Ухвала
Іменем України

01 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 469/1521/17
провадження № 51-8490ск18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 09 вересня 2018 року щодо нього,

встановив:

Зі змісту касаційної скарги засудженого вбачається, що він не погоджується з вказаним судовим рішенням.
Виходячи з положень ст. 429 КПК України касаційна скарга має відповідати вимогам, визначеним ст. 427 цього Кодексу, відповідно до яких у касаційній скарзі зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; перелік матеріалів, які додаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Однак, касаційна скарга засудженого не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.
Так, засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність як на підстави для визнання вироку апеляційного суду незаконним, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з огляду на положення статей 412, 413 КПК не наводить.
Крім того, вимоги засудженого до касаційного суду є неконкретними та не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, оскільки ним не зазначено, що суд касаційної інстанції має зробити після скасування оскаржуваного вироку апеляційного суду.
Також, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України засуджений у скарзі не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Крім того, засуджений в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України взагалі не додав до касаційної скарги копію оскаржуваного судового рішення.
Окрім зазначеного, у вступній частині касаційної скарги засуджений вказує на оскарження ним вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 09 вересня 2018 року, тоді як з матеріалів провадження за скаргою убачається, що вирок щодо нього зазначеним судом було ухвалено 09 серпня 2018 року.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5