Справа № 359/3886/18
Провадження №1-кс/359/1097/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши з повною технічною фіксацією в приміщенні суду клопотання старший слідчий СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001142 від 20.05.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Слідчий за згодою процесуального керівника прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме: автобус «MAN 8.150F», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , помістивши його на територію закритого спеціального майданчика тимчасового утримання транспортних засобів що розташований за адресою: Київська область Баришівський р-н с. Семенівка вул. Кірова, 15.

На обгрунтування клопотання слідчий вказав, що слідчим відділом Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001142 від 20.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 20.05.2018 приблизно об 11 годині 15 хвилин, в світлий період доби, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним автобусом «MAN 8.150F», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю близько 65 км/год. в лівій смузі руху автодороги по вулиці Київський Шлях, напроти будинку № 41 в місті Бориспіль Київської області, в напрямку міста Київ.

Під час руху по зазначеній автомобільній дорозі, водій ОСОБА_7 , проявляючи злочинну недбалість, не врахувавши дорожню обстановку, перевищуючи дозволену в населеному пункті швидкість руху, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого напроти будинку № 41 по вул. Київський Шлях в місті Бориспіль Київської області, перед яким зменшив швидкість та зупинився інший транспортний засіб, що рухався попереду по сусідній правій смузі руху, не зменшив швидкість та не зупинив керований ним автобус «MAN 8.150F», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не переконавшись при цьому, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода або небезпека, порушуючи тим самим п.п. 2.3 «б», 12.4, 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР), допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які переїжджали дорогу по вказаному нерегульованому пішохідному переходу на роликових ковзанах справа наліво відносно напрямку руху автобуса.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_8 загинула на місці події, а потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої гомілкової кістки, закритої черепно-мозкової травми.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_7 , який грубо порушив наступні пункти Правил дорожнього руху України:

п. 2.3 ПДР згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 12.4 ПДР згідно якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

п. 18.4 ПДР згідно якого якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення ОСОБА_7 п.п. 2.3 «б», 12.4, 18.4 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та настанням смерті потерпілої ОСОБА_8 та отриманням потерпілою ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 20.05.2018 вилучено автобус «MAN 8.150F», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який доставлено на зберігання на територію спецмайданчику за адресою: Київська область м. Бориспіль вул. Сергія Камінського, 4.

20.05.2018 автобус «MAN 8.150F», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він зберіг на собі сліди, які відображають наслідки події, є об`єктом, який зберіг на собі сліди та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, які є необхідними для проведення експертних досліджень, має суттєве значення для встановлення істини у даному провадженні, швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, з метою здобуття доказів у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих дій та експертних досліджень з використанням даного автомобіля, які мають суттєве значення для встановлення об`єктивних обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди та прийняття рішення за результатами досудового розслідування.

Зважаючи на те, що на даний час досудове розслідування триває, встановлюється всі обставини кримінального правопорушення, автобус «MAN 8.150F», реєстраційний номер НОМЕР_1 , має істотне значення для досудового розслідування оскільки потребує подальшого дослідження. Крім того в рамках кримінального провадження необхідно призначити ряд судових експертиз, зокрема експертизу технічного стану транспортного засобу, транспортно-трасологічну експертизу об`єктом котрої буде виступати вищевказаний транспортний засіб, у зв`язку з чим важливо збереження його стану.

Повернення вказаного транспортного засобу та його зберігання за межами спеціального майданчику для утримання транспортних засобів може призвести до його видозмінення, ремонту та відновлювальних робіт, штучної зміни конструктивних властивостей, механічних слідів утворених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди або відчуження на користь третіх осіб та як наслідок, це може призвести до втрати технічних властивостей автомобіля та знищення або спотворення доказової інформації, яка має суттєве значення для кримінального провадження та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Пошкодження на транспортному засобі, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є унікальними по своїй суті та мають індивідуальні ознаки характерні для дорожньо-транспортної пригоди яка відбулася, мають суттєве значення для встановлення об`єктивних обставин дорожньо-транспортної пригоди, механізму його розвитку та в цілому для прийняття обґрунтованого та законного рішення у кримінальному провадженні. З цих підстав слідчий і звернувся до слідчого судді.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора та слідчого, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.25 КПК України вбачається, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього кодексу.

Згідно ст.167 КПК України - тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно п.4 ч.2 ст. 167 КПК України - тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту вище описаного майна є необхідність у здобутті доказів у кримінальному провадженні, оскільки необхідно провести ряд слідчих дій та експертних досліджень з використанням даного транспортного засобу, які мають суттєве значення для встановлення об`єктивних обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди та прийняття рішення за результатами досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до ч. 3 даної статті арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до ч.1,2 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення проведення судових експертиз, які перебувають на виконанні, збереження речового доказу в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, забезпечення відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим у кримінальному провадженні, а також з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно необхідно накласти на нього арешт, оскільки без накладення арешту на автобус «MAN 8.150F», реєстраційний номер НОМЕР_1 , це зробити не можливо, з огляду на це клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Необхідність виклику в судове засідання власника майна у суду відсутня, зважаючи на можливість розголошення таємниці слідства.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 167-168, 170-173 КПК України,

у х в а л и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001142 від 20.05.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна -задовольнити.

Накласти арешт на автобус «MAN 8.150F», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на території Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області та помістивши його на територію закритого спеціального майданчика тимчасового утримання транспортних засобів що розташований за адресою: Київська область Баришівський р-н с. Семенівка вул. Кірова, 15.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1