Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/392/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 травня 2018 року.

Цією ухвалою засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Богунь, Богуньського району Чимкетської області, Республіки Казахстан, росіянину, громадянину України, із середньою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше неодноразово судимий, останній раз: 23.12.2016 р. Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 121 КК України на 8 років позбавлення волі, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 08.05.2015 р. по 04.05.2017 р., а саме 1 рік 11 місяців 26 днів. Постановою Верховного суду від 06.03.2018 р. вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.12.2016 р. та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 04.05.2017 р. змінено, пом`якшено призначене покарання за ч. 1 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, в решті вирок залишено без змін, -

відмовлено у задоволенні клопотання про застосування умовно - дострокового звільнення.

Кримінальне провадження розглянуто за участю

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно - дострокового звільнення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання місцевий суд вказав, що засуджений не довів свого виправлення, що свідчить про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу у якій просить задовольнити його клопотання про застосування умовно - дострокового звільнення, відповідно до вимог ст. 81 КК України.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що стосовно вчиненого злочину щиро розкаявся, міру призначеного покарання вважає справедливою, підтримує рівні стосунки з іншими засудженими, адекватно реагує на критику, дотримується ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Виконував ремонтні роботи на відділенні, залучався до робіт без оплати праці. Відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України відпрацював 50 годин. Один раз заохочений правами начальника відділення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не сам факт відбуття визначеної частини покарання, та досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Згідно із ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пунктами 2 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», головною умовою для прийняття рішення суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.12.2016 р. ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання на 8 років позбавлення волі, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 08.05.2015 р. по 04.05.2017 р., а саме 1 рік 11 місяців 26 днів.

Постановою Верховного суду від 06.03.2018 р. вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.12.2016 р. та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 04.05.2017 р. змінено, пом`якшено призначене покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, в решті вирок залишено без змін.

Засуджений ОСОБА_6 перебував у Кіровоградському СІЗО з 08.05.2015 р., де порушень встановленого режиму утримання не допускав, заохочень не мав.

З 25.02.2018 р. по 24.03.2018 р. перебував в СІЗО м. Києва. З 25.05.2017 р. по 15.02.2018 р. та з 24.03.2018 р. по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Кропивницька ВК (№6)». За час перебування в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав. Не працевлаштований.

Стосовно скоєного злочину засуджений розкаюється. Міру перепризначеного покарання вважає справедливою. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідношень з персоналом установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Залучався до робіт без оплати праці, відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України відпрацював 50 годин. Один раз заохочений правами начальника відділення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».

За змістом ст. 81 КК України, доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання; виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбанням спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від уживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що засуджений під час відбування покарання на виробництві установи не працював, відтак своїм трудом не довів виправлення.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції не врахував, що він виконував ремонтні роботи на відділенні, залучався до робіт без оплати праці, колегія суддів вважає такими, що не дають достатніх підстав для задоволення його клопотання, оскільки засуджений під час відбування покарання на виробництві установи не працював, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та потребує подальшого контролю з боку адміністрації установи виконання покарань.

Також не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_6 відносно того, що він не працює на виробництві установи через поганий стан здоров`я, оскільки такі відомості матеріалами кримінального провадження не підтверджуються.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши сукупність доказів, прийшов правильного висновку щодо недостатності підстав вважати, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення і довів це сумлінною поведінкою та ставленням до праці та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 травня 2018 року, стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: підписи.

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2