Справа № 191/2432/17
№ 1-кп/183/310/18

У Х В А Л А
04 вересня 2018 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоіванівка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, -
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
В судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
Прокурор ОСОБА_6 висловився про необхідність продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки на теперішній час не змінились ризики, які враховувались судом під час обрання вказаного запобіжного заходу. Так, ОСОБА_5 постійного місця проживання не має, раніше судимий за вчинення тяжких злочинів і знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, може вчинити нові злочини, перешкоджати встановленню обставин кримінального провадження, а також переховуватися від суду з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує.
Захисник ОСОБА_7 заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт з тих підстав, що ОСОБА_5 не причетний до вчинення інкримінованих йому злочинів, він знає особу, яка насправді вчинила ці злочини. ОСОБА_5 має місце проживання, оскільки може проживати та працювати у фермера в с. Лозоватка Синельниківського району. Захисник також звернув увагу на те, що обвинувачений не може чинити тиск на потерпілого та свідків, які вже допитані судом.
Обвинувачений ОСОБА_5 погодився з позицією свого захисника.
Заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Отже, вирішуючи питання щодо доцільності продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому суд враховує, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких і особливо тяжких злочинів проти особи та знову обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів. Суд також бере до уваги, що обвинувачений не працює, не одружений, постійного місця проживання та осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків. На даний час судовий розгляд триває, в судовому засіданні вже допитано потерпілого та свідків. Тому, суд вважає, що на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує, а також вчиняти нові злочини, оскільки є неодноразово раніше судимою особою і враховуючи його схильність до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, стороною захисту не надані належні та переконливі докази на підтвердження того, що ризики та обставини, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу, на сьогодні змінились.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та (або) продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність застосування до обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для нейтралізації зазначених вище ризиків, що узгоджується з правовими позиціями ЄСПЛ.
Розглядаючи доводи захисника та обвинуваченого щодо непричетності обвинуваченого до інкримінованих йому злочинів, суд враховує, що на момент вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства».
Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати.
Тому, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду кримінального провадження необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 01 листопада 2018 року включно.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3