справа № 401/2262/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2018 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Леськи, Черкаського району Черкаської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, тимчасово не працює, який зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , мешкає в будинку АДРЕСА_1 , судимості не має,
- у вчиненні злочину, передбаченогоч.1 ст.121 КК України,-
ОСОБА_5 умисно спричинив тяжке тілесне ушкодження, за таких обставин.
Так, ввечері 05 липня 2017 року брати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 зі знайомим ОСОБА_9 , після вживання алкогольних напоїв в с. Захарівка Світловодського району Кіровоградської області, на двох мопедах приїхали відпочити в с. Іванівка Світловодського району Кіровоградської області.
Опівночі з 05 на 06 липня 2017 року на дорозі в с. Іванівка Світловодського району Кіровоградської області, між мешканцями с. Іванівка - ОСОБА_5 і його товаришем, з одного боку, та братами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , і ОСОБА_9 , з другого боку, виник конфлікт.
Після вказаного конфлікту брати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з ОСОБА_9 , направилася на мопедах додому.
За селом Іванівка, по дорозі біля с. Медерово Світловодського району Кіровоградської області, ОСОБА_5 з товаришами наздогнали ОСОБА_9 та братів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , де конфлікт відновився.
В ході конфлікту, ОСОБА_5 , діючи умисно, не вступаючи у змову з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс удар дерев`яною бітою в область голови ОСОБА_6 , від яких останній впав. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_5 дерев`яною бітою наніс декілька ударів в область голови ОСОБА_6 .
В результаті протиправних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: - відкритої черепно мозкової травми у виді перелому своду та основи черепу, забій мозку з локалізацією лобної долі справа з невеликими забиттями тім`яних долей з наявністю крововиливів в кісткові тканини лобної кістки, решітчетої кістки і пірамідку лівої скроневої кістки, паралітичного сходження косоокість правого ока, парезу відвідного нерву лівого ока, гематоми вік правого ока, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння; - перелому остистого відростку 6-го шийного хребця з кровопідтьоком у м`які тканини шиї в цій зоні, який відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень; - кровопідтьок грудної клітини, який відносяться до категорії легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.
Не зважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, суд вважає, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що внаслідок завданих йому тілесних ушкоджень на лікування він витратив значні кошти. Лише на частину витрат на його лікування збереглися документи. В зв`язку з понесеними витратами потерпілий ОСОБА_6 у справі подав цивільний позов, та з врахуванням наданих в судовому засіданні уточнень, просив суд задовольнити позов, та стягнути з ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди понесені витрати на лікування в розмірі 6747,68 грн., та 70 тисяч гривень у відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода йому завдана внаслідок отримання тяжкого тілесного ушкодження, фізичних та психологічних страждань від отриманого болю, тривалого лікування, що потягло за собою суттєву зміну звичного способу життя. (а.с. 10, 152, 153).
Показаннями свідка ОСОБА_27 , яка під час допиту в судовому засіданні показала, що дійсно 05 липня 2017 року її чоловік ОСОБА_19 святкував з братами день народження ОСОБА_28 . Ввечері хлопці поїхали грати в більярд в с. Іванівку. Вночі її чоловіка побили. Чоловік розповів, що троє хлопців з ОСОБА_29 наздогнали їх подорозі і його побили бітою біля с. Медорово. На лікування чоловіка вони витратили значні кошти.
Показаннями свідка ОСОБА_8 , який під час допиту в судовому засіданні показав, що має інвалідність 3-ї групи. 05 липня 2017 року він святкував своє день народження з братами ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та знайомим ОСОБА_9 , дома у брата ОСОБА_18 . Він був сильно випивший, та пам`ятає лише, що вночі поїхали на мопедах в Іванівку грати в більярд. Вранці він прокинувся в посадці. Брат ОСОБА_18 був побитий та в крові.
Крім вищевикладених показань потерпілого та свідків, вину обвинуваченого повністю доводять досліджені в ході судового розгляду такі докази:
Протокол усної заяви про злочин від 06 липня 2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 просить притягти до кримінальної відповідальності невідомих, які вночі 06 липня 2017 року біля с. Іванівка спричинили йому тілесні ушкодження. (а.с.106).
Протокол огляду місця події від 06 липня 2017 року, з якого вбачається, що місцем огляду є ділянка місцевості між селами Іванівка та Медорово Світловодського району де сталася подія (а.с.107,108).
Протокол огляду місця події від 07 липня 2017 року, з якого вбачається, що місцем огляду є територія ферми в селі Іванівка Світловодського району. Слідча дія проводилася з відеофіксацією з участю ОСОБА_5 , який розповів слідчому та показав де він вночі 06 липня 2017 року сховав біту, якою наносив удари ОСОБА_6 . Дерев`яна біта вилучена слідчим. Вказаний відеозапис було переглянуто в судовому засіданні (а.с.110,111).
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив суд виключити вказаний доказ. Свої заперечення проти вказаного доказу вини ОСОБА_5 сторона захисту мотивувала тим, що вказана слідча дія є недопустимим доказом через те, що слідчим фактично проводився не огляд місця події, а слідчий експеримент з участю ОСОБА_5 та за відсутності захисника.
Прокурор просив відмовити в задоволенні заяви захисника посилаючись на те, що вказана слідча дія проведена у відповідності до положень КПК України.
Суд відхиляє заперечення захисту проти вказаного доказу з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Проте, частиною першою статі 237 КПК України передбачено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
При цьому, до огляду можуть запрошуватися інші учасники кримінального провадження.
Судом встановлено, що станом на 07 липня 2017 року у справі проводилися слідчі дії пов`язані з пошуком предмету злочину, яким було спричинено тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 .
Саме ОСОБА_5 , сприяючи слідству добровільно повідомив, що предмет злочину, яким він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 , є біта, яка ним захована, і він бажає її видати працівникам поліції.
З метою відшукання речового доказу предмету злочину, слідчим було залучено до проведення огляду місцевості ОСОБА_5 , який на час проведення огляду місцевості не набув статусу підозрюваної особи, та який, в чому переконався суд переглянувши відеозапис, добровільно показав слідчому місце схову біти, та добровільно видав предмет злочину дерев`яну біту.
Встановлені обставини свідчать, що слідчим 07 липня 2017 року проводився саме огляд місцевості, а не слідчий експеримент. Для проведення слідчого експерименту станом на 07 липня 2017 року були відсутні підстави.
При цьому суд враховує, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він добровільно повідомив та показав слідчому місце де він сховав біту, якою вночі 06 липня 2017 року наносив удари ОСОБА_38 .
На підставі викладеного суд приймає результати вказаної слідчої дії, зафіксовані в протоколі огляду місця події від 07 липня 2017 року, як належний та допустимий доказ обвинувачення, який у єдності та в сукупності з іншими доказами має суттєве значення у справі.
Протокол огляду предметів від 18 липня 2017 року, який містить результати огляду дерев`яної біти, яку видав ОСОБА_5 , якою він наносив ОСОБА_6 удари та спричинив тілесні ушкодження, та одягу потерпілого ОСОБА_6 . Постанова про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів та здачу речових доказів на зберігання від 18 липня 2017 року, з яких видно, що вилучені в ході оглядів місця події 06 та 07 липня 2017 року дерев`яна біта, чоловічі штани та олімпійка з плямами бурого кольору оглянуто, визнано речовими доказами та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області. (а.с. 136, 137)
Висновок судово-медичної експертизи №158 від 21 серпня 2017 року, з якого видно, що у потерпілого ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у виді: - відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому своду та основи черепу, забій мозку з локалізацією лобної долі справа з невеликими забиттями тім`яних долей з наявністю крововиливів в кісткові тканини лобної кістки, решітчетої кістки і пірамідку лівої скроневої кістки, паралітичного сходження косоокість правого ока, парезу відвідного нерву лівого ока, гематоми вік правого ока, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння; - перелому остистого відростку 6-го шийного хребця з кровопідтьоком у м`які тканини шиї в цій зоні, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень; - кровопідтьок грудної клітини, які відносяться до категорії легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.
Суд звертає увагу на висновок експерта про те, що найменшвірогідно, що вказані ушкодження могли виникнути при падінні з висоти власного росту з ударом о тупий предмет. Кількість контактів не менше трьох (а.с.140-142).
Винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині також підтверджується:
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 липня 2017 року, з якого видно, що свідок ОСОБА_9 впізнав за фотознімками ОСОБА_11 , як одного з нападників вночі 06 липня 2017 року біля с. Медорово, який міг нанести удар по голові ОСОБА_6 (а.с.120-124).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 липня 2017 року, з якого видно, що свідок ОСОБА_7 впізнав за фотознімками ОСОБА_11 , як особу, яка вночі 06 липня 2017 року біля с. Медорово бітою міг нанести ОСОБА_6 тілесні ушкодження. Також впізнав за фотознімками ОСОБА_5 , як особу, яка вночі 06 липня 2017 року біля с. Медорово побіг за ОСОБА_39 . Також впізнав за фотознімками ОСОБА_10 , як особу, яка вночі 06 липня 2017 року біля с. Медорово під час сутички побіг за ним (а.с.125-129).
Відповідно до статті 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Перевіряючи результати пред`явлення потерпілому та свідкам ОСОБА_7 , ОСОБА_40 , для впізнання осіб за фотознімками на критерії належності, допустимості та достовірності вказаних доказів суд ураховує, що свідок ОСОБА_11 стверджував, що він не наносив удари бітою ОСОБА_41 , а в той час гнався за ОСОБА_9 .
Сторона захисту не ставила під сумнів вказані свідчення свідка ОСОБА_11 .
Навпаки, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні в присутності захисника неодноразово зазначав, що в той час коли ОСОБА_11 та ОСОБА_10 розмовяли з ОСОБА_25 та ОСОБА_42 , саме він бітою наніс потерпілому ОСОБА_6 декілька ударів в область плечей, намагаючись вибити у нього з рук палицю.
Вказані свідчення як свідка ОСОБА_11 так і обвинуваченого ОСОБА_5 узгоджуються між собою, нічим не опорочені, стороною захисту не спростовані, та у взаємозв`язку з іншими показаннями свідків та потерпілого наданих у судовому засіданні, переконують суд в їх правильності, достовірності та відповідності реальним подіям.
Крім цього, при оцінці результатів вказаних слідчих дій у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, суд враховує час і місце події злочину. Спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 відбулося вночі, на дорозі між населеними пунктами. Внаслідок відсутності освітлення місця події, внаслідок перебування потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_35 у стані алкогольного сп`яніння, вони чітко не могли розгледіти нападників, а саме, хто на кого нападав, тому при проведенні впізнання по фотокартках могли припуститися помилки, вказуючи на особу, яка наносила удари, а саме на ОСОБА_11 , а не на ОСОБА_5 , який також на місці події був з бітою і стояв на стороні ОСОБА_5 .
Протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 липня 2017 року, з якого видно, що свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 повідомили, що не впізнали за фотознімками ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , як докази на користь захисту, суд до уваги не бере, оскільки вони спростовуються іншими взаємопов`язаними та взаємодоповнюючими належними, достовірними та допустимими доказами, які безсумнівно доводять той факт, що на місці події були всі вказані особи (а.с.130-135).
В судовому засіданні перевірялася позиція сторони захисту, обґрунтована на доводах обвинуваченого ОСОБА_5 , про те, що він, захищаючи себе, не навмисно наніс декілька ударів ОСОБА_6 бітою по голові.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_12 , показав, що дійсно близько 01 години ночі 06 липня 2017 року він катався в Іванівці на автомобілі з ОСОБА_43 , ОСОБА_10 та ОСОБА_44 . Біля магазину вони зустріли чотирьох незнайомих хлопців з мопедами, які сидячи біля зупинки пили пиво. Один з невідомих низького росту став чіплятися, хотів мірятися силою, тому він своїх товаришів відвіз по домівках.
Отже, свідок захисту ОСОБА_12 не був присутнім під час спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, а тому його свідчення не підтверджують версію сторони захисту.
Свідок захисту ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що дійсно вніч з 05 на 06 липня 2017 року біля магазину в с. Іванівка почався конфлікт з незнайомими хлопцями, які приїхали в Іванівку та вимагали горілки. Молодший з них - ОСОБА_18 пропонував помірятися силою, провокував бійку. Він зателефонував ОСОБА_45 , якому повідомив, що у них сутичка з хлопцями з Косівки. ОСОБА_16 приїхав на автомобілі, і вони втрьох ОСОБА_5 , ОСОБА_16 та він, за селом знайшли незнайомців, які їх зупинили та просили бензин. Під час конфлікту ОСОБА_20 виламав палицю, і з нею став нападати на ОСОБА_46 цей час на нього напав інший незнайомець з яким вони відбігли в сторону, тому він не бачив хто наносив удари ОСОБА_38 .
Вказаним показанням свідків суд надає критичну оцінку, оскільки свідки захисту ОСОБА_10 та ОСОБА_11 як учасники вказаних подій, своєю присутністю та демонстрацією зброї створили умови виниклої бійки. Тому суд вважає, що своїми показаннями вказані свідки намагаються пом`якшити вину ОСОБА_5 у скоєному злочині.
Статтею 124 Кримінального кодексу України передбачена кримінальна відповідальність за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця.
Суд зазначає, що відповідно до статті 36 Кримінального кодексу України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільне небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК УКраїни.
Суд зауважує, що обов`язковою умовою кваліфікації заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження за ст.124 КК України є перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони, уявної оборони або в умовах необхідності затримання злочинця. Якщо буде встановлено, що винний не перебував у такій обстановці, вчинене ним за наявності підстав слід кваліфікувати за ст.121 КК України.
При цьому, оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК.
Не виникає стану необхідної оборони у разі«захисту» зазначених у ч. 1 ст. 36 КК України охоронюваних законом прав та інтересів від діяння, яке через малозначність не становить суспільної небезпеки (ч. 2 ст. 11 КК України).
Судом встановлено, що брати ОСОБА_53 з ОСОБА_25 вночі, в стані алкогольного сп`яніння поверталися додому з с. Іванівка.
Проте, мешканці с. Іванівка ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , озброївшись бітами, наздогнали братів ОСОБА_54 та ОСОБА_26 вже за межами с. Іванівка, біля с. Медорово з метою виявлення свого невдоволення присутністю сторонніх в їх селі.
Достовірно встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_55 не були озброєні, а тому, також внаслідок перебування в стані сп`яніння, не створювали небезпеки. Разом з ними їх брат ОСОБА_8 , який має інвалідність та пересувається на протезі, був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Причиною зупинки на дорозі братів ОСОБА_54 стало те, що в мопеді потерпілого закінчився бензин.
Проте, ОСОБА_5 зі своїми товаришами наздогнавши мешканців сусіднього села стали відкрито демонстрували взяті з собою біти, що на переконання суду було явною демонстрацією своєї переваги над ОСОБА_37 та ОСОБА_56 в конфлікті.
Суд визнає достовірними та переконливими показання потерпілого ОСОБА_6 про те, що у вказаній обстановці він виламав на обочині палицю саме для захисту себе і своїх братів від озброєних бітами нападників, які створювали небезпеку.
Суд зауважує, що потерпілий ОСОБА_6 жодному з нападників не спричинив шкоди, і вказаний факт захистом неспростовано.
Навпаки, на переконання суду ОСОБА_5 , маючи реальну можливість не їхати та не вступати в конфлікт та в бійку з невідомими, взяв з дому з собою біту, та з неприязнених відносин наздогнавши з товаришами по дорозі за межами села мешканців іншого села, свідомо вступив з ними у сварку, демонструючи зброю, тим самим створив умови для виникнення бійки, та передбачав можливість застосування в ній своєї біти для нанесення нею тілесних ушкоджень. При цьому, маючи реальну можливість не застосовувати у бійці наявну біту, ОСОБА_5 не зупинився після нанесення потерпілому ОСОБА_6 першого удару, та продовжив наносити удари в область голови потерпілому до того моменту, поки той не впав.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи озброєним бітою, сам створив загрозу для здоров`я і життя потерпілому ОСОБА_6 , а тому на момент нанесення бітою ударів ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 не міг перебувати та не перебував у стані необхідної оборони.
На підставі викладеного, суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_5 саме з метою свого захисту, наносив удари, не менше трьох ударів, бітою ОСОБА_6 в область голови, та спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження перевищив межі необхідної оборони.
Суд вважає, що наносячи бітою декілька ударів потерпілому ОСОБА_6 в область голови, підсудний ОСОБА_5 діяв свідомо та умисно, його дії були спрямовані на протиправне спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.
Дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, проаналізувавши та оцінивши зібрані у справі докази в їх єдності, і сукупності, та у взаємозв`язку, суд доходить висновку, що зібрані докази поза розумним сумнівом є належними, допустимими, достовірними та достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим в інкримінованому йому злочині.
Даючи оцінку результатам судового розгляду справи, керуючись законом, суд визнає, що вина обвинуваченого доведена повністю, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує як вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто за ч. 1 ст. 121 КК України.
При призначенні покарання, відповідно до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Підсудним вчинено тяжкий злочин, він не має судимості, має постійне місце проживання де характеризується посередньо, не працює, не знаходиться на обліку у лікарів нарколога та психіатра, неодружений.
Обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання суд не встановив.
З урахуванням встановлених обставин справи, та даних, що характеризують особу обвинуваченого, виходячи з загальних засад призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання і призначення менш суворого покарання особі, яка раніше не вчиняла злочини, враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідним обставинам та характеру скоєного правопорушення, та необхідним і достатнім для виправлення винної особи, враховуючи, що обвинувачений не працює та немає офіційного самостійного доходу, суд вважає, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання за інкримінований йому злочин в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.
Суд враховує інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_5 , яка міститься у досудовій доповіді уповноваженого органу пробації, відповідно до якої орган пробації вважає, що ОСОБА_5 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. Враховуючи те, що ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та немає в близькому оточенні осіб, які здійснюють на нього негативний вплив, можливо досягнути правослухнянної поведінки без застосування покарань, пов`язаних з позбавленням або обмеженням волі.
Суд бере до уваги характер вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, та те, що обвинувачений запевняв, що він не буде вчиняти нових кримінальних правопорушень, суд визнає, що виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів дійсно можливе без ізоляції його від суспільства, і його можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням на визначений іспитовий строк з покладанням на нього, передбачених ст.76 КК України обов`язків.
Вирішуючи справу в частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 суд виходить з таких положень чинного законодавства.
Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Судом встановлено, що внаслідок умисного спричинення ОСОБА_5 тяжкого тілесного ушкодження, потерпілий ОСОБА_6 опинився у лікарні, де йому надавалася оплатна медична допомога та лікування.
На вказане лікування ОСОБА_6 витратив грошові кошти, і вказані витрати підтверджуються наданими ним доказами на загальну суму 6747,68 грн.
Вказані витрати є матеріальною шкодою, яка підлягає відшкодуванню обвинуваченим ОСОБА_5 , як особою яка завдала таку шкоду потерпілому.
Факт отримання потерпілим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень в результаті злочину обвинуваченого ОСОБА_5 , перенесені страждання потерпілим у результаті отриманих травм, тривале лікування потерпілого, є безспірними.
Визначаючи розмір суми компенсації завданої моральної шкоди суд враховує обставини за яких була завдана така шкода потерпілому ОСОБА_6 , ступінь його моральних страждань, факт порушення його нормальних життєвих зв`язків, та беручи до уваги складність та тривалість лікування потерпілого, виходячи з засад розумності і справедливості, враховуючи сімейний та майновий стан обвинуваченого, в рахунок відшкодування моральної шкоди на думку суду з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 слід стягнути 20 000 грн.
Прокурором в інтересах Олександрійської Центральної районної лікарні заявлено цивільний позов про відшкодування понесених лікарнею витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 в розмірі 14 872 грн. 82 коп. (а.с. 11-15).
Вирішуючи справу в частині цивільного позову прокурора суд виходить з вимог ч.1 ст.1206 ЦК України, відповідно до яких, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.
Судові витрати підлягають стягненню з засудженого відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 3 (три) роки.
В силу ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 6 747,68 грн., у відшкодування моральної шкоди компенсацію в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн., а всього 26 747 (двадцять шість тисяч сімсот сорок сім) грн. 68 коп.
Цивільний позов прокурора задовольнити та стягнути з ОСОБА_5 на користь Олександрійської Центральної районної лікарні у відшкодування понесених витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 в розмірі 14 872 грн. 82 коп.
Речові докази по справі:
1. Чоловічі штани червоного кольору та чоловіку олімпійку зеленого кольору з плямами бурого кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області за адресою м. Світловодськ по вул. Віталія Куцевича, 8, повернути потерпілому ОСОБА_6 за належністю;
2. Дерев`яну біту, яка зберігається в камері зберігання речових доказів Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області за адресою м. Світловодськ по вул. Віталія Куцевича, 8, знищити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд упродовж 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя: підпис Згідно з оригіналом
Суддя Світловодського
міськрайонного суду ОСОБА_1