Дата документу 05.10.2018 Справа № 554/7951/18
Провадження № 1-кс/554/9345/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003095 від 20.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим з прокурором Полтавської місцевої прокуратури, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003095 від 20.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Своє клопотання мотивує тим, що 09.09.2018 року в період часу з 08.10 год. по 08.50 год., під час проїзду в громадському транспорті за маршрутом «Кільцевий» від зупинки громадського транспорту «Центр» до зупинки «мотель», невідома особа, шляхом вільного доступу викрала в громадянина ОСОБА_4 мобільний телефон «Lenovo VIBE pim» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , чим завдала останньому матеріальної шкоди на загальну суму 2300 гривень.

20.09.2018 року відомості про вказане кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003095.

По кримінальному провадженню в якості потерпілого допитаний ОСОБА_4 , який повідомив, що 09.09.2018 року, близько 08.00 год. він на зупинці громадського транспорту «5 Школа» сів в громадський транспорт за маршрутом «Кільцевий», яким їхав до зупинки «Мотель», коли громадський транспорт проїздив в центрі міста, то він на своєму мобільному телефоні «Lenovo VIBE pim», подивився котра година, після чого поклав мобільний телефон до кишені шортів. Доїхавши на зупинку «Мотель», він вийшов з громадського транспорту та сів до автомобіля, який його чекав, та рухаючись в автомобілі виявив відсутність свого мобільного телефону. Під час допиту потерпілий повідомив, що в 2016 році він ремонтував свій мобільний телефон і в телефоні був змінений номер ІМЕІ. До допиту потерпілий надав копії документів на викрадений мобільний телефон.

Згідно протоколу огляду від 29.09.2018 року по вул. Сковороди 1/3 в м. Полтава, на території аграрної академії в ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 було оглянуто та вилучено мобільний телефон «Lenovo VIBE pim» ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Згідно додаткового протоколу огляду від 02.10.2018 було встановлено що, при відкриванні задньої кришки в телефоні знаходиться акумуляторна батарея, на якій вказані номера ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 . При вмиканні мобільного телефону, та натисканні комбінації «*#06#» висвічуються наступні № ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

По кримінальному провадженню в якості свідка допитаний ОСОБА_5 , який повідомив, що даний мобільний телефон, він придбав в своєї знайомої.

Приймаючи до уваги, що вилучений в ОСОБА_5 , мобільний телефон по кримінальному провадженню має значення речового доказу, та має суттєве значення по кримінальному провадженню.
На підставі наведеного, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Слідчий надала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі. Клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що у провадженні Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0003095 від 20.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду від 02.10.2018 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Постановою слідчого майно, а саме мобільний «Lenovo VIBE pim» ІМЕЙ під задньою кришкою НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , та при натисканні комбінації «*#06#» № ІМЕЙ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні 0003095 від 20.09.2018 року.

Вилучене, відповідно до протоколу огляду від 02.10.2018 року вище вказане майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003095 від 20.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - задовольнити.

Накласти арештвилучений мобільний «Lenovo VIBE pim» ІМЕІ під задньою кришкою НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , та при натисканні комбінації «*#06#» № ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1