АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000025 за апеляційною скаргою прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Одеської області ОСОБА_10 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2018 року, якою обвинувальний акт щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіренськ Іркутської області, громадянина Російської Федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.4 ст.358 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України,
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурора на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2018 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.4 ст.358 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України, прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та направити дане кримінальне провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Вказує, що доводи суду про те, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про складання обвинувального акту є безпідставними, оскільки 28.03.2018 року прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Одеської області складено обвинувальний акт, про що на арк. 5 зазначено в реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Зазначає, що доводи суду про відсутність в обвинувальному акті переліку всіх слідчих і прокурорів є необгрунтованими, оскільки закон не містить вимог перелічувати в обвинувальному акті всіх слідчих і прокурорів, які уповноважені здійснювати досудове розслідування та процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.
Вказує на те, що формулювання обвинувачення та виклад фактичних обставин справи в обвинувальному акті викладено в тому вигляді, які прокурор вважає встановленими, тому доводи суду про неконкретність обвинувачення є безпідставними.
Зазначає, що дані про ознайомлення сторони захисту з матеріалами провадження відображені в реєстрі матеріалів досудового розслідування 20.11.2017 року, при першому направленні обвинувального акту до суду, крім того, про факт ознайомлення з документами адвокатом ОСОБА_9 , суд було повідомлено наданням відповідної розписки одночасно з повторним зверненням з обвинувальним актом.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2018 рокуобвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.258-3, ч.4 ст.358 КК України - повернуто прокурору відділу прокуратури Одеської області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що ні в реєстрі матеріалів досудового розслідування, ні в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 не зазначені жодні відомості, що стосуються складення обвинувального акту прокурором, у зв`язку з тим, що він не погодився з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Також в обвинувальному акті не зазначено відомості про прізвище, ім`я, по батькові за займану посаду слідчих та прокурорів, що були призначені у кримінальному провадженні під час здійснення досудового розслідування.

Відповідно до обвинувального акту, формулювання обвинувачення викладене у вигляді повторного змісту фактичних обставин, які прокурор вважає доведеними, при цьому обвинувачення не містить чіткого викладення формулювання обвинувачення, що перешкоджає у можливості належного захисту обвинуваченого.

Крім того, обвинувальний акт не містить будь-яких посилань як на конкретні умови за наявності яких вчинявся злочин (воєнний стан, надзвичайний стан чи які конкретно події маються на увазі), так і на фактичні обставини, встановлені органом розслідування, які на думку прокурора підтверджують існування зазначених в обвинувальному акті обтяжуючих обставин.

З реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, що сторона обвинувачення надала захиснику ОСОБА_9 письмового підтвердження щодо факту надання їм доступу до матеріалів.

Також вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_8 , який є громадянином Російської Федерації та не володіє українською мовою, було здійснено за відсутності захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти вимог апеляційної скарги прокурора, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, до повноважень суду першої інстанції, віднесено прийняття рішення під час підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

На думку колегії суддів суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, згідно якої визначаються вимоги, які ставляться до обвинувального акту.

Колегія суддів вважає, що доводи суду про те, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про складання обвинувального акту є безпідставними, оскільки 28.03.2018 року прокурором складено обвинувальний акт, про що зазначено в реєстрі матеріалів досудового розслідування (а.п.22).
Також доводи про те, що в обвинувальному акті не зазначено відомості про прізвище, ім`я, по батькові за займану посаду слідчих та прокурорів, що були призначені у кримінальному провадженні під час здійснення досудового розслідування не є такими недоліками обвинувального акту, які перешкоджають призначити судовий розгляд.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.291 КПК України не передбачено зазначення в обвинувальному акті причин, у зв`язку з якими обвинувальний акт складається прокурором.

Пункт 5 частини 2 статті 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, останній містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Тому висновки суду щодо нечіткого викладення формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є передчасними, крім того, прокурор має право відповідно до ст.338 КПК України змінити обвинувачення в суді. Крім того, суд лише за наслідками розгляду кримінального провадження встановлює наявність чи відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Також обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення, що висувається ОСОБА_8 , як за ч.1 ст.258-3 КК України, так і за ч.4 ст.358 КК України.
Відповідно до правової позиції , викладеної у постанові Верховного Суду України №5-328кс16 від 24 листопада 2016 року, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми.
Доводи суду щодо не надання стороною обвинувачення захиснику ОСОБА_9 письмового підтвердження щодо факту надання їм доступу до матеріалів є безпідставними, оскільки відповідно до розписки наданої ОСОБА_9 , останній ознайомився з матеріалами кримінального провадження 05.04.2018 року (а.п.24).
Крім того, посилання суду на те, що вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_8 , який є громадянином Російської Федерації та не володіє українською мовою, було здійснено за відсутності захисника є безпідставними, оскільки не свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та порушення прокурором вимог ст.293 КПК України, так як обвинувачений відповідно до його розписки (а.п.25) отримав копію обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування на українській та російській мовах.
Зазначені судом недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Отже, зазначені судом першої інстанції недоліки є необґрунтованими і не є перешкодою для призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки всі інші питання щодо доведеності вини і правової кваліфікації дій обвинуваченого, належності чи допустимості доказів з`ясовуються судом і розглядаються при розгляді справи по суті.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції в частині повернення обвинувального акту прокурору не можна визнати законною та обґрунтованою.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню в частині повернення обвинувального акту прокурору з направленням обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
В частині продовження терміну запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді взяття під варту ухвала суду не оскаржується , а тому в цій частині її слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Одеської області ОСОБА_10 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2018 року задовольнити частково.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 в частині повернення повернення обвинувального акту прокурору - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4