Житомирський апеляційний суд
Справа №282/959/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.ст. 190 ч.ч. 1, 2, 358 ч.ч. 1, 3, 4 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року. Житомирський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого УПСЗН Любарської РДА ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_8 , секретаря судового засідання ОСОБА_9 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі кримінальне провадження № 0000060 за ст. ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2, 358 ч.1, 358 ч. 3, 358 ч. 4 КК України щодо ОСОБА_8 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ростов на Дону Російської Федерації, проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої, - за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Любарського районного суду Житомирської області від 16 липня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано невинуватою у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 190 ч. ч. 1, 2; 358 ч. ч. 1, 3, 4 КК України та виправдано її за вказаним обвинуваченням за відсутністю в її діях складу злочину.

Речовий доказ у справі особову справу № 636835 на ім`я ОСОБА_8 вирішено залишити в матеріалах справи.

У кримінальному провадженні № 0000060 від 30.06.2017 ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства) повторно, повторному підробленні офіційного документа, який посвідчується установою чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи і якій надає права з метою використання його підроблювачем - за ч. 1 ст. 358 КК України; підробленні іншого офіційного документа, який посвідчується установою чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи і який надає права з метою використання його підроблювачем, вчинене повторно, що кваліфіковано за ч. 3 ст. 358 КК України, та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого офіційного документа, - за таких обставин.

20.02.2015 у приміщенні Управління праці та соціального захисту населення Любарської районної державної адміністрації ОСОБА_8 з метою отримання адресної допомоги із Державного бюджету України, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014., умисно внесла завідомо неправдиві відомості про відсутність нерухомого майна на неокупованій території України до Заяви про отримання адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі та з метою отримання адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі подала її працівнику УПСЗН Любарської РДА. Тим самим умисно використала цей документ, що містить завідомо неправдиві відомості. У період часу з 20.02.2015 по 19.08.2015 працівниками УПЗСН Любарської РДА на рахунок ОСОБА_8 було перераховано кошти в сумі 2622 грн. 97 коп., якими вона розпорядилась на власний розсуд.

Крім цього, 20.08.2015, 22.02.2016 та 22.08.2016 за аналогічних обставин обвинувачена ОСОБА_11 внесла завідомо неправдиві відомості про відсутність нерухомого майна на не окупованій території України до Заяв про отримання адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі та повторно використала ці документи, подавши їх працівнику УПСЗН Любарської РДА з метою отримання адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі. У зв`язку з цим працівниками УПЗСН Любарської РДА на рахунок ОСОБА_8 було перераховано кошти у періоди часу: з 20.08.2015 по 19.02.2016 в сумі 2670 грн. 69 коп., з 22.02.2016 по 21.08.2016 - в сумі 2631 грн. 35 коп., та з 22.08.2016 по 30.11.2016 - в сумі 2670 грн. 69 коп., - якими вона розпорядилась на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Твердить про невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог ст. 410 КПК України щодо повноти судового розгляду. Зокрема, про неправильність рішення суду про відмову у задоволенні клопотання прокурора про допит свідка ОСОБА_12 , яка приймала первинну заяву ОСОБА_11 , та недослідження речових доказів - документів, що містяться в особовій справі ОСОБА_8 .

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 твердить про необґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, законність та обґрунтованість вироку у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, доводи захисника та обвинуваченої в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

З матеріалів справи видно, що висновки суду першої інстанції про недоведеність винності обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй злочинів відповідають фактичним обставинам справи, оскільки підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Зокрема, показання обвинуваченої про те, що вона не мала умислу на внесення у заяви про отримання адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі завідомо неправдивих відомостей про відсутність у неї нерухомого майна, та умислу на незаконне заволодіння державними виплатами, оскільки вважала, що повідомила Управління праці та соціального захисту населення про наявність у неї житла, підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, яким судом у вироку дано належну обґрунтовану оцінку.

Так, у справі доведено, що 20.02.2015., 20.08.2015., 22.02.2016 та 22.08.2016 у приміщенні Управління праці та соціального захисту населення Любарської районної державної адміністрації ОСОБА_8 подала працівникам цієї державної установи заяви про отримання адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі (які не є офіційними документами, які видаються чи посвідчуються підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і які надають права або звільняють від обов`язків), в яких було вказано місце проживання обвинуваченої у будинку АДРЕСА_1 (який є власністю цієї особи з 04.11.2011), по яких внаслідок відповідної перевірки вказаною установою було переказано на рахунок обвинуваченої ОСОБА_11 кошти у періоди: з 20.08.2015 по 19.02.2016 в сумі 2670 грн. 69 коп., з 22.02.2016 по 21.08.2016 - в сумі 2631 грн. 35 коп., та з 22.08.2016 по 30.11.2016 - в сумі 2670 грн. 69 коп.

20.02.2015 ОСОБА_8 тому ж державному органу також була подана заява про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, в якій обвинуваченою було вказано про наявність у її володінні житлового будинку АДРЕСА_1 (а. с. 70).

За таких обставин, працівники державного органу, що перевіряли заяви ОСОБА_8 про отримання адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі, могли з`ясувати факт наявності у власності обвинуваченої вищевказаного будинку та відмовити їй в задоволенні вищевказаних заяв за умови своєї належної роботи.

Під час судового розгляду даної справи судом першої інстанції ОСОБА_8 було добровільно повернуто необґрунтовано одержані нею грошові кошти до державного органу, що їх необґрунтовано призначив.

Крім того, оскільки під час досудового розслідування стороною обвинувачення, в порушення вимог ст. 290 КПК України, стороні захисту не було відкрито речовий доказ - особову справу №636835 на ім`я ОСОБА_8 з оригіналами заяв цієї особи та цей речовий доказ було вилучено слідчим у приміщенні Управління праці та соціального захисту населення Любарської районної державної адміністрації з порушенням процедури, передбаченої ст. 233 КПК України, - без дозволу слідчого судді та у відсутності уповноваженого представника цієї установи, суд першої інстанції законно та обґрунтовано визнав матеріали вказаної особової справи обвинуваченої недопустимим доказом відповідно до вимог ст. 87 КПК України.
Судом першої інстанції також було обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про допит свідка ОСОБА_12 , яка приймала первинну заяву ОСОБА_11 , оскільки цей свідок не був допитаний під час досудового розслідування та прокурором не було доведено неможливості допиту цього свідка на досудовому розслідуванні або поважних причин невчинення слідчих дій з вказаною особою.

Разом з тим, документи особової справи ОСОБА_11 , навіть за умови визнання їх допустимими доказами, з врахуванням всіх достовірних доказів у даній справі не спростовують версії сторони захисту та правильності висновків місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_8 складу інкримінованих їй злочинів, не доводять винуватості ОСОБА_8 у пред`явленому їй обвинуваченні поза розумним сумнівом.

Згідно положень ст. 62 Конституції України , усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому виправдувальний вирок щодо ОСОБА_11 є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Любарського районного суду Житомирської області від 16 липня 2018 року щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді: