Справа № 206/4158/18
Провадження № 1-кп/206/324/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" серпня 2018 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження № 0000623 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-25.07.2001 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 2ст. 144, ст. 191, ч. 2 ст. 206 КК України (в редакції 1960 р.), до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

-17.03.2004 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 263 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний не відбутий строк покарання 6 місяців за вироком суду від 25.07.2001 року, до відбуття визначено покарання 6 років позбавлення волі;

-17.05.2005 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 70 КК України дане покарання поглинуте покаранням, обраним за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2004 року, до відбуття визначено покарання 6 років позбавлення волі;

-06.05.2010 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців;

-27.07.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 203 КК України, до штрафу в розмірі 850 грн;

-18.04.2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. ст. 71, 72, 78 КК України частково приєднано не відбутий строк 6 місяців за вироком суду від 06.05.2010 року, до відбуття визначено покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

-18.05.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 70 КК України дане покарання поглинуто покаранням за вироком суду від 18.04.2012 року, до відбуття визначено покарання 4 роки позбавлення волі;

-20.06.2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 70 КК України дане покарання поглинуто покаранням за вироком суду від 18.05.2012 року, до відбуття визначено покарання 4 роки позбавлення волі. 22.01.2016 року звільнений по відбуттю строку покарання;

-27.04.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за скоєння корисливих злочинів, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 08.06.2018 року приблизно об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись на сходах між 3 та 4 поверхами першого під`їзду багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 , побачив раніше йому знайомого ОСОБА_6 , у якого на правому плечі на ремінці висіла чоловіча сумка чорного кольору, вмістом якої був мобільний телефон чорного кольору, марки «IMPRESSION», моделі «ImSmart A501», серійний номер: НОМЕР_1 . В цей момент у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на скоєння відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно, а саме вищезазначеної чоловічої сумки, що належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 08.06.2018 року приблизно об 11 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись на сходах між 3 та 4 поверхами першого під`їзду багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і свідомо бажаючи її настання, підійшов ззаду до ОСОБА_6 , після чого за допомогою наявного канцелярського ножа, відкрито, шляхом зрізання ремінця та різкого ривка заволодів чоловічою сумкою чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон чорного кольору, марки «IMPRESSION», моделі «ImSmart A501», серійний номер: НОМЕР_1 , після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, у подальшому розпорядившись викрадений майном на власний розсуд.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1828/18 від 18.06.2018 року вартість мобільного телефону чорного кольору, марки «IMPRESSION», моделі «ImSmart A501», серійний номер: НОМЕР_1 станом на 08.06.2018 року складає 1079 гривень 20 копійок.

Таким чином, умисними злочинними діями ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 завдана матеріальна шкода в розмірі 1079 гривень 20 копійок.

10.08.2018 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, а також за наявності письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. Відповідно до ст. 75 КК України звільнивши ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки, та покласти на нього виконання обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. 468 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_3 також просив затвердити дану угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, надавши письмову згоду прокурору, вказавши на те, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, наслідки укладення вказаної угоди розуміє.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК, а також наслідки укладення, затвердженої даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена і по ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
За таких обставин суд вважає доведеним вину ОСОБА_3 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, за якою слід призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 394, 395, 468, 472, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 10.08.2018 року, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази:мобільний телефон чорного кольору, марки «IMPRESSION», моделі «ImSmart A501», ключі (7 шт), сумку чорного кольору, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому за належністю; канцелярський ніж (квитанція № 000874), переданий до камери зберігання речових доказів Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_7 витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 1828/18 від 21.06.2018 року у сумі 300 грн.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1