У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и
Справа № 522/8267/18

Провадження 1-кс/522/8812/18

12 травня 2018 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липецьке Котовського (нині Подільського) району Одеської області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Одеській області, майора поліції, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000179 від 09.05.2018 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
адвокатів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000179 від 09.05.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється військовою прокуратурою Одеського гарнізону Південного регіону України.

Досудове розслідування розпочато на підставі заяви вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 від 09.05.2018.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що наказом начальника Головного Управління Національної поліції в Одеській області від 27.04.2018 за № 621 о/с ОСОБА_4 призначений на посаду старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Одеській області, має звання майора поліції та відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», п. 1 примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою, яка за спеціальним повноваженням здійснює функції представника влади, а відповідно до п. 2 примітки до ст. 368 КК України є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Відповідно до ст.ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 (далі - Закону), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до положень ст. ст. 2, 18 Закону, одним з основних завдань та обов`язків працівників поліції є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності та професійне виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків.
Статтею 23 Закону встановлено, що одними із основних повноважень поліції є виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, вжиття у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вжиття заходів з метою виявлення кримінальних правопорушень, припинення виявлених кримінальних правопорушень, здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності, розшук та доставка осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, визначених законом.
Згідно з п. п. 1, 2 ст. 40 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Крім того, слідчий уповноважений починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Пунктом 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до п. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Так, в силу наявного досвіду роботи в органах поліції ОСОБА_4 знав та розумів, що вимогами статей 3 та 22 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII, поліцейським заборонено використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , усупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий корупційний злочин, а саме вимагав та одержав, як службова особа, яка займає відповідальне становище, неправомірну вигоду, за вчинення в інтересах третіх осіб умисних дій з використанням свого службового становища, за наступних обставин.

Так, у провадженні старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження № 0000695 від 11.11.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за обставинами дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до загибелі кількох осіб, яка сталася в листопаді 2016 року в м. Рені Одеської області, учасником якої був ОСОБА_7 .

В ході розслідування вказаного кримінального провадження, приблизно в 02.05.2018 у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на одержання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди за непритягнення останнього до кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 286 КК України.

В подальшому, 02.05.2018, на виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_4 по телефону викликав ОСОБА_7 нібито для проведення слідчих дій за його участі у кримінальному провадженні № 0000695 від 11.11.2016 до відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області (м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5).

У визначені дату та час, 07.05.2018, приблизно о 8 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 прибув на виклик слідчого ОСОБА_4 до адміністративної будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5.

Реалізуючи свій злочинний план вимагання неправомірної вигоди, з метою приховання своєї злочинної діяльності, у цей же період часу ОСОБА_4 вивів ОСОБА_7 із адміністративної будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5, неподалік цієї будівлі, після чого, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власного незаконного збагачення, виказав ОСОБА_7 протиправне прохання про необхідність передачі йому неправомірної вигоди - грошових коштів готівкою в розмірі 5 000 доларів США (що відповідно до офіційних даних НБУ становить 130950 грн.), зазначивши, що виключно за умови передачі йому вказаної неправомірної вигоди, він не буде притягувати ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 286 КК України, попередивши останнього про негативні наслідки відмови.
09.05.2018 ОСОБА_7 , разом зі своєї сестрою ОСОБА_8 , розуміючи протиправність вимог старшого слідчого поліції ОСОБА_4 , звернулись до правоохоронних органів, де добровільно заявили про вимагання у ОСОБА_7 вказаного розміру неправомірної вигоди.

В подальшому, 10.05.2018, ОСОБА_8 по телефону домовилась про зустріч зі старшим слідчим ОСОБА_4 для обговорення шляхів вирішення проблеми, яка виникла з її братом ОСОБА_7 через дорожньо-транспортну пригоду. На вказаній зустрічі, яка відбулась 10.05.2018, приблизно о 16 години 00 хвилин, у поблизу відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області, що находиться за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, перебуваючи у вказаному місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власного незаконного збагачення, виказав ОСОБА_8 протиправне прохання про необхідність передачі йому неправомірної вигоди - грошових коштів готівкою в розмірі 5 000 доларів США, зазначивши, що виключно за умови передачі йому вказаної неправомірної вигоди, він не буде притягувати її брата ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 368 КК України, тобто попередивши про наслідки відмови.
11.05.2018 року, з метою приховання своєї злочинної діяльності по отриманню неправомірної вигоди, ОСОБА_4 за невстановлених обставин залучив до отримання від ОСОБА_8 грошових коштів адвоката ОСОБА_9 .

В подальшому, 11.05.2018, близько 13 години 00 хвилин, перебуваючи поблизу будівлі відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 номер телефону адвоката ОСОБА_9 як особи, уповноваженої ним на отримання для нього грошових коштів в якості неправомірної вигоди, та дав ОСОБА_8 вказівку передати адвокату ОСОБА_9 вказані грошові кошти.

Цього ж дня, 11.05.2018 ОСОБА_8 , на виконання вказівки ОСОБА_4 , по телефону домовилась з адвокатом ОСОБА_9 про зустріч поблизу адміністративної будівлі Київського районного суду м. Одеси по вул. Варненська, 3б.

Зустріч між адвокатом ОСОБА_9 та громадянкою ОСОБА_8 , під час якої остання на вимогу ОСОБА_4 передала для останнього неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 1034 долари США відбулася 11.05.2018 близько 16 години 30 хвилин у приміщенні кафе «У друзей», по вул. Варненська 3д.

Таким чином, 11.05.2018 близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи у м. Одесі, у встановлений ним особисто спосіб - через адвоката ОСОБА_9 , одержав від громадянки ОСОБА_8 для себе неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 1034 долари США (що за офіційним курсом НБУ станом на 11.05.2018 склало 27 088,74 грн.) за вчинення в інтересах третьої особи - ОСОБА_7 , дій з використанням наданої йому влади та службового становища, а саме: за не притягнення громадянина ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000695 від 11.11.2016 за ч.3 ст.286 КК України

Після цього ОСОБА_4 був затриманий працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України та його злочинну діяльність було припинено.11.05.2018 близько 18 годині 04 хвилин ОСОБА_4 було затримано працівниками правоохоронних органів в порядку ст.208 КПК України, його злочинну діяльність припинено та 12.05.2018 року повідомлено про підзору у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст368 КК України: прохання надати та одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, за вчинення та не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

У зв`язку з чим, прокурор звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, може впливати та здійснювати тиск на заявника та свідків.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора, так як вважають, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою, так як злочин підозрюваний не вчиняв, не доведено що кримінальне провадження перебувало в провадженні у ОСОБА_4 , розмір застави є необґрунтованим, у ОСОБА_4 є міцні соціальні зв`язки, жінка вагітна, підозрюваний позитивно характеризується, ризики, на які посилається прокурор, не доведені.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання прокурора, допитавши підозрюваного та його адвоката, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно Примітки до ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

ОСОБА_4 органом досудового слідства підозрюється в тому, що займаючи посаду старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Одеській області, майора поліції, тобто являючись відповідно до п.2 Примітки до ст.368 КК України службовою особою, розуміє, що своїми діями він вчинив тяжкий корупційний злочину, що виявився у одержанні неправомірної вигоди у великому розмірі в зв`язку із чим, з метою уникнення кримінальної відповідальності може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, має стійкі професійні службові зв`язки з працівниками правоохоронних органів ГУНП в Одеській області та слідчо-оперативними працівниками вказаного правоохоронного підрозділу

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 194, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

На підставі ч.4 ст.5 Європейської конвенції з прав людини, кожен кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

В частині 3 ст. 5 Конвенції / правова позиція ЄСПЛ, викладена в п. 60 рішення від 06.11.2008р. у справі "Єлоєв проти України"/ після спливу певного проміжку часу / досудового розслідування, судового розгляду/ навіть обґрунтована підозра у вчинені злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року, проголошує одну з основоположних цінностей демократичного суспільства і по суті беззастережно забороняє позбавлення свободи, крім випадків, передбачених і встановлених законом відповідно до певної процедури.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових №0000179 від 09.05.2018 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

В клопотанні прокурора не вказано, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що зважаючи на тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, ту обставину, що досудове розслідування знаходиться в початковій стадії, у кримінальному провадженні проводяться першочергові слідчі дії, є ризики того, що ОСОБА_4 буде переховуватися від органу досудового слідства, впливати на заявника та свідків у кримінальному провадженні, проте, зважаючи що в підозрюваного є постійне місце проживання, де він проживає разом з вагітною дружиною, досягнути мети кримінального провадження та запобігти ризикам переховування ОСОБА_4 від органу досудового слідства та суду, впливати на заявника та свідків у кримінальному провадженні, можливо, обравши йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Також, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу враховує, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався , позитивно характеризується за місцем проживання, тому немає підстав вважати, що він вчинить нові злочини.

Виходячи з вищевикладеного, а також зважаючи на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, з метою запобігання вказаних ризиків, а також з метою забезпечення належної поведінки та виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, з огляду на особу підозрюваного та міцні соціальні зв`язки підозрюваного, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 , досягнути мети кримінального провадження та запобігти ризикам переховування його від органу досудового слідства та суду.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою постійного місця проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою, у розумні строки;

2) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту фактичного затримання особи, тобто з 11.05.2018 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 10.07.2018 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
12.05.2018