Справа № 367/8357/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/599/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 2 29.05.2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції під час трансляції з Державної установи «Бучанська виправна колонія (№ 85)»,

секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 02 березня 2018 року, якою відмовлено у застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2016 року за ч.1 ст.119, 71, КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

07 грудня 2017 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з клопотанням про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

02 березня 2018 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області в задоволенні клопотання ОСОБА_6 відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 вчинив останній злочин, за який засуджений та відбуває покарання, не відбувши покарання за попереднім вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2014 року, а відтак відповідно до п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія до нього не може бути застосована.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», зазначаючи при цьому, що суд безпідставно не застосував до нього положення ст. ст. 4, 5 Закону України «Про амністію у 2016 році», та не звільнив його від відбування покарання як особи, що відбула половину строку основного покарання, визначеного вироком суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як видно з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 був засуджений вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2016 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 18 травня 2016 року за ч.1 ст.119 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 1 (один) місяць, від подальшого відбування якого ОСОБА_6 просить його звільнити на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році». Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_6 вчинив злочин, за який засуджений Комунарським районним судом м. Запоріжжя від 03 лютого 2016 року, не відбувши покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2014 року, відтак відповідно до п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія до нього не може бути застосована.

Однак, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись, так як він не ґрунтується на матеріалах провадження та вимогах закону.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 05 листопада 2014 року був засуджений Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Таким чином, ОСОБА_6 покарання за даним вироком не відбував, а тому висновок суду першої інстанції про вчинення ним злочину під час відбування покарання за попереднім вироком та посилання на п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році, як на підставу відмови в задоволенні клопотання засудженого, є хибним.

Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення, в тому числі, і умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, згідно вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2014 року, що виключає можливість застосування відносно нього положень ст. 5 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Також не може бути застосована щодо засудженого ОСОБА_6 і ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році», так як він не підпадає під категорію осіб, зазначених в п.п. «а-є» ст. 1 зазначеного Закону.

Таким чином, на переконання колегії суддів правові підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 щодо скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та постановлення нової про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі акта амністії відсутні.

Однак, колегії суддів вважає, що ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 02 березня 2018 року, постановлена відносно ОСОБА_6 , підлягає зміні відповідно до п.2 ч.1 ст.409 КПК України, в частині підстав відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 02 листопада 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», - змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали висновок суду щодо підстави відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , а саме посилання на п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році».

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Судді:

_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4