Номер провадження:1-кс/521/4959/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2018 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2, про тимчасовий доступ до речей і документів за матеріалами кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000577 від 13.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

З клопотання вбачається, що у провадженні Малиновського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000577, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Відділом запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_1 проведена перевірка щодо самовільного використання земель оборони (без будь-яких правовстановлюючих документів) з боку фізичних та юридичних осіб військових містечок № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час проведення зазначеної перевірки з`ясовано, що військове містечко № НОМЕР_1 розташоване за адресою АДРЕСА_1 та межує з військовим містечком № НОМЕР_2 . На даний час військові містечка № НОМЕР_1 та № 1 не використовуються для виконання покладених на військову частину функцій та завдань.

Згідно статей 77, 84 Земельного кодексу України землі, на яких розміщені військові частини відносяться до земель оборони, які надані для розміщення і постійної діяльності військових частин та формувань ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не підлягають передачі до комунальної та приватної власності.

Згідно із вимогами пункту а частини другої статті 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності, зокрема, набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності. Таким чином, за військовими частинами, установами, організаціями та підприємствами військових формувань земельні ділянки закріплюються на праві постійного користування.

Самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними (стаття 1 Закону України Про державний контроль за використанням і охороною земель).

Разом з тим, стаття 125 Земельного кодексу України встановлює, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У той же час статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

У зв`язку з цим приступати до використання земельної ділянки до установлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право власності, користування (державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право постійного користування землею, договір оренди земельної ділянки) та державної реєстрації, забороняється.

Таким чином, до отримання акта на право власності або користування земельною ділянкою особа, якій виділено земельну ділянку, не має підстав вимагати усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, її звільнення, а також не уповноважена здійснювати будь-які дії щодо її відчуження.

Самовільне зайняття земельної ділянки може полягати в її огородженні, будівництві на ній певних об`єктів, проведенні сільськогосподарських робіт, здійсненні іншої діяльності, пов`язаної з фактичним володінням земельною ділянкою, за відсутності рішення законного її власника (стаття 116 Земельного кодексу України), інших цивільно-правових угод (стаття 131 Земельного кодексу) чи об`єкта нерухомого майна на такій земельній ділянці (стаття 120 Земельного кодексу та стаття 377 Цивільного кодексу) та призводить до наслідків, передбачених статтею 212 Земельного кодексу України, статтею 376 Цивільного кодексу України.

По-перше, такі земельні ділянки повертаються законним власникам чи землекористувачам. Якщо власник земельної ділянки невідомий, то вона передається державі відповідно до частини першої статті 84 Земельного кодексу України. Повернення означає припинення діяльності правопорушника на даній земельній ділянці, приведення її у стан, придатний до використання, відшкодування збитків відповідно до глави 24 Земельного кодексу України.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан включає в себе здійснення комплексу заходів, спрямованих на усунення небажаних для власника землі або землекористувача наслідків діяльності правопорушника; приведення земельної ділянки у стан, придатний до використання за цільовим призначенням, визначеним у земельно-кадастровій документації, а також у відповідність з проектами землеустрою, вимогами законодавства (наприклад, знесення самовільно збудованих будинків або споруд). Приведення земельних ділянок у такий стан здійснюється правопорушником або за його рахунок на підставі рішення суду.

Тобто, земельним законодавством заборонено використання земельних ділянок до отримання правовстановлюючих документів. За Земельним кодексом України обов`язок щодо оформлення правовстановлюючих документів покладено на відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

При цьому, слід звернути увагу на своєчасність виявлення командирами та начальниками таких фактів та пред`явлення позовів, зокрема про визнання недійсними рішень органів влади та органів місцевого самоврядування про припинення права постійного користування земельними ділянками або вилучення земель у землекористувачів без їх згоди, тобто усупереч вимогам статей 142, 149 Земельного кодексу України.

21.08.2017 в ході огляду військових містечок № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 представником ІНФОРМАЦІЯ_1 у присутності начальника квартирно-експлуатаційної служби тилу військової частини НОМЕР_3 майора ОСОБА_4 було виявлено новий захват частини земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 площею близько 800 м. кв., шляхом розчищення ділянки під будівництво. Даний факт був оформлений Актом комісії військової частини НОМЕР_3 від 22.08.2017.

На даний час земельна ділянка військових містечок № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що перебуває у користуванні військової частини НОМЕР_3 фактично є вивільненою і не використовується для і виконання покладених на військову частину функцій та завдань.

У ході досудового розслідування встановлено що фактичні власники об`єктів нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 включаючи 36-а, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 … 36-я (уся подальша нумерація) та 36/1, 36/2 … (уся подальша нумерація) використовують вказані земельні ділянки на постійній основі для проживання, зокрема використовують послуги газопостачання та послуги електрофікації вказаних об`єктів нерухомості.

Самовільні захоплення невідомими особами земельних ділянок військового містечка № 25 та № 1 тривають протягом тривалого часу, а існування зазначених вище недоліків в організації охорони та використання військових містечок, сприяють самовільним захопленням земельних ділянок як на даний час, так і в майбутньому

На підставі зазначеного слід дійти висновку, що невстановленими особами самовільно та незаконно захоплені земельні ділянки військових містечок № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що наносить значні збитки державі.

Виходячи з вище вказаного, виникла необхідність отримати інформацію щодо власників об`єктів нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , а також копії правовстановлюючих документів та технічних паспортів.

Дані, здобуті внаслідок отримання тимчасового доступу до речей є необхідними для встановлення в подальшому винності конкретних осіб у вчиненні кримінального правопорушення, що в сукупності з іншими доказами можуть мати суттєве значення для з`ясування обставин злочину та встановлення особи чи осіб, які скоїли кримінальне правопорушення.
Прокурор та слідчий викликались в судове засідання належним чином, але за викликом не з`явились. Причини неявки суду невідомі.

Вивчивши клопотання та матеріали додані до нього, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 163 ч. 6 слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей та документів, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Слідчим в клопотанні не доведено можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Будь-яка слідча дія повинна проводитись за наявності правових та фактичних підстав, тобто за наявності сукупності передбачених кримінальним процесуальним законом умов і фактичних даних, які диктують необхідність виконання конкретних дій в інтересах встановлення істини по провадженню.

При вивчені наданих матеріалів, слідчим суддею встановлено, що достатніх підстав для надання тимчасового доступу не має. Не є проведення даної слідчої дії, з точки зору доказування обставин злочину, невідкладною, обов`язковою і необхідною слідчою дією.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 163 КПК України, слідчий суддя вважає, що підстав для задоволення клопотання слідчого не має, оскільки прокурором не доведено, що є достатні підстави для надання тимчасового доступу.

Керуючись ст. 163 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1