Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/406/18-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження № 0000667 внесеного до ЄРДР від 21.12.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця , громадянина України , освіта середня , не одруженого , не інвалід, не депутата , працюючого ТОВ « АТП 2 » м. Київ 01014 , вул. Звіренецька , 63 водієм , не судимого , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
за участю сторін
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :

20.12.2017 року , близько 12 годин 30 хвилин , ОСОБА_3 керуючи власним, технічно справним , відповідно до висновку експерта від 01.02.2018 №3/18, автомобілем марки ВАЗ-2105 д.н.з НОМЕР_1 , перевозячи в якості пасажирів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , рухався по автодорозі сполученням Київ-Ковель , в напрямку м. Київ , на 225 км. + 950 м. зазначеної автодороги, водій ОСОБА_3 , наблизившись до перехрестя з другорядною дорогою сполученням Олевськ Кишин , в порушення, відповідно до висновку комплексної транспортно - трасологічної та автотехнічної експертизи від 13.07.2018 №3/530, вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України ( ПДР ) , який зобов`язує водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, п. 16.13 ПДРУкраїни , який зобов`язує водія нерейкового транспортного засобу перед поворотом ліворуч і розворотом дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч , почав виконувати маневр повороту ліворуч на другорядну дорогу в напрмаку м. Олевськ , не надавши при цьому перевагу в русі автомобілю марки Мерседес- Бенц 8350 , д.н.з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався прямо в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі , в напрямку м. Ковель , внаслідок чого відбулося зіткнення між вище зазначеними легковими автомобілями.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , пасажир автомобіля марки ВАЗ-2105, д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_6 отримала , відповідно висновку експерта від 22.03.2018 №35, тілесні ушкодження у вигляді рани лівого плеча , закритого перелому нижньої третини правої плечевої кістки зі зміщенням , закритого перелому правої ключиці зі зміщенням , закритого уламкового перелому діафізу правої плечевої кістки зі зміщенням , які викликали довготривалий розлад здоровя та відносяться до тілесних ушкодженгь середнього ступеня тяжкості , а також перелому зубоподібного відростку та його дужки другого шийного хребця, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент їх спричинення ; пасажир ОСОБА_7 отримала , відповідно до висновку експерта від 26.06.2018 №36, тілесні ушкодження у вигляді рани внутрішньої поверхні лівої гомілки , садна лівої гомілки, закритого уламкового перелому правої великогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням та закритого перелому правої ключиці зі зміщенням , які викликали довготривалий розлад здоровя та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а також закриту черепно - мозкову травму , рани правої тімяної та правої заушної ділянок , гемарагічного забою головного мозку з формуванням внутрішньо-мозкової гематоми лівої лобної ділянки головного мозку, дислокаційного синдрому стадії клінічної декомпенсації, яка супроводжувалася загрозливими для життя явищами та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні , передбаченому ч.2 ст. 286 КК України , визнав повністю , щиро розкаявся у вчиненому . Під час судового розгляду суду надав показання , які є послідовними і повністю підтверджують обставини вчинення злочину , що викладені в обвинувальному акті , погодився на спрощений порядок судового розгляду , без дослідження будь-яких доказів , крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вивченням матеріалів кримінального провадження , які характеризують його особу , пояснивши , що рішення його є добровільним , наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому повністю зрозумілі. Відшкодував матеріальну шкоду заподіяну внаслідок ДТП потерпілим та державі за лікування потерпілих у повному обсязі . Просить суд не застосовувати до нього суворого виду та міри кримінального покарання і надати можливість виправитися без ізоляції від суспільства , оскільки вчинив не умисний злочин , відшкодував потерпілим матеріальну шкоду , у тому числі витрати за лікування потерпілих у лікарні .
Потерпілі: ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися , але звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність та відсутністю до обвинуваченого претензій майнового і морального характеру .
Суд враховуючи думку учасників судового розгляду приходить до висновку про розгляд справи у відсутності потерпілих , що на думку суду не призведе до порушення законних прав і інтересів потерпілих .
Враховуючи те , що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються , з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин , встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій , роз`яснивши , що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку , суд користуючись правом , наданим ч.3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження , вважає за достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження , які характеризують особу обвинуваченого і відомостей щодо долі речових доказів та відшкодування судових витрат на проведення експертиз .
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час судового розгляду справи про обставини вчинення кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі вини у висунутому обвинуваченні , з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними , оскільки вони є логічними , послідовними та достатніми в сукупності з іншими матеріалами провадження з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого , в їх сукупності , вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.286 КК України при обставинах , викладених в обвинувальному акті , повністю доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України , оскільки останній своїми діями вчинив необережне кримінальне правопорушення , яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, вчинене проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту , що виразилося в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою , яка керує транспортним засобом , що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілим .
Призначаючи покарання обвинуваченому , у відповідності до ст.65 КК України , суд призначає покарання у межах , установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення , особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України , судом визнаються , як щире каяття у вчиненому злочині та відшкодування матеріальної шкоди .
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України , судом не встановлено .
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару , а й виправлення засудженого , а також запобігання вчиненню нових злочинів , як засудженим так і іншими особами.
За роз`ясненнями, що містяться в п.п. 20,21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст.287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Разом з тим визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує , що останній вперше притягується до кримінальної відповідальності , вчинив кримінальне правопорушення , яке є необережним і відноситься до категорії тяжких злочинів , має постійне місце проживання та працевлаштований , за місцем проживання та роботи характеризується позитивно , його вік та ставлення до вчиненого , відшкодував матеріальну шкоду потерпілим та державі , які були витрачені останніми на лікування , повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення , що свідчить не байдужість обвинуваченого , стосовно вчиненого та наслідків від вчиненого кримінального правопорушення , відсутністю будь яких претензій зі сторони потерпілих та цивільного позову , з врахуванням зазначених вище пом`якшуючих обставин , разом із конкретними обставинами справи , що свідчить про те, що обвинувачений , як особа не являє собою підвищено суспільно-небезпечною особою , що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого , з врахуванням особи винного , суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого, кримінального покарання , у виді позбавленням волі в мінімальних межах санкції частини другої статті 286 КК , за якою він притягується до кримінальної відповідальності та на підставі ст.75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням , встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього передбачені ч.1 п.п.1,2, ч.2 п.2 ст.76 КК України обов`язки.
Крім того суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого від призначення додаткового покарання , у виді позбавлення керування транспортним засобом на строк до 3 ( трьох ) років , оскільки останній щиро розкаявся у вчиненому , повністю визнав свою вину , відшкодував матеріальну шкоду потерпілим , має на утриманні непрацездатну особу похилого віку , яка є його матір`ю і проживає разом з обвинуваченим , а також те що позбавлення обвинуваченого права на керування транспортними засобами призведе до втрати роботи і утримання сім`ї .
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Цивільний позов прокурора до обвинуваченого ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Олевської міської ради Житомирської області суд вважає за необхідне залишити без розгляду , в порядку вимог ч.1 п.2 ст.257 ЦПК України , оскільки позивач до початку розгляду справи по суті заявив усне клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з відшкодуванням шкоди .
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ч.9 ст.100 КПК України.
На підставі наведеного та, керуючись ст.8,55,63 Конституції України ; ч.1 п.2 ст.257 ЦПК України ; ст.ст.50, 51, 63, 65-67, 75, 76 , ч.2 ст.286 КК України ; ст.ст.100, 118, 122, 124, 179, 314-318, 349, 368, 370, 373, 374, 375, 376, 392, 393, 395 КПК України суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортними засобами .
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням , з встановленням 1 ( одного ) року і шести місяців іспитового строку , поклавши на засудженого передбачені ч.1 п.п.1,2, ч.2 п.2 ст.76 КК України обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
Речові докази : легковий автомобіль марки ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 повернути законному володільцеві ОСОБА_3 ; легковий автомобіль марки Мерседес д.н.з. НОМЕР_2 повернути законному володільцеві ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( паспорт серії НОМЕР_3 виданий 15.03.2017 року Олевським РС УДМС України в Житомирській області ) на користь НДЄКЦ МВС України в Житомирській області код ЗКПО 38035726 , р/р 6002 Банк одержувач ГУДКСУ в Житомирській області МФО 899998 , код класифікації доходів 24060300 -1144,00 гривні судових витрат , за проведення авто-технічної експертизи від 13.07.2018 року № 3/530 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( паспорт серії НОМЕР_3 виданий 15.03.2017 року Олевським РС УДМС України в Житомирській області ) на користь НДЄКЦ МВС України в Житомирській області код ЗКПО 38035726 , р/р 0002 Банк одержувач ГУДКСУ в Житомирській області МФО 811039 , код класифікації доходів 24060300 :

- 1144,00 гривні судових витрат , за проведення авто-технічної експертизи від 01.02.2018 року № 3/18 ;

-1144,00 гривні судових витрат , за проведення авто-технічної експертизи від 01.02.2018 року № 3/19 ;

-1144,00 гривні судових витрат , за проведення авто-технічної експертизи від 02.02.2018 року № 3/20 ;

-1144,00 гривні судових витрат , за проведення авто-технічної експертизи від 02.02.2018 року № 3/21 .

Цивільний позов прокурора Коростенської місцевої прокуратури до обвинуваченого ОСОБА_3 , в інтересах держави в особі Олевської міської ради Житомирської області , про стягнення шкоди , завданої кримінальним правопорушенням на загальну суму 3 098,30 гривень , залишити без розгляду, оскільки позивач відмовився від позову .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1