокурором, захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про визнання недопустимими та неналежними доказами, в подальшому надавши письмове клопотання, а саме: протоколу за результатами здійснення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відео контролю особи від 21.07.2017 року; висновку експерта №110 від 07.12.2017 року та матеріалів проведення аудіо-, відео контролю особи відносно ОСОБА_4 зафіксовані на MSDHC №116 від 11.07.2017 року; ухвали апеляційного суду Харківської області від 11.07.2017 року по справі №790/8083т/17, яка була розсекречена 12.12.2017 року; протоколу добровільної видачі придбаного товару від 19.07.2017 року; протоколу оперативної закупки від 21.07.2017 року; протоколу за результатами здійснення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відео контролю особи від 21.07.2017 року; висновку експерта №1514 від 28.08.2017 року; постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 30.08.2017 року; постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 17.11.2017 року, оскільки в порушення ст.290 КПК України вказані докази не були відкриті стороні захисту, в зв`язку з чим просить визнати наведені докази недопустимими доказами та не досліджувати їх у судовому засіданні.

Вислухавши думку прокурора, який вважав клопотання необґрунтованим, думку обвинуваченого, який підтримав клопотання захисника, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Частина 2 цієї статті передбачає, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За приписом ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

В судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами, що під час дослідження доказів прокурором в якості доказу вини обвинуваченого ОСОБА_4 , за ст.307 ч.2 КК України, були надані на дослідження та відкриття стороні захисту в тому числі обвинуваченому висновку експерта №110 від 07.12.2017 року з матеріали проведення аудіо-, відео контролю особи відносно ОСОБА_4 зафіксованих на MSDHC №116 11.07.2017 року, які як докази не були відкриті останнім під відкриття матеріалів досудового розслідування, в порядку ст.290 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.290 КПК України, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Судом встановлено, що в ході досудового розслідування 02.10.2017 року слідчим була призначена експертиза відео-, звукозапису, яка була виконана експертом 07.12.2017 року, при цьому обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч.2 ст.307 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2017 року за №0001466 відносно ОСОБА_4 надійшов до суду 23.11.2017 року.

Тобто висновок судової експертизи відео-, звукозапису №110 від 07.12.2017 року був прийнятий вже після направлення справи до суду та при виконанні вимог ст.290 КПК України стороні захисту вказані матеріали відкритими не були, у зв`язку з їх відсутністю.

Посилання прокурора на ч.11 ст.290 КПК України не ґрунтується на законі та стосується лише тих матеріалів, які були зібрані в ході судового розгляду та підлягали відкриттю сторонам у справі.

Згідно ч.2 ст.89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Що стосується всіх інших доказів, які сторона захисту просить визнати недопустимими, то рішення щодо визнання їх неналежними та недопустимими буде прийняте під час ухвалення судом остаточного судового рішення за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження цих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Очевидності недопустимості цих доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх і взаємозв`язку з іншими доказами суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.86,89,290,371,372 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Визнати недопустимими та неналежними доказами у даному кримінальному провадженні висновок судової експертизи відео-, звукозапису №110 від 07.12.2017 року та матеріали проведення аудіо-, відео контролю особи відносно ОСОБА_4 зафіксовані на MSDHC №116 від 11.07.2017 року, що тягне за собою неможливість дослідження таких доказів в судовому засіданні.

В іншій частині клопотання, відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1