Справа № 211/2505/15-к
Провадження № 1-кп/211/157/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
її захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження № 0001062 відносно
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, не працює, заміжньої, має на утримані малолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
03.11.2014 року близько 16:00 години, будучи фізичною особою- підприємцем, зареєстрованим 28.02.2014 за №0057465 у Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, діючи умисно, порушуючи умови Договору оренди нежитлового приміщення №01/а/2013 від 12 03 2013 року шляхом незаконного використання поза волею власника нежитлове приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 у якості магазина « ІНФОРМАЦІЯ_3 », знаходячись у приміщені вказаного магазину, назвавши себе у розмові із раніше не знайомою гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 власницею зазначеного магазину, запропонувала останній переглянути каталог меблів із різноманітними фотографіями повідомляючи їх ціну на власний розсуд та пропонуючи придбати у неї будь-який товар із каталогу. При цьому, ОСОБА_4 діючи з метою незаконного заволодіння грошовими коштами гр. ОСОБА_6 , умисно замовчуючи інформацію про відсутність власних виробничих та складських приміщень для виробництва меблів, не повідомляючи вказаному покупцю інформацію про фактичну відсутність права власності на запропоновані меблі, а також про відсутність власних представницьких повноважень від офіційних виробників та постачальників меблів в Україні, замовчуючи інформацію про відсутність договірних стосунків з власниками, складальниками, вантажниками та перевізниками меблів пообіцяла гр. ОСОБА_6 за будь-яких умов доставити у тижневий строк вибрану нею спальню «Токіо» до місця її помешкання за 10000,00 гривень, за адресою: АДРЕСА_3 , за умови обов`язкової попередньої оплати 50% від суми вартості замовлених меблів, та сплати решти грошових коштів після доставки меблів на склад.

Після цього, ОСОБА_4 ввівши вказаним чином в оману гр. ОСОБА_6 та отримавши від неї згоду на придбання спальні «Токіо», бажаючи протиправно заволодіти грошовими коштами потерпілої гр. ОСОБА_6 шляхом обману, знаходячись у приміщенні вказаного магазину запропонувала гр. ОСОБА_6 невідкладно укласти з нею договір на поставку меблів від 03.11.2014 року на вигідних умовах.

У свою чергу, гр. ОСОБА_6 являючись введеною в оману, знаходячись під психологічним тиском збоку гр. ОСОБА_4 викликаним спокусливою вигодою, уклала з ОСОБА_4 письмовий договір поставки вказаних меблів як покупець, після чого добровільно передала ОСОБА_4 власні грошові кошти в сумі 6000,00 гривень готівкою, в якості попередньої оплати за майбутню поставку на її адресу спальні «Токіо» протягом 30 днів з моменту підписання договору.

У той же час, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що на момент укладання з гр. ОСОБА_6 вказаного договору поставки спальні «Токіо», вона не за яких умов не буде виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором, особисто підписала вказаний договір поставки як продавець зазначеного у цьому договорі товару і отримавши від останньої 6000,00 гривень готівкою, в якості попередньої оплати за майбутню поставку вказаного товару, особисто склала і видала гр. ОСОБА_6 безномерний товарний чек на загальну суму 10 000,00 грн. з позначкою найменування сплаченого товару та попередньої сплати у розмірі 6 000,00 грн.

Після цього, гр. ОСОБА_6 перебуваючи у стані легковажної довірливості вийшла із приміщення вказаного магазину та пішла до місця свого мешкання, очікуючи у майбутньому виконання ОСОБА_4 зобов`язань щодо поставки спальні «Токіо».

Надалі, 07.11.2014 року близько о 16:30 годин, ОСОБА_4 , знаходячись у невстановленому місці, використовуючи довіру гр. ОСОБА_6 засновану на цивільно-правових відносинах з останньої, зателефонувала гр. ОСОБА_6 на мобільний телефон та бажаючи довести свій вказаний злочинний намір до кінця, повідомила гр. ОСОБА_6 , що її спальня «Токіо» поставлена на склад, але доставка меблів на адресу мешкання останній буде виконана 08.11.2014 року після сплати решти суми замовлення. У свою чергу, після вказаної розмови гр. ОСОБА_6 продовжуючи знаходитись під впливом обману і легковажної довірливості, прийшла через незначний проміжок часу до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » де зустріла раніше їй не знайому гр. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка назвалась співпрацівником ОСОБА_4 і діючи за вказівкою останньої отримала від гр. ОСОБА_6 гроші в сумі 4000,00 гривень готівкою, видавши товарний чек №0711 на вище вказану суму, після чого гр. ОСОБА_6 вийшла із приміщення магазину очікуючи у майбутнього виконання ОСОБА_4 зобов`язань щодо поставки спальні «Токіо».

В подальшому, у період з 03.11.2014 року до 08.11.2014 року, ОСОБА_4 отримавши від гр. ОСОБА_8 вказані грошові кошти в сумі 4000,00 гривень готівкою, свої зобов`язання перед гр. ОСОБА_6 щодо поставки спальні «Токіо» не виконала, завдавши матеріального збитку гр. ОСОБА_6 на загальну суму 10000,00 гривень.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст. 190 ч 1 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману ( шахрайство ).
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнала повністю та вона і її захисник ОСОБА_5 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінальної справи щодо неї з наведених підстав.
Заслухавши думку інших учасників судового провадження прокурора який не заперечував проти заявленого клопотання, потерпілу, яка заперечувала проти закриття провадження по справі та звільнення обвинуваченої від відповідальності , суд дійшов наступного висновку.
На підставі ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Згідно до ст. 49 ч.1 п.2 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності , якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Згідно ч. 2 ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років або інше, більш м`яке покарання, за винятком основного покарання у вигляді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Санкція ч. 1 ст. 190 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
В судовому засіданні встановлено, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі до трьох років та з моменту вчинення нею кримінального правопорушення минуло більше трьох років. ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо та просить кримінальне провадження щодо неї закрити у зв`язку із закінченням строків давності.
ОСОБА_4 після вчинення в період з 03 по 08 11 2014 року злочину відносно потерпілої ОСОБА_6 вчинила ще злочин середньої тяжкості за ст.. 190 ч 2 КК України, останній з них 12 12 2014 року. Ч. 3 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності переривається , якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин. Отже строк давності слід відраховувати з 12 12 2014 року.
Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_4 на підставі ст. 49 КК України слід звільнити від кримінальної відповідальності за ст. 190 ч.1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності , а кримінальне провадження щодо неї закрити.
Керуючись ст.ст. 284 ч.2 п.1, 285-288, 369 КПК України , суд ,
У Х В А Л И В:
На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження № 0001062 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України закрити.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 залишити без розгляду, роз"яснивши її право звернутися з позовом в порядку цивільного провадження.
Запобіжний захід не обирався.
На ухвалу протягом 7 днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1