Справа № 642/6217/15
Провадження № 1-кп/642/81/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілих ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження стосовно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, особи без громадянства, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, не працюючого, без визначеного місця реєстрації, фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 04 квітня 2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

2) 18 червня 2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, звільнений від відбуття призначеного покарання на підставі пункту «б» ст. 4 Закону України «Про амністію»,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2015 р. в період часу, приблизно з 00 год. до 01 год. 00 хв. ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився у дворі домоволодіння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де між ним та його знайомим ОСОБА_8 на підґрунті особистих неприязних стосунків виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_12 , наніс потерпілому ОСОБА_8 удар ножом, який знаходився у нього в правій руці, по голові, в область нижньої щелепи зліва, від чого потерпілий впав на землю.

Після чого між ОСОБА_9 , який знаходився поруч та намагався захистити потерпілого ОСОБА_8 , також виник конфлікт на підґрунті особистих неприязних відносин, в ході якого ОСОБА_12 , маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у формі спричинення тілесних ушкоджень, бажаючі їх настання, діючи умисно, наніс ОСОБА_9 ножем, який знаходився у нього в правій руці, один удар в ліве 7-ме міжребер`я, один удар в грудну клітину ліворуч по задньо-підпахвовій лінії в 8-ме міжребер`я та один удар по обличчю в виличну область зліва, спричинивши йому згідно висновку судово-медичної експертизи №264-А/15 від 24.04.2015 року наступні тілесні ушкодження: проникаючі колото-різані поранення грудної клітини зліва з ушкодженням лівої легені та міжреберної артерії зліва, що супроводжувалися внутрішньо плевральним крововиливом, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент заподіяння, крім того - поверхневе різане поранення обличчя в виличній області зліва, яке є легким тілесним ушкодженням, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Після нанесення вказаних трьох ударів ножем потерпілому ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , побоюючись, що може бути затриманим сторонніми особами на гарячому, а також з метою приховання знаряддя вчинення злочину втік з місця вчинення злочину і позбавився ножа, яким наносив тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину в інкримінованому йому обвинуваченні повністю не визнав і показав, що в будинку померлої матері, крім нього, на прохання ОСОБА_13 мешкали чоловіки на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . 03 квітня 2015 р. приблизно о 20 год., до нього приїхали ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які були його родичами, і ОСОБА_19 , який разом з ОСОБА_20 запропонували йому займатися телефонними аферами (шахрайством), а вони будуть сплачувати за нього комунальні послуги. На їх пропозицію він відмовився. Зазначені особи спробували його споїти. Він прикинувся, що п`є горілку, яку виливав, а вжив лише 200 грам пива. Потім зазначені особи поїхали, а він ліг відпочивати у кімнаті будинку. Приблизно опівночі, він почув розмову ОСОБА_20 з ОСОБА_9 по телефону, удав себе сплячим, оскільки раніше ОСОБА_21 , яка бажала заволодіти будинком, погрожувала йому, що міліція підкине наркотики чи знайде іншій спосіб його арештувати. Через кілька хвилин він сам передзвонив ОСОБА_9 і запитав, що йому потрібно, але від нього почув нецензурну лайку на свою адресу. В подальшому ОСОБА_15 заглядав у його кімнату щоб переконатися чи спить він, а потім він знов почув розмову ОСОБА_20 з ОСОБА_9 по телефону. Приблизно через пів години, він побачив, як ОСОБА_8 переліз через огорожу, на щось натрапив, впав, заплутався у винограднику, а потім відкрив ворота і підбіг до вікна. Він одягнувся і відкрив двері, але на порозі отримав від ОСОБА_22 , що стояв праворуч, три удари кулаком в область підборіддя, а від ОСОБА_9 з лівого боку удар у шию. Після чого його повалили на грядку обличчям вниз, і продовжили наносити удари ногами по тулубу. Він нащупав на грядці на землі якийсь предмет, думаючи, що це дерев`яна вітка, а насправді їм виявилися металеві старі ножиці у відкритому стані, якими він раніше обрізав рослини у дворі, схопив їх за лезо між перехрестям і з лежачого положення став розмахувати перед собою, обороняючись від нападників, коли останні його били. Потім він почав підніматися з землі, коли ОСОБА_16 наніс йому удар ногою по руці, в якій знаходилися ножиці, від якого його рука пішла назад, де в той час знаходився ОСОБА_9 . Він допускає, що міг, хаотично розмахуючи ножицями без мети потрапити у життєво важливі органи, нанести ненавмисні удари потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Після чого він піднявся з землі, пішов до будинку де також перебували ОСОБА_23 і ОСОБА_21 , яка ховала під курткою пістолет, яким сказав, щоб вони забиралися геть. Він побачив як ОСОБА_8 та ОСОБА_9 самостійно вийшли з подвір`я. Після чого він також вийшов з будинку, пішов по вилиці, де побачив фари машини, подумав, що це міліція, та викинув ножиці у річку, а в подальшому прийшов додому, де поклав два кухонні ножі поряд з собою з метою самооборони. Вранці наступного дня він поїхав з братом в с. Цупівка Харківської області де і був затриманий працівники міліції. Вважав, що потерпілі самі собі спричинили тілесні ушкодження та просив перекваліфікувати його дії як перевищення меж необхідної самооборони. Крім того бачив, що потерпілий ОСОБА_9 живий, самостійно рухався, та обвинуваченому нічого не перешкоджало довести намір на вбивство потерпілого до кінця, якби цей намір у нього був. Ніхто його не зупиняв.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими, та викладених у вироку, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , про те, що 03 квітня 2015 р. він з ОСОБА_24 і ОСОБА_25 та ОСОБА_26 приїхали ввечері на запрошення до обвинуваченого ОСОБА_27 , який є йому дядьком і показав стільці, які продає, однак ОСОБА_21 сказала, що вони мабуть крадені, тому відмовилися їх купувати. ОСОБА_12 в той час пив горілку, став до нього приставати і лаятися. Потім вони поїхали до сауни , де вночі пролунав дзвінок ОСОБА_9 від обвинуваченого, який наполягав на приїзді до нього. Після опівночі, 04 квітня 2015 р. вони вчотирьох приїхали до обвинуваченого, де хвіртка була не замкнута, а подвір`я освічувалось з ліхтаря на стовпі. ОСОБА_9 зайшов за будинок, жінки зосталися на подвір`ї, а він підійшов до дверей, з яких вийшов ОСОБА_12 з граючим телефоном, і відразу спробував нанести йому удар в голову. Він захватив своєю рукою руку нападника, а другою рукою прижав його голову до своїх грудей, щоб покласти на підлогу обвинуваченого, у якого в руці побачив ніж з червоною рукояткою та викидним лезом приблизно 12 см., який останній нещодавно купив за 100 грн. і постійно носив при собі у куртці. Обвинувачений націлився завдати удар ножом йому в голову, але він відхилився, тому ніж попав у підборіддя, а обвинувачений другий раз наніс удар та порізав його скроню. Він відступив, спіткнувся об газову трубу і впав, а обвинувачений наніс удар ножом, який прийшовся у надягнутий на його ногу кросівок. В цей час вибіг ОСОБА_9 , який відштовхнув ОСОБА_12 , котрий здійснив стрибок і наніс три удари ножем в ліву частину грудей, в область серця ОСОБА_9 . Потім він з переляку перескочив через огорожу на вулицю, де виявив кров у себе на підборідді. Далі на вулицю вийшов ОСОБА_9 , який відразу впав на землю і захрипів, а за ним обвинувачений, який вимовив, як він всіх ненавидить. Стверджував, що був тверезим, ударів обвинуваченому не наносив й причин обмовляти його не має.

Потерпілий ОСОБА_9 також показав про те, що 03.04. 2015, приблизно в 21 годині, вони приїхали щоб придбати стільці до обвинуваченого ОСОБА_12 у будинок АДРЕСА_1 . В той час ОСОБА_12 разом з мешканцями його домоволодіння вживав спиртні напої. Під час спілкування між ОСОБА_12 і ОСОБА_8 виник конфлікт на грунті національності ОСОБА_28 , який є циганом і застосував прийом удушення до обвинуваченого. Після чого він, ОСОБА_8 , ОСОБА_29 і ОСОБА_30 приїхали до сауни , де згодом йому зателефонував обвинувачений з погрозами і вимагав приїхати для розмови. 04 квітня 2015 р., приблизно після опівночі ,вони учетвером приїхали до будинку обвинуваченого і зайшли у двір через хвіртку, поряд з якою завжди висів ключ. ОСОБА_8 пішов до ганку, а він до вікна щоб постукати. Потім він почув крик « ОСОБА_31 », відразу вибіг і при освітленні з вулиці побачив ОСОБА_12 , який намагався нанести ножем удари ОСОБА_8 . Він відштовхнув обвинуваченого та спробував вибити ногою ніж, але це не вдалось, при цьому захищаючись можливо міг заподіяти тілесні ушкодження обвинуваченому. Після цього він від ОСОБА_12 отримав два удари ножем ззаду в область ребер зліва, а третій удар - у скроню. Стверджував, що удари наносилися ножем, а не ножицями, при цьому обвинувачений висловився, як він всіх ненавидить. Після отримання тілесних ушкоджень його привезли спочатку в 7-му лікарню, де перев`язали, а потім відвезли до 4-ї лікарні невідкладної допомоги, де він отямився через 6 діб. Обвинуваченому він не пропонував займатися телефонним шахрайством, а у ОСОБА_21 ніколи не було пістолета.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що 03.04.2015, приблизно в 21 годині вона з ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_26 приїхали до обвинуваченого, який разом з мешканцями його домоволодіння вживав спиртні напої. Приблизно через 20 хвилин, під час спілкування між ОСОБА_12 та її зятем ОСОБА_8 виникли непорозуміння і її зять прижав обвинуваченого, після чого вони поїхали до сауни, де відпочивали до опівночі. Після опівночі на телефон її співмешканця ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_12 , який лаявся, ОСОБА_34 просив його заспокоїтися та лягти спати, але обвинувачений наполягав на приїзді до нього. Вони вчотирьох приїхали до ОСОБА_12 , відкрили хвіртку ключем, який завжди висів на огорожі, та зайшли на подвір`я, яке освітлювалося з ліхтаря на стовпі. ОСОБА_34 пішов за будинок постукати у вікно, ОСОБА_8 підійшов до дверей, а вона з донькою залишилася біля альтанки. З будинку вийшов ОСОБА_12 із телефоном з якого грала мелодія, а в подальшому вона побачила блиск ножа в другій руці. Обвинувачений мовчки наніс удар ножем з темною рукояткою, який купив нещодавно, ОСОБА_8 у підборіддя, скроню, а в подальшому в ногу, тому що на кросівці вона бачила отвір від ножа. ОСОБА_8 впав на землю, біля газовою труби. В цей час із-за будинку вибіг ОСОБА_34 , який почав захищати ОСОБА_8 і між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 почалася боротьба, під час якої вони впали. ОСОБА_12 першим піднявся та наніс ОСОБА_35 з заду 2 удари ножем в область серця та легені, а в подальшому у скроню. Під час захисту ОСОБА_9 можливо наніс ОСОБА_12 якісь тілесні ушкодження. ОСОБА_8 , тікаючи від обвинуваченого, перестрибнув через огорожу на вулицю. Вона вбігла в будинок щоб розбудити квартирантів, після чого зайшов ОСОБА_12 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, запитав чого вони приїхали, на що вона відповіла, що він сам наполягав на цьому. В подальшому ОСОБА_8 вийшов з дому, зазначивши ОСОБА_9 як він його ненавидить та пішов до річки. ОСОБА_8 ганчіркою закривав свої рани на підборідді та скроні, а вони з донькою закривали рани ОСОБА_9 і викликали швидку медичну допомогу та доставили потерпілих до лікарні. Вважала, що обвинувачений бажав вбити ОСОБА_9 . До цього часу відносини з обвинуваченим були добрі і вона не має наміру його оговорювати. Вона ніколи не мала зброї та не погрожувала ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що в ночі 04 квітня 2015 р. ОСОБА_9 , який є їй вітчимом зателефонував ОСОБА_12 , який лаявся та погрожував і якому вітчим пропонував лягти спати, але обвинувачений зазначаючи, що це буде остання розмова наполягав на приїзді до нього. Вони біля часу ночі учетвером приїхали на автомобілі матері до будинку обвинуваченого і зайшли у двір через хвіртку, за допомогою ключа, який завжди висів на заборі. Подвір`я будинку освітлювалося з ліхтаря на стовпі. ОСОБА_9 пішов за будинок, її чоловік ОСОБА_8 підійшов до ганку, а вона з матір`ю залишилася біля альтанки. З будинку вийшов ОСОБА_12 з телефоном з якого грала мелодія, та правою рукою в якій знаходився ніж з темною рукояткою і лезом приблизно 10 см. наніс удар ОСОБА_8 у підборіддя, останній впав через лавочку і обвинувачений наніс удар ножем в скроню та в кросівок. З-за будинку вибіг ОСОБА_9 , відштовхнув обвинуваченого, у якого випав телефон та вони вдвох опинилися на землі. В подальшому ОСОБА_12 піднявшись, наніс ОСОБА_9 з заду зліва збоку 2 удари ножем в область ребер, а також третій удар у скроню. Коли ОСОБА_9 захищаючись, відштовхував обвинуваченого, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, то можливо наніс якісь тілесні ушкодження ОСОБА_12 . Вони спочатку привезли ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у 7 дитячу лікарню, а після того до 4 невідкладної лікарні, у зв`язку з чим ОСОБА_9 вижив. До злочину відносини з обвинуваченим були добрі і вона не має наміру його оговорювати. У її матері ніколи не було зброї і та ніколи не погрожувала ОСОБА_12 . Вважала, що мати бачила, як наносилися удари потерпілим.

Свідки сторони обвинувачення ОСОБА_36 та ОСОБА_37 в судовому засіданні судом не допитувалися, оскільки прокурор на їх допиті не наполягав ( т. 4 а.с. 117, 204).

Судом також були досліджені речові докази, висновки експертів і документи кримінального провадження, якими встановлені фактичні дані щодо обставин злочину, вчиненого ОСОБА_12 .

Згідно відповіді КЗОЗ «Обласна дитяча клінична лікарня №1» від 16.02.2016р. 04.04.2015р. о 01 год. 00 хв. до приймального відділення ОДКЛ №1 звернувся ОСОБА_9 , 39 років із пораненням ножем у ліву половину грудної порожнини, якому була надана відповідна медична допомога, працівниками лікарні була викликана за телефоном 103 бригада швидкої медичної допомоги, яка транспортувала ОСОБА_9 до КЗОЗ ХМКЛШНМД. Бригадою швидкої медичної допомоги було повідомлено про пацієнта ОСОБА_9 за телефоном 102. (т.3 а.с.57)

Ці обставини також підтверджується відповіддю КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 09.02.2016р. та картами виїзду швидкої медичної допомоги №988 та 1691 від 04.04.2015р. о 01 год. 10 хв. до служби «103» надійшов виклик за адресою м.Харків, вул.Клочківська,337-А (КЗОЗ «Обласна дитяча клінична лікарня №1») щодо ОСОБА_9 , 1976 р.н. бригада ЕМД прибула на місце виклику о 01 год.14 хв. Також, 04.04.2015 р. о 01 год. 28 хв. до служби «103» надійшов виклик за аналогічною адресою щодо ОСОБА_8 ,1990 р.н., бригада ЕМД прибула на місце виклику о 01 год.33 хв. (т. 3 а.с. 48).

Згідно рапортів працівників міліції від 04.04.2015р., зареєстрованих в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Х/О за №3382, № 3383, зазначено про те, що 04.04.2015р. о 2 год.15 хв. в складі слідчо-оперативної групи був здійснений виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , в якому мешкає ОСОБА_12 , де за повідомленням оператора «102» отримав тілесні ушкодження - ножове поранення голови та грудної клітини ОСОБА_9 , 39 років, а також ОСОБА_8 1990 р.н. мав різану рану підборіддя, яких бригада СМП 107 доставила до 4-ї міської лікарні (т.2 а.с.7, 12).

Як видно із інформації КЗОЗ ХМКЛШНМД ім. проф. Мещанінова від 04.04.2015р. були доставлені автомобілем швидкої допомоги, зокрема: 04.04.2015р. о 1 год. 45 хв. у відділення політравми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з діагнозом: ножове поранення голови та грудної клітини (стаціонарна карта №9481), а також 04.04.2015р. о 2 год. 05 хв. ОСОБА_8 , 24 років з діагнозом: різана рана підборіддя (т. 2 а.с. 8, 13).

За заявою ОСОБА_8 , поданою до Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Х/О від 24.05.2015р., убачається, що його знайомий ОСОБА_12 04.04.2015р. в ночі за місцем свого проживання АДРЕСА_1 спричинив йому тілесні ушкодження (т. 2 а.с. 133).

Відповідно до протоколів огляду місця події від 04.04.2015р. в присутності понятих та експерта НДЕКУ, за участю власника ОСОБА_38 за адресою АДРЕСА_1 при проведенні огляду домоволодіння виявлено та вилучено зокрема: з кімнати №3 пляшку горілки «Первак» з відрізком липкої стрічки зі слідами рук, наволочку із подушки (т. 2 а. с. 14-23), а на подвір`ї біля огорожі виявлено згустки речовин червоно-бурого кольору (проведено змиви на марлевий тампон) та білу ганчірку, яка має на своїй поверхні рідину червоно-бурого кольору, тому всі ці предмети і сліди вилучено, упаковано та опечатано (т. 2 а. с. 9, 10).

Згідно протоколів огляду предметів, вилучених під час огляду місця події, та постанов слідчого від 04.05.2015 р. та 25.05.2015 р. визнані речовими доказами зокрема: наволочка, фрагменти тканини та марлевого бинта (тампона) (т.2 а.с. 125-130).

Як вбачається із судово-цитологічного висновку експерта № 378-Ц/15 від 14.05.2015р., згідно довідки лікарні швидкої невідкладної допомоги групова приналежність крові потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи В (ІІІ) з ізогемагглютіном анті-А. Також при проведенні судово-медичної експертизи марлевого тампону з речовиною, вилученою в ході огляду місця події, виявлені сліди крові людини групи В (ІІІ) з ізогемагглютіном анті-А, яка походить від потерпілого ОСОБА_9 (т.2 а.с. 65-69).

Згідно судово-імунологічних висновків експерта № 906-И/15 від 25.04.2015р. та № 905 И/15 від 21.04.2015р. за результатами дослідження у відділенні судово-медичної цитології №41 від 06.04.2015 р. у ОСОБА_12 встановлена група крові О з ізогемагглютінінами анті-А та анті В, а згідно дослідження № 45 від 10.04.2015 р. у ОСОБА_8 група крові відноситься до типу А з ізогемагглютініном анті В. На наволочці, вилученій в ході огляду місця події, виявлена кров людини групи А з ізогемагглютініном анті В, походження якої від ОСОБА_8 не виключається. Від ОСОБА_12 та ОСОБА_9 ця кров виникнути не могла. На фрагменті тканими, вилученій при огляді місця події, в об`єктах № 2-5, 9 виявлені кров людини з антигенами А та Н, що виникли від ОСОБА_9 . На цьому ж фрагменті тканини, в об`єктах №1,7,8,10 виявлена кров людини та антиген Н. Отримані результати можливо пояснити присутністю у вказаних об`єктах крові людини групи О з ізогемагглютінінами анті-А та анті В, можливість походження якої від ОСОБА_12 виключити неможливо за умови наявності у нього ушкоджень, які супроводжуються наружною кровотечею на момент вказаних подій. В об`єкті № 6 виявлена кров людини та антигени А, В та Н, що мають походження від трьох осіб: ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (т.2 а.с. 72-73, 76-78).

За висновком судово - дактилоскопічної експертизи № 108 від 15.04.2015 р. в ході огляду місця події 04.04.2015 р. за адресою м. Харків, вул. Гомельська, 19 відкопійовані на один відрізок липкої стрічки два сліди пальців рук (розмірами 13х18мм,19х32мм) залишені згідно дактилокарти ОСОБА_12 (т.2 а.с. 35-42).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 264-А/15 від 24.04.2015 р., підтверджується, що у зв`язку з подіями 04.04.2015 р. у ОСОБА_9 , 39 років, відповідно до п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ від 17.01.1995р., мали місце наступні ушкодження: проникаючі колото різані поранення грудної клітини зліва з ушкодженням лівої легені та міжреберної артерії зліва, які супроводжувалися внутрішньо-плевральним крововиливом і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння, крім того - поверхневе різане поранення обличчя в виличній області зліва, що є легким тілесним ушкодженням за критерієм короткочасного розладу здоров`я (п. 2.3.3). Наявні ушкодження утворилися від дії гострого колюче-ріжучого предмету, можливо за тих обставин, на які вказано в постанові слідчого та відомо з історії хвороби (т. 2 а.с. 45, 46). Аналогічні висновки зазначені в судово-медичній експертизі № 360-А/15 від 14.05.2015 р. (т. 2 а.с. 97, 98).

В ході проведення слідчого експерименту, відображеному у протоколі від 13.05.2015 р., за участі спеціаліста ХОБСМЄ ОСОБА_39 та в присутності понятих, потерпілий ОСОБА_9 детально розповів про вчинення злочину за адресою АДРЕСА_1 і показав механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень 04.04.2015 р. ОСОБА_12 , який відразу наніс йому два удари ножем в область лівого боку, в верхню частину з боку спини, а після того, як він присів, - завдав ще один удар ножем ззаду в ліву скроню (т. 2 а.с. 85-88).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 362-А/15 від 14.05.2015р., у зв`язку з подіями 04.04.2015 р. у ОСОБА_9 наявні тілесні ушкодження утворилися за способом їх заподіяння від дії вказаного гострого колюче-ріжучого предмету і при обставинах, на які показав потерпілий в ході проведення слідчого експерименту (т.1 а.с. 90-91).

Також в ході проведення слідчого експерименту, відображеному у протоколі від 13.05.2015 р., за участю спеціаліста ХОБСМЄ ОСОБА_39 і в присутності понятих свідок ОСОБА_21 показала про механізм нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень 04.04.2015 р. ОСОБА_12 , який, зокрема, завдав потерпілому два удари ножем в область лівого боку, в верхню частину з боку спини, а потім, коли той присів, - один удар ножем ззаду в ліву скроню (т. 2 а.с.92-95).

Ці показання свідка повністю співпадають з показаннями потерпілого ОСОБА_9 і підтверджуються висновками судово-медичних експертиз №360-А/15 від 14.05.2015р. та № 362-А/15 від 14.05.2015 р., згідно якого механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , які мали місце у зв`язку з подіями 04.04.2015р., від дії зазначеного гострого колюче-ріжучого предмету не суперечить засобу їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_21 в ході проведення слідчого експерименту (т. 2 а.с. 97, 98).

Крім того, згідно показань свідків, зафіксованих у протоколах від 13.05.2015 р., в ході проведення слідчого експерименту за участю спеціаліста ХОБСМЄ ОСОБА_39 та в присутності понятих, ОСОБА_8 і ОСОБА_23 підтвердили обставини що відбулися 04.04.2015р. за адресою м. Харків, вул. Гомельська, 19 вчиненого злочину ОСОБА_12 , який спочатку наніс ОСОБА_8 удари ножем в обличчя, а після того, як ОСОБА_9 відштовхнув ОСОБА_12 , останній наніс йому ножем тілесні ушкодження. При цьому показали механізм нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_12 - 2 ударів ножем в область лівого боку в верхню частину з боку спини та після того як ОСОБА_9 присів - одного удару ножем ззаду в ліву скроню (т. 2 а.с. 99-102, 106-109).

Згідно висновків судово-медичної експертизи № 361-А/15 від 14.05.2015 р. та № 359-А від 14.05.2015 р., у зв`язку з подіями 04.04.2015 р. наявні у ОСОБА_9 тілесні ушкодження були заподіяні діями ОСОБА_12 із застосуванням вказаного гострого колюче-ріжучого предмету при обставинах, на які вказали свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_23 в ході проведення слідчого експерименту (т. 2 а.с. 104, 105, 111, 112).

Експерт ОСОБА_39 в судовому засіданні підтвердила достовірність експертних висновків та зазначила, що як медичний експерт вона проводить дослідження померлих та живих осіб, досліджувала медичну документацію та робила висновки щодо характеру, механізму, локалізації тілесних ушкоджень та їх тяжкості. В первинній експертизі № 264 А/15 від 24.04.2015р. щодо потерпілого ОСОБА_9 характер механізм та давність поранень встановлювались по медичній документації (в т.ч. протокол операції, історія хвороби, тощо). Опис каналу поранення можливий при дослідженні трупу шляхом відповідних інстументів, але потерпілий який залишився живим і після оперативного лікування та заживлення рани -розрізати рани для такого опису неможливо. В медичній документації зазначені всі пошкодження та їх розміри (довжина та ширина) 4х2 та 4,5х2,5 см. Було операційне втручання та ушита легеня, при цьому зазначено, що раневий канал починається ззаду наперед зверху вниз. Механізм тілесних ушкоджень виник в результаті колючо-ріжучого предмету, щодо якого неможливо було зробити висновок чи є він гострим з однієї чи двох сторін. Даних для проведення експертиз було достатньо, оскільки всі вони були надані. Також вона приймала участь у чотирьох слідчих експериментах де їх учасники зазначали і показували механізм та кількість нанесених ударів, при цьому будь яких розбіжностей чи сумнівів в їх показах не було. Жодних показів щодо ножиць не було, всі свідки та потерпілі в ході експериментів зазначали тільки про застосування обвинуваченим ножа. Кут нанесення удару та раневий канал не може бути встановлений будь якою додатковою чи комплексною експертизою. Ренген не може підтвердити раневий канал, а тільки може свідчити про зміну в розташуванні кісток скелету, води у полості та ушкодження легені. Потерпілому розрізали грудну клітину та робили ушивання міжреберної артерії, внаслідок чого він вижив, а коли б це своєчасно не зробили ОСОБА_9 міг померти, тому в експертизі зазначено про тяжкі тілесні ушкодження по крітерію небезпеки для життя в момент заподіяння. Від ножиць ушкодження зовсім інші, оскільки вони мають два розведених вівстря і коли входять в тіло не можуть бути на одному рівні. Жодних даних по такій локалізації та характеру ран в дослідженій нею медичній документації немає. Також вона приймала участь у слідчому експерименті де показання обвинуваченого на місці події про нанесення ударів спереду не відповідають механізму ушкоджень, а тому відсутність ржавчини чи бруду не було основним при визначенні про неможливість нанесення тілесних ушкоджень потерпілому саме вістрями ножиць. Таким чином експерт спростувала можливість нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 ножицями, зазначивши також, що це ушкодження не можливо було нанести з положення лежачи.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_12 , зокрема надані ним в ході проведення слідчого експерименту і відображені у протоколі від 26.05.2015 р., відповідно до яких, коли ОСОБА_8 переліз через огорожу будинку і знаходився на подвір`ї відразу наніс йому, ОСОБА_12 , три удари кулаком в підборіддя, а з лівого боку ОСОБА_9 також вдарив кулаком, від чого він впав на землю, а названі особи продовжили наносити йому удари ногами по тулубу та ногах. Потім він нащупав старі ножиці на земляній грядці , якими зліва направо наніс удар в область обличчя ОСОБА_8 , після чого, сидячи навпочіпки, через праве плече наніс один удар ножицями (розведеними вістрями) спереду в область грудей справа ОСОБА_9 , який знаходився у нього за спиною, а також з розмаху один удар ножицями ОСОБА_8 в область живота і ОСОБА_9 - один удар спереду в груди з лівої сторони (в область серця) (т.2 а.с.138-147).
При цьому суд бере до уваги, що крім самого обвинуваченого, ні потерпілі, ні свідки - очевидці подій - не підтверджують щодо наявності ножиць, оскільки їх ніхто не бачив і всі вони стверджували про нанесення ОСОБА_12 ударів саме ножем як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_8 , а їх показання щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим узгоджуються з висновками наведених судово-медичних експертиз.

Крім того, згідно висновку судово-медичної експертизи № 422-ая/15 від 28.05.2015 р. характер і локалізація наявних у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не відповідають засобу їх спричинення, на який вказував ОСОБА_12 при проведенні слідчого експерименту, оскільки ушкодження у потерпілого розташовані за задній поверхні грудної клітини в проекції 7-8 міжребер`я зліва, а обвинувачений стверджував, що наніс останньому вістрями ножиць один удар в область грудної клітини спереду. Більше того, тілесні ушкодження ОСОБА_9 не могли бути спричинені ножицями з розведеними вістрями, на що вказує ОСОБА_12 , оскільки на момент шпиталізації потерпілого при огляді ушкоджень (ран) не було вказано на наявність землі або іржі у рані, а сама рана, яка спричиняється вістрями ножиць має інший особливий характер, щодо якого не було зазначено в медичній документації (т.2 а.с. 149,150), що також підтвердила в судовому засіданні експерт ОСОБА_40 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1144-ая/15 від 06.04.2015 р., на підставі даних судово-медичного обстеження у ОСОБА_12 виявлені шкірна різана рана в області нігтьової фаланги першого пальця правої кісті, яка утворилась від дії гострого ріжучого предмету, а також ссадина та крововиливи на правій ніжній кінцівці, які утворилися від дії тупих твердих предметів, приблизно за 3-4 доби до обстеження, можливо в строки, вказані в постанові слідчого.Зазначені ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (п.2.3 «б», п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 48), що не протирічить показанням потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_21 і ОСОБА_23 про те, що в процесі захисту від нападу обвинуваченого, ОСОБА_9 міг заподіяти йому якість тілесні ушкодження. Будь яких інших ушкоджень, на які вказував обвинувачений, судово-медичним обстеженням не встановлено.

Доводи обвинуваченого, що він 04.04.2015 р. захищаючись від нападу ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 спричинив їм тілесні ушкодження ножицями, які взяв з землі на грядці, спростовуються показаннями потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_21 і ОСОБА_23 про те, що саме ножем були спричинені тілесні ушкодження потерпілим, які не вчиняли нападу на обвинуваченого, а також показаннями під час допиту в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_39 , висновками судово-медичної експертизи № 422-ая/15 від 28.05.2015 р. У суду немає підстав ставити під сумнів показання потерпілих, оскільки вони є послідовними, не суперечать висновкам судово-медичних експертиз та узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.

Оцінивши відповідно до ст.94 КПК України вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази є допустимими, належними, узгодженими між собою у взаємозв`язку, достовірними та достатніми для встановлення обставин вчинення ОСОБА_12 , злочинів у кримінальному провадженні, і не викликають у суду сумнівів, тому суд кладе їх в основу вироку.

Даючи оцінку досліджених під час судового розгляду доказів в сукупності, суд приходить до висновку, що пояснення обвинуваченого ОСОБА_12 про те, він не мав умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_9 , відповідають обставинам, встановленим під час судового розгляду, враховуючи направленість умислу обвинуваченого, спосіб та знаряддя злочину, кількість ударів, характер та локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Обов`язок доказування обставин, зазначених в ст. 91 КПК України (подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, форма вини, мотив, мета вчинення кримінального правопорушення, вид, розмір шкоди та інше) покладається на прокурора, що передбачено ст. 92 КПК України.

Замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом, коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.
Наявність в діях ОСОБА_12 умислу на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_9 не доведено під час судового розгляду.
Так, відповідно до ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Стадія замаху можлива лише у злочинах, вчинюваних з прямим умислом.

Безпосередня спрямованість на вчинення злочину означає, що особа розпочинає вчинення дій (бездіяльності), передбачених відповідною статтею Особливої частини КК (починає виконувати об`єктивну сторону злочину, ставить об`єкт кримінально-правової охорони у стан безпосередньої небезпеки заподіяння йому істотної шкоди).

Розмежовуючи замах і закінчений злочин, необхідно враховувати: а) конструкцію складу злочину, яка впливає на момент його закінчення; б) зміст умислу винної особи.

Характерна для замаху незавершеність об`єктивної сторони злочину є вимушеною. Особа не доводить злочин до кінця не за власною ініціативою, а з причин, які не залежать від її волі.

Відповідно до ст. 17 КК України добровільною відмовою є остаточне припинення особою за своєю волею готування до злочину або замаху на злочин, якщо при цьому вона усвідомлювала можливість доведення злочину до кінця. Особа, яка добровільно відмовилася від доведення злочину до кінця, піддягає кримінальній відповідальності лише в тому разі, якщо фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину.

Добровільність означає, що особа, яка почала вчинювати злочин і усвідомлює можливість (хоча б і з подоланням певних перешкод) доведення його до кінця, відмовляється від цього за власною ініціативою. Відмова в плані ст. 17 КК України повинна бути не результатом нездоланних у конкретній ситуації перешкод, а наслідком вільного волевиявлення суб`єкта, на формування якого можуть вплинути інші особи.

Необхідною ознакою добровільної відмови в силу прямої вказівки законодавця є суб`єктивний критерій - усвідомлення особою можливості доведення злочину до кінця. Вирішальним при цьому є відповідне уявлення самого суб`єкта.

Мотиви добровільної відмови при незакінченому злочині можуть бути різними. Остаточність відмови означає, що особа припиняє розпочатий злочин повністю і безповоротно. У неї відсутній намір продовжити злочин у майбутньому.

У злочинах з матеріальним складом, коли між вчиненням всіх необхідних дій і настанням суспільне небезпечних наслідків як обов`язкової ознаки об`єктивної сторони є певний проміжок часу, добровільна відмова можлива на стадії закінченого замаху.

Кримінально-правова оцінка у подібних ситуаціях залежить від результативності активної протидії настанню суспільне небезпечних наслідків. Якщо реальної шкоди об`єкту кримінально-правової охорони не заподіяно, особа взагалі не підлягає кримінальній відповідальності у зв`язку з добровільною відмовою від доведення злочину до кінця. У разі, коли заподіяно шкідливі наслідки, менш тяжкі порівняно із первісне запланованими кваліфікація дій винного відбувається з урахуванням фактично спричиненої шкоди.

Особа, яка добровільно відмовилась від доведення злочину до кінця, не підлягає кримінальній відповідальності за готування до цього злочину або замах на нього. Якщо ж фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину, особа за його вчинення повинна притягатись до відповідальності.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 31.01.2013 року у справі №5-32-кс12, при відмежуванні умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При дослідженні доказів їм необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 7.02.2003 №2).

Особа, яка добровільно відмовилась від убивства потерпілого або заподіяння шкоди його здоров`ю, підлягає кримінальній відповідальності лише за умови, що фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину.

У випадках, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі і смерті, вона не може бути притягнута до відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично було заподіяні. Замах на життя людини за жодних обставин не можна вчинити з непрямим умислом (постанова Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 31.01.2013 № 5-32кс12)

Про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_12 умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 , свідчать спосіб та знаряддя злочину, кількість ударів, характер та локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Згідно пояснень ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_21 та ОСОБА_23 знаряддям злочину був ніж.
Ці доводи вищезазначених осіб узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз № 264-А/15 від 24.04.2015 р. та № 364-А/15 від 14.04.2015 р., згідно яких виявлені у ОСОБА_9 ушкодження утворилися від дії гострого колюче-ріжучого предмету і при обставинах, на які показав потерпілий в ході проведення слідчого експерименту, а також з показаннями допитаної в судовому засіданні експерта ОСОБА_39 , яка зазначила, що можливо стверджувати, що ушкодження у потерпілого ОСОБА_9 були не характерні для нанесення ножицями, а вірогідно були нанесені ножем.
ОСОБА_12 наніс потерпілому ОСОБА_9 три удари, причинивши проникаючі колото-різані поранення грудної клітини зліва з ушкодженням лівої легені та межреберної артерії зліва, що супроводжувалися внутрішньо плевральним крововиливом та поверхневе різане поранення обличчя в вуличній області зліва та самостійно припинив свої дії при відсутності перешкод для їх продовження, оскільки мав можливість продовжити злочину діяльність.
Потерпілий ОСОБА_9 і обвинувачений ОСОБА_12 були раніше знайомі, неприязнених стосунків між ними не було. Обвинувачений наніс удари ножем потерпілому під час конфлікту, який виник між ОСОБА_8 а також ними, після якого обвинувачений зайшов до будинку, запропонував іншим особам, які в ньому знаходилися покинути його, бачив, як потерпілий ОСОБА_9 разом з іншими особами самостійно покинув домоволодіння.
Характер та локалізація поранень, встановлених у потерпілого ОСОБА_9 а саме проникаючі колото-різані поранення грудної клітини зліва з ушкодженням лівої легені та межреберної артерії зліва, які виникли від дії гострого колюче-ріжучого предмету - також не свідчить про наявність у обвинуваченого ОСОБА_12 прямого умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 , а навпаки свідчать про наявність у нього умислу на нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому. При цьому обвинувачений ОСОБА_12 підтвердив, що наміру на противоправне позбавлення життя ОСОБА_9 у нього не було.
При кваліфікації дії обвинуваченого ОСОБА_12 судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», у п.43 якого Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.
У цій правовій позиції можна видокремити такі конститутивні ознаки: а) обовязкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпцій; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що вину доведено «поза розумним сумнівом».
Враховуючи всі встановлені судом обставини кримінального правопорушення, оцінуючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає, що доводи обвинуваченого про відсутність у нього умислу на вбивство не спростовані, а його вина в замаху на вбивство не доведена відповідно критерію «поза розумним сумнівом», тому кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_12 за наслідками, які фактично наступили, тобто за ч.1 ст. 121 КК України, а не за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, як помилково кваліфіковано його дії стороною обвинувачення.

Оцінуючи в сукупності досліджені в ході судового розгляду докази, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, доведена у повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_12 за ч.1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Суд таким чином кваліфікує дії ОСОБА_12 виходячи з вимог ст.337 КПК України, якою передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, враховуючи те, що суд має право вийти за межі висунуто обвинувачення, зазначеного обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Кваліфікацію дій ОСОБА_12 стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, суд вважає помилковою, оскільки в ході судового розгляду стороною обвинувачення не надано доказів, підтверджуючих наявність у ОСОБА_12 умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 .
Позиція обвинуваченого ОСОБА_12 в частині перекваліфікації його дій щодо потерпілого ОСОБА_9 , як вчинення злочину при перевищенні меж необхідної оборони, суд вважає необґрунтованою, оскільки встановлені під час судового розгляду фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину свідчать про наявність у нього прямого умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому шляхом нанесення за допомогою ножа ударів ОСОБА_9 . В даному випадку не було суспільно небезпечного посягання на обвинуваченого з боку потерпілого, який діючи в стані необхідної оборони спричинив обвинуваченому легке тілесне ушкодження з метою захисту від небезпечного посягання ОСОБА_12 .

За таких обставин не можна вважати такі дії обвинуваченого як вчинені в обстановці захисту, з перевищенням меж необхідної оборони. Тому підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_12 немає.

Аналізуючи доводи сторони захисту стосовно того, що ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , а також свідки 04.04.2015 р. приходили до обвинуваченого з ціллю скоєння злочину та мали мотив на його вбивство, або спричинення йому тілесних ушкоджень у зв`язку з його відмовою приймати участь у шахрайських діях, суд вважає ці доводи безпідставними, жодним доказом не підтвердженими, не обгрунтованими, та такими, що спростовуються показаннями потерпілих і свідків та вищенаведеними доказами дослідженими у кримінальному провадженні.

Також суд вважає безпідставними доводи захисника з приводу відсутності освітлення під час подій злочину, які спростовуються відповіддю КП ЕЗО «Міськсвітло» на запит адвоката від 05.11.2015 р., з якої вбачається, що згідно графіку в період 03 квітня 2015р. увімкнення світла відбувалося о 19 год. 25 хв., яке вимикалося у першій годині ночі наступного дня, а в подальшому знов вмикалося о 5 год. ранку. 04.04.2015 р. світло було відключене з першої години ночі до п`ятої години ранку. Включення та відключення освітлення проводиться автоматично, будь яких заяв про непрацювання окремих ліхтарів, в т.ч. біля будинку № 19 по вул. Гомельська у м. Харкові до аварійно-диспетчерської служби не надходило.

Доводи обвинуваченого та його захисника щодо недопустимості доказів, зокрема отримання внаслідок проведення слідчого експерименту з ОСОБА_12 і призначення судових експертиз не уповноваженим слідчим, а також відбір і дослідження біологічних зразків обвинуваченого та проведення судово-медичних експертиз з порушенням вимог процесуального закону є необґрунтованими, спростовуються дослідженими судом у взаємозв`язку сукупністю зібраних доказів, тому в цій частині клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, невідкладний огляд місця події 04.04.2015 р. домоволодіння АДРЕСА_1 з письмової згоди власника проводив слідчий ОСОБА_41 , в цей же день до ЄРДР внесено відомості про вчинення злочину та доручено його розслідування слідчому ОСОБА_42 . Доводи захисника, щодо відсутності повноважень слідчого ОСОБА_43 суд важає необгрунтованими, оскільки згідно доручення начальника СВ Ленінського РВ від 30.04.2015 р. подальше досудове розслідування доручено ст.слідчому ОСОБА_43 , який з 04.05.2015 р. проводив відповідні слідчі дії (т.1 а.с. 6, т. 2 а.с. 6, 14-18, 125, т. 3 а.с. 51).

Згідно ст. 245 КПК України зразки для порівняльних досліджень (кров, слина, тощо) не є речовим доказом як і сама особа (людина), а вони являють собою речовину з допомогою якої проводиться експериментальне дослідження. За обставин добровільного надання цих речовин (зразків) закон не вимагає окремої постанови слідчого, прокурора. Ч.2 ст.245 КПК України стосується лише порядку відібрання зразків з речей і документів. В матеріалах кримінального провадження є постанови прокурора від 06.04.2015р. і 07.04.2015р. про відібрання біологічних зразків та протоколів слідчого від 06.04.2015р. і від 10.04.2015р. про отримання таких зразків крові та слини для експертизи у ОСОБА_12 та ОСОБА_8 (т.3 а.с.52-55).

Заповнення дактилокарти підозрюваного стосується біометричних даних і не є біологічним зразком.

Тому, всі протоколи слідчих дій та експериментів не протирічать вимогам ст.240 КПК України, які здійснювалися відповідно до процесуальних процедур, в т.ч. слідчий експеримент проводився в присутності захисника ОСОБА_12 , який ніяких зауважень до протоколів слідчих дій не надавав.

Виходячи з викладеного, в розумінні вимог ч.2 ст.87 КПК України зазначені захисником та обвинуваченим докази не можуть визнані недопустимими, оскільки при їх зібранні чи здійсненні процесуальних дій не було допущено істотних порушень прав людини та не потребували попереднього дозволу слідчого судді в зазначених захисником конкретних випадках. Також відповідно до ч.2 ст.89 КПК України такі докази не можуть визнані очевидно недопустимими. Згідно ст.94 КПК України суд оцінює кожен доказ з точки зору належності та допустимості після їх дослідження повно всебічно і неупереджено.

При дослідженні даних про особу обвинуваченого ОСОБА_12 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, не має місця реєстрації, за місцем фактичного проживання характеризується негативно. Згідно висновку амбулаторної судово - психіатричної експертизи №436 від 18.05.2015р. ОСОБА_12 на даний час ознак психозу та слабоумства не виявляє, за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься правопорушення, ОСОБА_12 знаходився поза будь - якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, а перебував в стані гострої неускладненої алкогольної інтоксікації, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними та за своїм психічним станом в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує. Відповідно до акту судово-наркологічної експертизи № 204 від 14.05.2015 р. ОСОБА_12 встановлено діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю без синдрому залежності, примусового лікування не потребує.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_12 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
При призначенні ОСОБА_12 виду та міри покарання відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину, обставини, що обтяжують покарання, вищезазначені данні про особу обвинуваченого, та вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, яке йому належить відбувати реально, оскільки його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 6800 грн. та моральної шкоди у розмірі 100000 грн. задовольнити частково. З урахуванням підтвердження майнової шкоди в наслідок придбання медичних препаратів та лікування згідно сплачених чеків суд вважає позов в частині відшкодування майнової шкоди повністю обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Враховуючи, що потерпілий ОСОБА_9 внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, який спричинив йому на очах у сторонніх осіб тяжкі тілесні ушкодження, зазнав фізичного болю, душевних страждань та переживань, чим був порушений звичайний уклад його життя, внаслідок спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, те що він знаходився тривалий час на лікуванні, в т.ч. стаціонарно, суд приходить до висновку, що діями обвинуваченого йому завдана моральна шкода, розмір якої судом визначений у сумі 30000 грн.

Доказів заподіяння моральної шкоди потерпілим у більшому розмірі суду не надано.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Згідно ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи №108 від 15.04.2015 р. в розмірі 613 грн.80 коп.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ « Харківської установи виконання покарань (№27)».
Початок строку відбування покарання ОСОБА_12 обчислювати з моменту його фактичного затримання - з 05 квітня 2015 р.
Згідно вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року зарахувати в строк покарання ОСОБА_12 строк його попереднього ув`язнення з 05 квітня 2015 р. по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 6800 грн. в

рахунок відшкодування майнової шкоди та 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи №108 від 15.04.2015 р. в розмірі 613 грн. 80 коп.

Речові докази: наволочку, фрагмент тканини та фрагмент марлевого бинта, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Відрізок липкої стрічки із слідами пальців рук зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3