Єдиний унікальний номер справи 185/3418/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року. м. Павлоград.

Колегія Павлоградського міськрайонного суду

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000375 від 23.07.2015 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А :

27 березня 2017 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з Апеляційного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000375 від 23.07.2015 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України.
Ухвалою суду від 04 квітня 2017 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просить суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального атку.
Захисник обвинуваченої покладається на розсуд суду.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Одним з важливих критеріїв забезпечення права на захист особи щодо якої здійснюється спеціальне досудове розслідування, відповідно до КПК України, є обов`язкова участь захисника у кримінальному провадженні щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування, з моменту прийняття відповідного процесуального рішення. Разом з тим, орган досудового розслідування вказані приписи порушив, залучив захисника за недосконалою процедурою і, таким чином, не забезпечив законом в повній мірі права обвинуваченого на захист за його відсутності.
Так, на досудовому слідстві було порушено право на захист ОСОБА_5 . Відповідно до зазначеного обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої. Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному правопорушенні щодо особливо тяжких злочинів. Виходячи з реєстру досудового розслідування, долученого до даного обвинувального акту, в Розділі І. Проведені під час досудового розслідування процесуальні дії в п. 52 зазначено, що дорученням РЦЗН БВПД у Донецькій області № 005-0013944 про здійснення захисту підозрюваної ОСОБА_5 призначено адвоката ОСОБА_7 , в Розділі ІІ. Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення в п.6 зазначено, що 18 березня 2016 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, а згідно Розділу ІІ. Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення в п.7 зазначено, що 19 березня 2016 року була винесена постанова про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_5 , тобто захисник був залучений вже після повідомлення про підозру.
Крім того, діяльність захисника в кримінальному процесі передбачає можливість спілкування з підозрюваним, обвинуваченим, конфіденційного побачення, зустрічі в умовах, що виключають прослуховування.
У даному ж кримінальному провадженні відсутнє дотримання зазначених норм процесуального закону, оскільки є очевидним, що захисник виконує свою функцію абсолютно незрозумілим чином - не тільки без обвинуваченої, а й без можливості особисто поспілкуватися з нею й отримати ті фактичні дані, на підставі яких вона побудує лінію захисту у справі.
У рішенні «Леонід Лазаренко проти України» від 28 жовтня 2010 року, п.57 ЄСПЛ в обґрунтування порушення п. 1 ст. 6 у поєднанні з підп. «с» п. 3 ст. 6 Конвенції зазначив, що «національні суди проігнорували обмеження права заявника на захист під час первісної стадії попри те, що заявник зазначав про це у касаційній скарзі до Верховного Суду України, та те, що відповідно до національного законодавства воно становило істотне порушення кримінально-процесуального закону, яке передбачало скасування вироку. Цей недолік не міг бути виправлений ані юридичною допомогою, наданою заявнику пізніше, ані змагальним характером подальшого провадження (п. 58 рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі «Салдуз проти Туреччини»; пункти 3941 рішення ЄСПЛ від 31 березня 2009 року у справі «Плонка проти Польщі»).
КПК України із цього приводу зобов`язує сторону обвинувачення використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема прав на захист, доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання в приватне життя) в разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (ст.7). При цьому задекларовано, що у випадку постановлення вироку за наслідками кримінального провадження, в якому здійснювалося спеціальне досудове провадження, суд окремо зобов`язаний обгрунтувати, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя (ч.5 ст.374 КПК).
Крім того, ЄСПЛ наголошує: жодна справа не повинна бути розглянута, якщо особа протягом часу, який дозволяє їй з`явитися до суду й підготувати свій захист, не була повідомлена повістками, якщо тільки не буде встановлено, що вона навмисно уникала правосуддя.
Відсутність вказаної вище інформації істотно порушує вимоги передбачені підпунктами «а» та «b» п. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковану Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року), зокрема що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

«а» бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого протии нього;

«b» мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Крім того, колегія суддів, вважає, що допущені у справі порушення прав і свобод обвинуваченої є такими, що становлять порушення права на справедливий суд, передбачений статтею 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово повторює, що згідно з його усталеною практикою він не розглядає помилок щодо питань факту або права, яких припустилися національні суди, якщо тільки такі помилки не порушили права та свободи, що охороняються Конвенцією коли, як виняток, можна стверджувати, що помилки становлять несумісну зі статтею 6 Конвенції «несправедливість».

На користь зазначених висновків колегії суддів свідчить й той факт, що до початку судового провадження у справі ОСОБА_5 остання не мала жодного побачення зі своїм захисником, взагалі ніколи не спілкувався з останнім, не узгоджувала позицію захисту, тощо.

Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Положення статті 9 КПК додатково конкретизують зміст статті 8 КПК, зокрема, що під час кримінального провадження суд, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Обидві норми статей 8 і 9 КПК передбачають застосування норм КПК у кримінальному провадженні з урахуванням практики ЄСПЛ, в т.ч. зазначеної вище.

На думку суду, зазначені обставини свідчать про грубе порушення права на захист обвинуваченої ОСОБА_5 в період досудового розслідування, тому суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору.
Керуючись ст. 291, 314 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000375 від 23.07.2015 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, повернути прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженням слідчих органів прокуратури Донецької області, для усунення виявлених недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1 .

Судді: ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 .