Провадження №1-кс/760/3142/18
Справа №760/4790/18

УхВАЛА
і м е н е м У к р а ї н и
20 березня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 у ПАТ КБ «Приватбанк», накладеного ухвалою слідчою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12.01.2018 року в рамках кримінального провадження № 0000897,-

В С Т А Н О В И В:
Захисник ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням в порядку ст.174 КПК України про скасування арешту майна, в якому просив скасувати арешт, накладений на грошові кошти, що знаходяться на рахунку підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ КБ «Приватбанк», накладений ухвалою слідчою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12.01.2018 року в рамках кримінального провадження № 0000897, мотивуючи свої вимоги наступним.
Так, ОСОБА_4 зазначав, що вищезазначеною ухвалою слідчого судді накладений арешт не на майно, а на частину рахунку, що фактично не узгоджується із положеннями КПК України, оскільки арешт може бути накладений виключно на майно чи видаткові операції, але аж ніяк не на рахунки. Разом з тим, зазначив в своєму клопотанні, що слідчим суддею не було враховано, що рахунок № НОМЕР_1 (угода № SAMDNWFC9 від 16.02.2015 р.), відкритий у ПАТ «Комерційний Банк «ПриватБанк» та належний підозрюваному ОСОБА_5 є пенсійним картковим рахунком, а грошові кошти, що знаходяться на вказаному рахунку є пенсією ОСОБА_5 , яка виплачується останньому на законних підставах. Даний арешт є порушенням положень розділу II Конституції України, який гарантує право на соціальний захист. Крім того в порушення вимог п.1 ст. 170, п.1 ч.5 ст. 173 КПК України в ухвалі слідчого не зазначено конкретну суму грошових коштів, зараховану на особовий рахунок ОСОБА_5 № НОМЕР_1 у ПАТ КБ «Приватбанк», тобто у даному випадку вважає захисник, арешт фактично накладено не на майно, а на право підозрюваного на отримання пенсії, що є недопустимим. В розумінні ст. 190 Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 170 КПК України, вважає сторона захисту, пенсію не можна відносити до майнових прав, оскільки відносини з отримання пенсії належить не до цивільної галузі законодавства, а є інститутом права соціального забезпечення, слід визнати обґрунтованими.
В подальшому захисник подав доповнення до клопотання про скасування арешту, в якому також просив скасувати арешт, накладений на грошові кошти, що знаходяться на депозитному рахунку № НОМЕР_2 «Стандарт безвідсотковий» (угода № SAMDNWFD600 від 02.08.2016 р.) на суму 27000,00 грн. у ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на те, що відповідно до умов договору та довідки банку вищевказані грошові кошти, що розміщені на вказаний депозитний рахунок, є пенсійними коштами ОСОБА_5 та перераховані з пенсійного карткового рахунку № НОМЕР_1 , а таму арешт на грошові кошти на зазначеному депозитному рахунку, на думку сторони захисту, підлягає також скасуванню із тих же підстав, що були викладені у раніше поданому клопотанні про скасування арешту.

Під час розгляду клопотання захисник та підозрюваний підтримали доводи викладені в клопотанні та в доповненні до нього та просили його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні просила клопотання задовольнити частково, посилаючись на те, що арешт на рахунки підозрюваного ОСОБА_5 був накладений з метою забезпечення в майбутньому додаткового покарання у виді конфіскації майна, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України. Тому, вона не заперечувала щодо скасування арешту з пенсійного рахунку, а саме № НОМЕР_1 , а в чсатині накладеного арешту на депозитний рахунок № НОМЕР_2 відмовити, оскільки він не підлягає під соціальний рахунок.

Заслухавши, захисника, підозрюваного, прокурора, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.174 КПК України, зокрема, власник або володілець майна, як не були присутні під час розгляду клопотання про накладення аршту на майно, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про скасування арешту майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, необхідність подальшого перебування майна під арештом.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Однак, в судовому засіданні не було стороною обвинувачення надано слідчому судді доказів перконливості своєї позиції, відтак позиція залишилася немотивованою.
Так, слідчий ставлячи питання про накладенняарешту на майно, а саме в частині на пенсію (грошові виплати) підозрюваного ОСОБА_5 , зараховану на особовий рахунок одержувача № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «Комерційний Банк «ПриватБанк», вказує, що необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить неможливість виконання вироку в частині забезпечення конфіскації майна.
Між тим, згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З урахуванням вищезазначеного приходжу до висновку, що арешт може бути накладено лише на майно, яке вже перебуває у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, та третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Арешт на пенсію, як соціальну виплату, з метою її конфіскації не може бути накладено, а її виплату може бути тільки зупинено за певних обставин або на неї, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», може бути звернуто стягнення у разі відсутності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Таким чином, доводи захисника, що пенсію не можна відносити до майнових прав в розумінні ст. 190 Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 170 КПК України, оскільки відносини з отримання пенсії належать не до цивільної галузі законодавства, а є інститутом права соціального забезпечення, слід визнати обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна має бути скасовано повністю або частково, якщо відпали підстави його застосування; арешт було накладено необґрунтовано.
Разом з тим, заявником не було доведено, що в застосуванні цього заходу, а саме в частині скасування арешту, накладеного на грошові кошти, що знаходяться на депозитному рахунку № НОМЕР_2 на суму 27 000,00 грн., відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту на рахунки, слід задовольнити частково.
На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.
Скасувати арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ КБ «Приватбанк», накладений ухвалою слідчою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12.01.2018 року в рамках кримінального провадження № 0000897.
У решті клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1