справа №622/779/18
провадження №1-кп/619/501/18
ВИРОК
21 вересня 2018 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Феськи Золочівського району Харківської області,
громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 02.10.2017 Дергачівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 28.11.2017 Дергачівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив факти і обставини вчинення злочину, так, як це зазначено вище.
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні вище зазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 ,які виразилися в незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному з проникненням у сховище, вчинене повторно, суд кваліфікує за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається обставиною, яка пом`якшує його покарання.
Вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння суд, відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України, визнає обставиною, що обтяжує покарання.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, вчинив злочин у період іспитового строку, встановленого згідно вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 28.11.2017, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується як особа, проживаюча за рахунок тимчасових заробітків, зловживає спиртними напоями.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі Постанова), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким злочином згідно ст.12 КК України, наслідки, що настали, дані про особу винного, який на шлях виправлення не став, що свідчить про стійку кримінальну направленість дій обвинуваченого на скоєння злочинів, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті.
Крім того, суд враховує роз`яснення, які містяться в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено, що у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
Частиною 1 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив злочин у період звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд призначає йому покарання за правилами ст. 71 КК України та до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 28.11.2017.
Згідно ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 28.11.2017 та остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання.
Речові докази: алюмінієві бідони об`ємом 20 літрів та 3 літри, дві алюмінієві каструлі об`ємом по 3 літри кожна, оцинковану каструлю об`ємом 40 літрів, мідний подовжувач довжиною 15 метрів, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 вважати їй повернутими.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1