Справа № 591/2374/17
Провадження № 1-кп/591/110/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Зарічному районному суді м. Суми кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченківське, Куйбишевського р-ну, Запорізької обл., громадянина України, українця, одруженого, з середньою спеціальною освітою, працюючого слюсарем у ФОП ОСОБА_11 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого

за ст. 296 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_10 , 07 січня 2017 року, близько 03 год. 30 хв., знаходячись поряд з розважальним закладом «Луна» за адресою м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, 21, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань, безпричинно наніс один удар правою рукою в обличчя потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок чого останній впав. Після цього ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_8 та наніс кілька ударів ногами в область голови, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у виді перелому лівої скулової кістки зі зміщенням та гематоми лівої периорбітальної області.

Свою вину у вчиненні злочину при зазначених обставинах ОСОБА_10 в судовому засіданні не визнав та пояснив, що дійсно в той день перебував в розважальному закладі «Луна», але з потерпілим у нього не було конфлікту, ударів останньому не наносив, потерпілого раніше не знав, хто його бив не знає, чому його обмовляє потерпілий також пояснити не може.

Не зважаючи на такі пояснення обвинуваченого суд вважає, його вина у вчиненні зазначені злочину повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що в ніч з 06 на 07 січня 2017 року відпочивав в барі «Луна», під ранок викликав таксі та разом з дівчиною на прізвище ОСОБА_12 вийшли на вулицю, щоб поїхати вже додому. Він був тверезий. По дорозі до таксі на вулиці зустріли 3-х хлопців, які почали чіплятися до дівчини. Він зробив зауваження, після чого ОСОБА_10 , якого раніше не знав, один чи два рази вдарив його в обличчя кулаком правої руки, після чого він впав та втратив свідомість. Прийшов до тями близько 09:00 год. Там було світло, світили фонарі, ОСОБА_10 добре запам`ятав по обличчю, формі носа, одягнений він був в темну куртку, шапку, джинси.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що в ніч з 06 на 07 січня 2017 року вона відпочивала в барі «Луна» разом з ОСОБА_8 та ще двома дівчатами. Під ранок вони з ОСОБА_8 пішли на вулицю, так як збиралися їхати на таксі вже додому. Не доходячи до таксі вони зустріли 3-х хлопців, які почали до неї приставати, хапали за руки. ОСОБА_8 сказав щоб її не чіпали та вони йдуть до таксі. Після цього ОСОБА_10 , якого вона запам`ятала по рисам обличчя, вдарив ОСОБА_8 кулаком в обличчя. Бив тільки ОСОБА_10 , зразу руками а потім ногами. Один з хлопців відтягнув ОСОБА_10 від ОСОБА_8 . Після цього вона викликала швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що працює на службі таксі, в той день був біля бару «Луна», де була бійка, обличь не розгледів, хто кому наносив удари не бачив, з автомобіля йому не було видно конфлікт. Під час конфлікту до нього підбігла дівчина та попрохала викликати швидку допомогу, після чого повернулася до місця конфлікту. Після цього він поїхав за викликом.

Тобто як потерпілий, так і свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердили, що саме ОСОБА_10 спричинив тілесні ушкодження потерпілому при обставинах, зазначених в обвинуваченні.

Факт спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, зазначених в обвинуваченні, підтверджується матеріалами тимчасового доступу до медичної документації за місцем лікування потерпілого (т.1 а.п. 122-125) та висновком судово-медичної експертизи № 355 (т.1 а.п.126-127).

З протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 (т.1 а.с.128-131) та з протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 (т.1 а.с.133-135) вбачається, що зазначені особи під час проведення слідчої дії вказали механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, який є аналогічний тому, про який вони повідомили в судовому засіданні.

Вказані протоколи проведення слідчих експериментів складені уповноваженою особою відповідно вимог ст.ст. 104, 240 КПК України, містять підписи всіх учасників слідчої дії, а тому суд вважає їх допустимими доказами у справі.

З висновків судово-медичних експертиз (т. 1 а.п. 132, 138) вбачається, що зазначені в обвинуваченні тілесні ушкодження могли утворитись при обставинах, зазначених потерпілим та свідком при проведенні слідчих експериментів.

Та обставина, що саме ОСОБА_10 спричинив тілесні ушкодження потерпілому, крім показів самого потерпілого в судовому засіданні та показів свідка ОСОБА_12 підтверджується протоколами пред`явлення особи для впізнання (т.1 а.п. 139-146), відповідно яких потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_12 впізнали обвинуваченого як особу, яка спричинила тілесні ушкодження.

Суд вважає, що зазначені слідчі дії були проведені згідно ст. 228 КПК України, підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Крім того вина ОСОБА_10 підтверджується відеозаписом з камер спостереження ТОВ фірма «РУНА-С» та протоколом його огляду (т.1 а.п.147-154), з яких хоча і неможливо ідентифікувати особу, яка наносила удари потерпілому, однак вбачається, механізм тілесних ушкоджень відповідає тому, про який повідомили потерпілий та свідок ОСОБА_12 .

Вказаний відеозапис витребуваний згідно ч.2 ст. 93 КПК України, у передбачений КПК України спосіб, а тому є допустимим доказом.

В той же час суд вважає визнати недопустимим доказом документ, складений слідчим ОСОБА_14 , з назвою «фототаблиця до протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 27.03.2017» (т.1 а.п.136-137) з наступних підстав.

Так, в самому протоколі про проведення слідчої дії, а саме слідчого експерименту за участю ОСОБА_12 , відсутні будь-які дані про те, що при проведенні слідчої дії складалася фототаблиця, у відповідній графі стоїть прочерк. В самому документі відсутні підписи інших осіб, крім слідчого.

Зважаючи на викладене вказаний документ був складений з порушеннями вимог ст.ст. 104, 105 КПК України, складений не у спосіб, передбачений КПК України, порушує право на захист обвинуваченого, а тому відповідно ст. 87 КПК України є недопустимим доказом.

Пояснення обвинуваченого в частині заперечень побиття потерпілого спростовуються зазначеними вище доказами а саме поясненнями потерпілого та свідка ОСОБА_12 , протоколами впізнання та слідчих експериментів, висновками судово-медичних експертиз, матеріалами відеозапису, які в свою чергу узгоджуються між собою. Такі пояснення обвинуваченого суд розцінює як спосіб ухилитись від кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_10 доведена в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ст. 296 ч. 1 КК України, оскільки він грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем роботи характеризується позитивно, в той же час вину у вчиненні злочину не визнав, збитки не відшкодував.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість та характер вчиненого злочину, інші обставини справи, суд вважає необхідним, з урахуванням особи ОСОБА_10 призначити йому основне покарання у виді арешту, так як це покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення.

Потерпілим ОСОБА_8 був заявлений в кримінальному провадженні цивільний позов до обвинуваченого про стягнення майнової шкоди в розмірі 22171,21 грн. та моральної шкоди в розмірі 40000 грн.

Розмір матеріальної шкоди обгрунтував тим, що 2717,21 грн. він витратив на надання медичних послуг, 3750 грн. він недоотримав дохід в зв`язку з перебуванням на лікарняному, 704 грн. він витратив на придбання пального для переїзду в м. Харків, де відбувалося лікування, також 15000 грн. витратив на придбання титанової пластини для протезування.

Розмір моральної шкоди обгрунтував моральними стражданнями в зв`язку з ушкодженням здоров`я.

В судовому засіданні потерпілий та його представник позов підтримали з мотивів, зазначених в ньому.

Обвинувачений позов не визнав, так як злочин не скоював, крім того вважає, що позивачем не надано доказів в обгрунтування позову.

Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями фізичної особи потерпілому відшкодовується особою, яка завдала шкоду. Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями іншої особи відшкодовується цією особою.

Судом встановлено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесне ушкодження, останній перебував на стаціонарному лікуванні, йому проведено оперативне втручання, на лікування були витрачені кошти в сумі 2717,21 грн., що підтверджується письмовими доказами (т.1 а.п.53-54, 56-59), а тому позов цій частині підлягає задоволенню.

В іншій частині вимог щодо стягнення майнової шкоди суд вважає необхідними відмовити, оскільки на їх обгрунтування не надано жодних доказів.

Щодо стягнення моральної шкоди суд вважає, що потерпілому дійсно була заподіяна моральна шкода, останній зазнав моральних страждань в зв`язку з ушкодженням здоров`я, перебував на стаціонарному лікуванні, з врахуванням всіх обставин справи суд вважає необхідним визначити моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 174, 368, 370, 374 КПК України,

у х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком 3 місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з дня затримання.

Позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 2717,21 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити за необгрунтованістю.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 діб з моменту його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1