печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Києві клопотання старшого слідчого військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 , про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді надійшло вказане клопотання слідчого, погоджене зі прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 , про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи внесене клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що військовою прокуратурою Київського гарнізону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000148 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В судове засідання слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином, через канцелярію суду від прокурора, яким погоджено клопотання надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність у якій останній вимоги викладені у клопотанні підтримав та просив задовольнити.
Підозрюваний та його захисник в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, що не у відповідності до ст. 172 КПК України не створює процесуальних перешкод у формі неможливості розгляду вказаного клопотання.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, з огляду на наступне.
31 березня 2018 року в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 369-2 КК України.

У відповідності до відомостей отриманих від Національного агентства України з питань виявлення розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та додатку до нього, а саме інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_5 встановлено, що останній володіє нерухомим майном, а саме земельною ділянкою площею 0.4 га. за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Михайлівка - Рубежівка (підстава виникнення права власності договір № 4598, виданий 17 жовтня 2017 року); земельною ділянкою площею 0,12 за адресою: Київська область, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада (рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер № 578111 від 26 лютого 2013 року); квартири за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім того відповідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, що передбачає додатковий вид покарання у вигляді конфіскації, а відтак є необхідність відповідно до ст. 170 КПК України у такому заході забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Незастосування арешту майна підозрюваного, може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, самим підозрюваним, чи уповноваженими ним особами.
Враховуючи викладене виникла необхідність у накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення можливої подальшої конфіскації майна.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовано, дійшов до висновку про те, що зазначене в клопотанні слідчого майно, на яке він просить накласти арешт, з метою подальшої спеціальної конфіскації майна підозрюваного є доцільним та співмірним заходом забезпечення кримінального провадження, відтак клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 130, 132, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду міста Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1