Справа №463/1432/17
Провадження №1-в/463/1/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

та захисника ОСОБА_5

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши подання Личаківського районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації Західного міжрегіонального Управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про скасування іспитового терміну і направлення для відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 ,

встановив:

інспектор Личаківського районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації Західного міжрегіонального Управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_4 для відбуття покарання згідно з вироком Галицького районного суду міста Львова від 11.11.2015 року. Подання мотивує тим, що після скерування вироку в інспекцію на виконання 29.01.2016 року засуджений прибув в інспекцію, був ознайомлений із правами та обов`язками, його було повідомлено під розписку про порядок та умови відбуття покарання за вироком суду, зокрема про його обов`язок з`являтися у визначені дні для реєстрації та повідомляти про зміну місця проживання. Однак в подальшому 04.04.2016 року та 04.05.2016 року засуджений на реєстрацію не з`явився, у зв`язку із чим йому було винесене застереження у виді письмового повідомлення про можливість скасування звільнення із випробуванням. Окрім того, 14.02.2017року, 03.03.2017 року судом на нього накладено адміністративні стягнення за скоєння адміністративних правопорушень. Таким чином, вказане свідчить про те, що засуджений характеризується із негативної сторони, а неналежне ставлення до покладених судом обов`язків, свідчить про те, що він не виявив бажання стати на шлях виправлення. На підставі наведеного просить подання задоволити.

В судове засідання представник відділу пробації не з`явився, причин неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином, а тому суд вважає, що його неявка не перешкоджає розгляду подання.

В судовому засіданні засуджений просить клопотання відхилити. Засуджений суду пояснив, що дійсно 04.04.2016 року він не прибув на відмітку до інспектора, оскільки захворів, його мама пішла у райвідділ поліції і повідомила відповідального працівника про причини його неявки. Довідку про наявність захворювання взяти не має можливості так як не має паспорта та ніде не зареєстрований. 04.05.2016 року він запізнився на реєстрацію, оскільки повертався з роботи з м. Жидачів і не встиг у визначений час. На другий день прибув до інспектора і написав пояснення з приводу обставин неявки. З приводу притягнення до адміністративної відповідальності, пояснив, що перший раз на нього наклали стягнення так як він влаштував сварку із своєю мамою, яка прийшла додому вночі п`яна і заважала відпочивати. Другий раз у нього виник конфлікт із братом, який пиячить і постійно провокує конфлікти. Окрім того, останній раз на нього наклали стягнення за те, що він курив на стоянці громадського транспорту, хоч він проходив вулицею і на зупинку не заходив. За це його попередили. Просить врахувати, що в решту днів він відмічався у інспектора, на даний час створив сім`ю, проживає у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_6 ,яка від нього ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину. Він працює, утримує сім`ю,що вказує на те, що став на шлях виправлення.

Захисник просить подання відхилити, оскільки на його думку підстав для скасування звільнення від відбуття покарання немає, так як засуджений будучи повідомлений про порядок та умови відбуття покарання на реєстрацію не прибував за півтора роки лише два рази і то з поважних причин. Він притягувався до відповідальності через конфлікти із матір`ю та братом, які постійно пиячать, а останній раз за формальне правопорушення.

Прокурор подання підтримала, просить врахувати, те, що засуджений не виконує покладені на нього обов`язки та систематично вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і це свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, а тому є підстави для направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків.

Дійсно, відповідно до ч.2 ст.78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

При цьому статтею 166 Кримінально-виконавчого кодексу визначено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Як встановлено судом, вироком Галицького районного суду міста Києва від 11.11.2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185, ст.395 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців. На підставі статті 76 КК України судом на нього покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації.

Вказаний вирок суду набрав законної сили та 11.01.2016 року поступив на виконання у кримінально-виконавчу інспекцію Личаківського району м. Львова.

Як вбачається із особової справи на засудженого, 29.01.2016 року в приміщенні кримінально-виконавчої інспекції засудженого було повідомлено під розписку про порядок та умови відбуття покарання, зокрема про його обов`язок з`являтися у визначені дні для реєстрації та повідомляти про зміну місця проживання.

Згідно постанови від 29.01.2016 року, йому встановлено обов`язок з`являтися в інспекцію для реєстрації у перший та третій понеділок кожного місяця, про що засуджений розписався.

Однак, як вбачається із листка реєстрації у дні 04.04.2016 року, 04.05.2016 року засуджений на реєстрацію в КВІ не з`явився, причин неявки не повідомив.

У своєму поясненні від 18.04.2016 року засуджений пояснив, що 04.04.2016 року не з`явився на реєстрацію, оскільки хворів, а у поясненні від 05.05.2016 року - причини неявки вказав те, що запізнився із роботи. При цьому вбачається, що засуджений після цього порушення на другий день прибув до інспектора і повідомив про причини неявки на реєстрацію. В судовому засіданні засуджений ствердив, що про обставини хвороби і неявки 04.04.2016 року мати повідомила інспектора, а медичну довідку не міг надати так як втратив паспорт і ніде не зареєстрований, тому ніхто не може видати йому медичну довідку з об`єктивних причин.

Окрім цього, суд враховує, що в подальші дні визначені для реєстрації по 20.03.2017 року засуджений з`являвся.

При таких обставинах, суд переконаний, що наведені у поданні факти не дають підстав однозначно стверджувати, що засуджений не виконував обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом умисно, з метою ухилення від відбуття покарання.
Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що 14.02.2017 року на нього накладено адміністративне стягнення за скоєння правопорушення передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП України; 13.03.2017 року на нього накладено стягнення за ст.173-2 ч.2 КУпАП. Саме наявністю цих двох адміністративних стягнень представник відділу з питань пробації обґрунтовував систематичність вчинення правопорушень, що свідчать про небажання стати на шлях виправлення. В той час, системністю є три і більше правопорушень,за які накладено стягнення і які свідчать про небажання стати на шлях виправлення.
В процесі розгляду подання в судове засідання представником відділу пробації надано постанову від 14.03.2017 року про те, що засудженого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.175-1 ч.1 КУпАП за куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом з накладенням на нього стягнення у виді попередження. Разом з тим, під системністю розуміється вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень і які свідчать про його небажання стати на шлях виправлення .
Статтею 8 КПК України розкрито одну із засад кримінального провадження - верховенства права, яка гласить, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що важливим у розумінні принципу верховенства права є також забезпечення рівноваги між інтересами суспільними та окремої особи, що є концептуальним критерієм поняття демократичного суспільства.
Однією із умов розуміння рівноваги інтересів є застосування принципу еволютивного тлумачення, за допомогою якого забезпечується практичний і ефективний характер прав особи, та умови верховенства права. Конвенція - це живий інструмент, який необхідно тлумачити у світлі умов сьогодення, а межі свободи міркування можуть бути різними залежно від обставин.
Принцип верховенства права вимагає від держав не лише поважати й застосовувати в передбачуваний та узгоджуваний спосіб запроваджені ними закони, а ще й забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя, довіри громадян до держави та ство-рюваного нею закону .
Принцип верховенства права як основа демократичного суспільства використовується ЄСПЛ, зокрема, для аналізу забезпечення принципу згідно із законом (in accordance with the law) та якості національного законодавства, у відповідності до якого здійснюється забезпечення прав і свобод людини. Так, у справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року ЄСПЛ підкреслив, що юридична конструкція згідно із законом не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі й якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципу верховенства права. Таким чином, йдеться про те, що у внутрішньому праві повинні існувати певні міри захисту проти довільного втручання публічної влади в здійснення прав.
Отже, виходячи із змісту закону, засуджений допустив два порушення, які полягали у невиконанні обов`язків покладених на нього вироком суду і скоїв три правопорушення, за які на нього накладено адміністративні стягнення, що дають підстави відділу пробації ставити питання перед судом про направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Разом з тим, на думку суду скоєння правопорушення передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП відносно матері, яка сама зловживає алкоголем і притягувалася до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство; правопорушення передбаченого ст.173-2 ч.2 КУпАП відносно брата, який пиячить та влаштовує сварки вдома і сам притягувався за аналогічне правопорушення до адміністративної відповідальності, що підтвердив і представник відділу пробації і нарешті скоєння такого дрібного правопорушення, як куріння у недозволеному місці, не можуть одностайно свідчити про небажання засудженого стати на шлях виправлення. Засуджений ствердив, що він має фактичну сім`ю, у них народилася дитина, він працює, утримує фактичну дружину та дитину і окрім того, з травня 2017 року постійно з`являвся на реєстрацію, нових злочинів не вчинив.
Окрім того, виходячи із засади верховенства права, суд вважає, що не є співмірним скоєння названих правопорушень засудженим із наслідками, які настануть у випадку задоволення подання та приведуть до істотного обмеження державою прав обвинуваченого на свободу і направлення його у місця позбавлення волі для відбуття покарання терміном на 3 роки.
З врахуванням наведеного, суд вважає, що задоволенні подання слід відмовити.

На підставі ст.78 КК України та керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, -

ухвалив:

в задоволенні подання Личаківського районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації Західного міжрегіонального Управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про скасування покарання з випробуванням і направлення для відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 за вироком Галицького районного суду м. Львова від 11.11.2015 року, яким його засуджено за ч.2 ст.185, ст.395 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців - відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1