Справа № 744/100/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/506/2018
Категорія - ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 03 березня 2018 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Семенівка Чернігівської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26 травня 2010 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.307, ч.1 ст.311, ч.2 ст.389, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 Кримінального кодексу України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 23 (двадцять три) дні з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю засудженого, звільненого від відбуття покарання 25 листопада 2013 року на підставі ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2013 року із застосуванням ст.81 Кримінального кодексу України умовно-достроково на невідбутий строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці 12 (дванадцять) днів, судимість не знята та не погашена,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 03 березня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України та на підставі ч.1 ст.69 Кримінального кодексу України призначено йому основне покарання більш м`якого виду, не зазначеного в санкції ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України за цей злочин, у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням товарознавчої експертизи, у розмірі 1384 (одна тисяча триста вісімдесят чотири) гривні 18 копійок.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 29 листопада 2017 року у вечірній час ОСОБА_6 , маючи умисел на крадіжку, зі сторони присадибної ділянки під`їхав на автомобілі до нежилого домоволодіння ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_2 , де, продовжуючи свою протиправну діяльність, користуючись відсутністю власниці та сторонніх осіб, через незачинені двері проник до середини будинку, звідки викрав металеву різницю вагою 92 кг вартістю 368 гривень 00 копійок за ціною чорних металів, викотивши її на вулицю. У подальшому ОСОБА_6 через незачинені двері проник до сараю вказаного господарства, звідки здійснив крадіжку алюмінієвої миски ємністю 15 л вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1249 від 08 грудня 2017 року 142 гривні 50 копійок, після чого викрадене покотив до автомобіля, тим самим місце події залишив, отримавши реальну можливість розпоряджатися та користуватися викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 510 гривень 50 копійок.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням до житла та приміщення, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок місцевого суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого вважає, що вирок Семенівського районного суду Чернігівської області підлягає скасуванню. Вказує, що щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів це одна складова обставина єдиної пом`якшуючої обставини, адже каяття неможливе без визнання провини та надання пояснень про обставини скоєних злочинів. Таким чином, суд за наявності лише однієї обставини, що пом`якшує покарання призначив покарання із застосуванням ст.69 КК України. Зазначає, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке є тяжким, суб`єктивна сторона якого виражається у прямому умислі, що підвищує суспільну небезпеку. Також, вказане правопорушення ОСОБА_6 вчинив будучи раніше неодноразово судимим за корисливі кримінальні правопорушення та маючи не погашену судимість за тяжкий злочин. Крім того, судом не взято не уваги, що попередня судимість обвинуваченого була за злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, за який ОСОБА_6 засуджено із застосуванням ст..75 КК України, що спряло утвердженню у нього відчуття безкарності та розцінювання злочинної діяльності як джерела легкого заробітку. Згідно досудової доповіді органу пробації оцінка ризиків вчинення повторних злочинів є високою. Також вказує, що шкода завдана кримінальним правопорушенням не відшкодована.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити з вказаних у ній обставин, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового засідання у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК визнав повністю, щиро розкаявся.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням до житла та приміщення.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Вирішуючи питання стосовно призначення покарання ОСОБА_6 колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не знаходять своє підтвердження.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.ст.65,66,67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, особу винного, який за місцем фактичного проживання характеризується позитивно, здобув базову загальну середню освіту, не одружений, не працює, раніше судимий, стан його здоров`я, який є задовільним, також бере до уваги наявність відповідно до п.1 ч.1 ст.66 Кримінального кодексу України двох пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, зокрема, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, присутність обумовленої п.1 ч.1 ст.67 Кримінального кодексу України однієї обтяжуючої покарання обвинуваченого обставини, а саме рецидиву злочинів і дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 достатнім та необхідним покаранням буде застосувати правила ч.1 ст.69 КК України і призначити йому основне покарання більш м`якого виду, не зазначеного в санкції ч.3 ст. 185 КК України за цей злочин, а саме покарання у виді арешту на строк у межах, встановлених ч 2 ст.60 КК України.

З огляду на вимоги ст.65 КК України, колегія суддів, з урахуванням вищезазначеного, а також стану здоров`я обвинуваченого, дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

В апеляційній скарзі прокурором не наведено обставин, які б свідчили про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст.69 КК України.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції кримінального закону.

Судом першої інстанції було прийнято до уваги те, що обвинуваченим, як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні було надано змістовні, повні та правдиві показання про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які повністю викривають його у вчиненому, те, що він добровільно, своєю активною поведінкою сприяв розкриттю злочину та з`ясуванню обставин його вчинення, щиро розкаявся, що потерпіла з цивільним позовом до обвинуваченого не зверталась та претензій до нього не має.

Доводи апеляційної скарги прокурора про суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення не можуть бути підставою для призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання, оскільки судом першої інстанції були враховані всі обставини вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки.

Інших даних, які б свідчили про необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання, в апеляційній скарзі не наведено, не встановлені такі і дані і під час апеляційного розгляду.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Семенівського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 03 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції .

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4