Справа № 352/670/18
Провадження № 1-кп/352/167/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000041 від 11.04.2018 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, проходить військову службу за контрактом на посаді гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), солдата, учасника АТО, не одруженого, українця, громадянина України, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 408 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_4 вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на військову службу із відрядження, з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, за наступних обставин:

15.03.2016 р. ОСОБА_4 з Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 полковника ОСОБА_5 укладено контракт про проходження військової служби на строк 3 (три) роки.

Наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 13.05.2016 р. № 97-РС солдата ОСОБА_4 призначено на посаду навідника 2 кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки.

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 04.05.2017 р. № 164 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення даної військової частини.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 22.05.2016 р. № 143 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника гірсько-штурмувого відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 р. на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення нас службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 18.01.2017 р. № 18 солдат ОСОБА_4 вибув у відрядження до навчального центру військової частини НОМЕР_3 .

Однак, 13.06.2017 р. о 09 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем за контрактом, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою ухилитися від військової служби назавжди, не з`явився на службу з відрядження до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 (

АДРЕСА_3 ), незаконно перебуваючи поза її межами, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу.

11.04.2018 р. о 09 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової прокуратури ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_4 ) не маючи наміру продовжувати службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 (

АДРЕСА_3 ).

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного. Просить суд суворо його не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та інші учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 408 КК України, так як він вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на військову службу із відрядження, з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність обвинуваченого обставини відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини ОСОБА_4 , щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги і те, що останній негативно ставляться до вчиненого, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, працюючи займається суспільно-корисною працею, являється учасником бойових дій в АТО, раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, має незадовільний стан здоров`я, його молодий вік.

З врахуванням всіх вище перелічених обставин, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі, суд застосовує щодо підсудного норми ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 ч. 3 КК України, та призначити покарання виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання звільнити з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю три роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору та обвинуваченому негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1