Провадження № 1-кс/520/4958/18
УХВАЛА
03.10.2018 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно до клопотання в провадженні Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені 28.08.2018 року до ЄРДР за № 0003357 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 301 ч.4 КК України.
Як вбачається з клопотання, під час досудового розслідування, 01.10.2018 в ході проведення санкціонованого обушку за адресою: АДРЕСА_1 були виявлені та вилучені, зокрема, мобільний телефон фірми «Мейзу» срібного кольору, ноутбук фірми «НР» срібного кольору, які належать ОСОБА_5 .

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на вказані в клопотанні мобільний телефон та ноутбук, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження речових доказів, та просив розглянути клопотання без його участі, надавши рапорт щодо власника майна.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ст.170 ч.3 КПК України, у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно до ч.2 п.1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Вилучені речі, можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям зазначеним в ст.98 КПК України.

Приймаючи до уваги, правову підставу для арешту майна тобто виключення можливості втрати слідів злочину, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, вважаю доведеним у судовому засіданні слідчим наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного слідчим у клопотанні майна.

Керуючись ст. ст. 98, 172, 173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на вилучені 01.10.2018 в ході проведення обушку за адресою: АДРЕСА_1 , речі, а саме: мобільний телефон фірми «Мейзу» срібного кольору, ноутбук фірми «НР» срібного кольору.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1