Справа № 2610/3477/2012
Провадження № 1-в/761/239/2018
У Х В А Л А
Іменем України
02 жовтня 2018 року
слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого ОСОБА_4 від 03.01.2012 року,-
ВСТАНОВИВ:
06 червня 2018 року у провадження слідчого судді надійшло вищевказане клопотання.

В призначені судові засідання 04.07.2018 р., 13.07.2018 р., 16.08.2018 р., 12.09.2018 р., 02.10.2018 р., заявник не з`явився, повістки направлені на вказану в клопотанні адресу проживання повернулися до суду у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п. 9 розділу XI «Перехідні Положення» чинного КПК України, який набрав чинності з 20 листопада 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, скасування прийнятих по справі відповідно до КПК України в редакції 1960 року арештів, повинно відбуватись відповідно до вимог КПК України 1960 року.

Відповідно до ст. 404 КПК України (в редакції 1960 року), якщо у виправданого або у особи, щодо якої справа закрита, були вилучені документи, цінності та інші предмети чи був накладений арешт на майно, копію вироку, що набрав законної сили, направляються відповідним органам для повернення вилучених документів, цінностей та інших предметів, а також для зняття арешту з майна.

Проте питання про скасування арешту майна під час винесення вироку вирішено не було.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 КПК України (в редакції 1960 року) накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Тобто, суду для розгляду клопотання по суті необхідно повідомити заявника про час та місце розгляду клопотання, та у випадку, якщо суд визнає це за необхідне вислухати його позицію.

Разом з тим, у клопотанні не вказано дійсних контактних даних заявника, що унеможливлює його виклик в судове засідання, а відтак і розгляд клопотання.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про необхідність залишення клопотання без розгяду.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-174 КПК України, ст. 126, 404, 409 КПК України (в редакції 1960 року); п. 9 розділу 11 «Перехідні положення» КПК України слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого ОСОБА_4 від 03.01.2012 року залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий судя ОСОБА_1