УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання ст. слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:

08.08.2018 року до Вінницького міського суду звернувся ст. слідчий СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту на сідельний тягач MAN TGX 18/440 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що надійшов на адресу ТОВ «ЕЛМОНД» (Україна, 29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Північна, 95/1, код ЄДРПОУ ) від іноземного відправника SCANDIO ІМРЕХ LIMITED PARTNERSHIP (Suite260, 2323-32 AvenueN.E., AlbertaT2E 6Z3, Calgary, Canada) на виконання вимог зовнішньоекономічного договору (контракту) №14/17-Sвід 05.07.2017, з позбавленнямйого власників та володільців права на відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000350 від 04.04.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.09.2017 року особа яка назвалася ОСОБА_4 в с. Лісогора, Вінницького району, Вінницької області на території ТОВ "Флінтранс" шахрайським шляхом, зловживаючи довірою гр. ОСОБА_5 заволоділа його грошовими коштами під приводом купівлі автотранспорту.

Під час допиту гр. ОСОБА_4 встановлено, що ним за кошти ОСОБА_5 в сумі 16 500 Євро за кордоном було придбано автомобіль MANномерний знак BF-640-VWномер шасі НОМЕР_1 . Вказаний вантажний автомобіль перебував на території ТОВ «Флінтранс» Вінницького району, с. Лисогора, вул. Хмельницьке шосе, 8а у зв`язку із процедурою розмитнення. В подальшому в кінці січня 2018 року не території ТОВ «Флінтранс» прибуло близько 30 осіб які заявили, що ОСОБА_6 колишній власник ТОВ «Флінтранс» винен їм гроші та в рахунок погашення заборгованості вони забирають всю наявну на території техніку і автомобілі, серед даних автомобілів був і вказаний автомобіль.

Відповідно до наданої інформації Хмельницької митниці ДФС у листі № 3122/9/22-70-00.4-20-1 від 17.05.2018 року встановлено, що сідельний тягач MANTGX18/440 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , надійшов на адресу ТОВ «ЕЛМОНД» (Україна, 29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Північна, 95/1, код ЄДРПОУ ) від іноземного відправника SCANDIOІМРЕХ LIMITEDPARTNERSHIP (Suite260, 2323-32 AvenueN.E., AlbertaT2E 6Z3, Calgary, Canada) на виконання вимог зовнішньоекономічного договору (контракту) №14/17-Sвід 05.07.2017.

Митне оформлення даного транспортного засобу здійснено за митною декларацією №UA400030/2017/015002. Право власності на вищезазначений транспортний засіб на даний час не відомо.

Враховуючи вище викладене з метою запобігання р еалізації вказаного вантажного автомобіля третім особам, та знищення речового доказу по справі до закінчення досудового розслідування,слідчий просить накласти на нього арешт.

Слідчий в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час, день та місце розгляду клопотання повідомлявся завчасно та належним чином.

Власник майна в судове засідання не зявився.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання слідчого, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи те, що учасники процесуальної дії не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.
Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.
Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Статтею 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З досліджених матеріалів клопотання вбачається порушення слідчим вимог ст. 171 КПК України. Зокрема, в порушення п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчим не зазначено в клопотанні документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Крім того, в порушення вимог ч.2 ст. 171 КПК України, слідчим не додано до клопотання оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.
Так, слідчим до клопотання додано лист заступника начальника Хмельницьої митниці ДФС України від 17.05.2018 р., з якої вбачається що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, а саме сідельний тягач MAN TGX 18/440 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , надійшов на адресу ТОВ «ЕЛМОНД» (Україна, 29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Північна, 95/1, код ЄДРПОУ ) від іноземного відправника SCANDIO ІМРЕХ LIMITED PARTNERSHIP (Suite260, 2323-32 AvenueN.E., AlbertaT2E 6Z3, Calgary, Canada) на виконання вимог зовнішньоекономічного договору (контракту) №14/17-Sвід 05.07.2017. Митне оформлення даного транспортного засобу здійснено за митною декларацією №UA400030/2017/015002. Право власності на вищезазначений транспортний засіб на даний час не відомо.

З доданого до клопотання слідчого листа начальника Територіального сервісного центру № 0541 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області від 24.07.2018 року, вбачається, що слідчим не вижито достатніх заходів, спрямованих на здобуття інформації щодо власника майна, зазначеного у клопотанні.

Крім того, слідчим до клопотання додано копії документів, які не можуть бути доказами підтверджуючими доводи клопотання, в зв`язку з їх неякісністю та, як наслідок, не можливістю однозначно ідентифікувати вказані документи.

Також, в порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчим не додано до клопотання оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання щодо належності вказаного у клопотанні майна до речових доказів у кримінальному провадженні, в зв`язку з чим відсутні підстави для накладення арешту на дане майно з метою його збереження як речового доказу.
З огляду на те, що слідчий в судове засідання не з`явився, в судовому засіданні не довів обставин, викладених в клопотанні, не надав суду матеріали кримінального провадження в підтвердження свого клопотання, тому слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.
Крім того, слідчий суддя вважає, що неявка без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подане клопотання про накладення арешту, свідчить про фактичне не підтримання поданого клопотання та не доведення згаданих обставин, що оцінюється як підстава для відмови у задоволенні такого клопотання.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено наявність підстав для накладення арешту, а відтак клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 117, 131, 132, 170 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ст. слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до апеляційного суду Вінницької області.

Слідчий суддя:/підпис/

Копія вірна.

Суддя / ОСОБА_1 /

Секретар / ОСОБА_2 /