АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0002399 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16.03.2018 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого
щодо суспільно небезпечного діяння що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_7

неповнолітнього ОСОБА_8

законного представника ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16.03.2018 задоволено клопотання захисника ОСОБА_11 , та звільнено неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння передбаченого ст.128 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим. Кримінальне провадження № 0002399 закрито.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16.03.2018 у кримінальному провадженні № 0002399 відносно ОСОБА_8 скасувати та постановити нову ухвалу про застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусового заходу виховного характеру у виді застереження.
В обґрунтування апеляційних вимог, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації діяння вчиненого неповнолітньою особою, апеляційна скарга прокурором вноситься у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та порушенням норм кримінального процесуального закону. Зокрема, на думку апелянта, так, як на момент вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_8 не досяг віку притягнення до кримінальної відповідальності, то він не є суб`єктом злочину, а отже до нього не може бути застосовано звільнення від кримінальної відповідальності.

Також від законного представника ОСОБА_12 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких вона просить апеляційний суд залишити без змін ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16.03.2018 в частині закриття кримінального провадження 0002399 відносно ОСОБА_8 .
В обґрунтування зазначеного законний представник посилається на те, що ОСОБА_8 є неповнолітнім, вчинив злочин невеликої тяжкості і з необережності, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, примирився з потерпілим та відшкодував завдану йому шкоду, а тому у відповідності до п.1 ч.2 ст.284 КПК кримінальне провадження закрито обґрунтовано у зв`язку зі звільненням ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності.
Інших апеляційних скарг, доповнень заперечень від учасників кримінального провадження не надходило.

За обставин, викладених в ухвалі Дарницького районного суду міста Києва від 16.03.2018, ОСОБА_8 22.02.2017 приблизно о 14 годині 00 хвилин прийшов за місцем проведення заняття фізичною культурою в школі І-ІІІ ступенів № 266 Дарницького району м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Вербицького, 14-г. Після чого, почав чіплятись до свого однокласника ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме намагався вдарити презервативом йому в обличчя, однак ОСОБА_13 , відштовхнув руку ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_8 , запропонував ОСОБА_13 піти до спортивних матів, на що останній погодився.
На матах ОСОБА_8 обхватив обома руками з переду потерпілого ОСОБА_13 та кинув його на мат, після чого впав на ліву руку та плече ОСОБА_13 , чим спричинив останньому з власної необережності середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому діалізу плечової кістки в проксимальній третині зі зміщенням уламків.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала існуючу апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, думку неповнолітнього ОСОБА_8 та його законного представника, які залишили вирішення даного питання на розсуд суду, думку захисника, який заперечив проти апеляційних вимог прокурора, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних вимог прокурора, зважаючи на наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом.
Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, істотими порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Під час апеляційного розгляду кримінального провадження стосовно неповнолітнього ОСОБА_8 колегією суддів встановлено, що судове рішення щодо нього постановлено судом першої інстанції з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому не відповідає вимогам законності.
Як слідує з матеріалів даного кримінального провадження, на розгляд до Дарницького районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у виді застереження до неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після досягнення ним одинадцятирічного віку та не досягнувши віку, з якого настає кримінальна відповідальність, вчинив на думку сторони обвинувачення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.
Натомість, судом першої інстанції після проведення підготовчого судового засідання та призначення клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру до судового розгляду, в стадії судового розгляду прийнято рішення про звільнення неповнолітнього ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв?язку з примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження за клопотанням захисника .

Втім, при прийнятті такого рішення судом першої інстанції залишено поза увагою особливості здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, які не досягли віку кримінальної відповідальності, які визначені у § 2 Глави 38 КПК України.
Так, у відповідності до приписів ст.498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ч.5 ст.499 КПК України, за відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності правил ч.2 ст.500 КПК України, судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.
Положення ч.1 ст.501 КПК України визначають, що під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
У п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" вказано, якщо в матеріалах справи крім зазначених в ч. 1 , 2, ст.97, ч.1 ст.105 КК(тобто звільнення від кримінальної відповідальності та від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру) наявні й інші підстави для звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності (наприклад, передбачені статтями 45-49 КК), які за правовими наслідками є більш сприятливими для забезпечення його інтересів, мають бути обрані саме ці підстави.
Наведені положення Постанови Пленуму Верховного Суду України кореспондують з вимогами ч.1 ст.501 КПК України і вказують на обов?язок суду при вирішенні клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру враховувати й інші підстави для звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності.
Однак, суд першої інстанції, не вирішивши питання визначені ч.1 ст.501 КПК України та проігнорувавши вирішення клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру з прийняттям рішення у відповідності до правил ч.2 ст.500 КПК України, передчасно звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст.46 КК України, і закрив кримінальне провадження в порядку ст.284 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора в частині щодо допуску судом істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, з огляду на недотримання в даному провадженні спеціального порядку судового розгляду клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру, передбаченого положеннями ст.ст.500-501 КПК України, та фактично залишення такого клопотання без розгляду.
Відтак, оскільки вказані порушення вимог процесуального закону, на переконання колегії суддів, перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне судове рішення, то ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 16.03.2018, з огляду на положення ч.1 ст.412 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням в суді першої інстанції нового розгляду клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, за результатами проведення якого, з урахуванням наведеного в ухвалі суду апеляційної інстанції, слід постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 ? задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16.03.2018, якою задоволено клопотання захисника ОСОБА_11 та звільнено неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.128 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження № 0002399 закрито, ? скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1099/2018
Категорія: ст.128 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_14
Доповідач ОСОБА_1