Номер провадження: 11-сс/785/1357/18
Номер справи місцевого суду: 505/2120/18, 1-кс/505/520/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6

розглянувши апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13.07.2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000897 від 09.07.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене під час огляду місця події 08.07.2018 року, а саме на автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter 311 CDI», номер кузову: НОМЕР_1 , н/з НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_8 .

На вищезазначену ухвалу слідчого судді звернувся з апеляційною скаргою ОСОБА_6 , посилаючись на те, що фактично вилучений автомобіль належить йому на праві власності, слідчий суддя при розгляді клопотання про арешт майна не встановив фактичні обставини інкримінованої події кримінального правопорушення, з порушенням вимог кримінального процесуального закону постановив ухвалу про задоволення клопотання слідчого про арешт майна, в зв`язку з чим просив скасувати судове рішення та закрити провадження по справі.

23.08.2018 року до апеляційного суду Одеської області від в.о. керівника Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 без участі прокурора.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги має бути відмовлено з наступних підстав.

Так, згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ст. 170 арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 393 ч. 1 п. 9-2 КПК України, апеляційну скаргу мають право подати, зокрема фізична особа, - у частині, що стосуються її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів.

До апеляційної скарги ОСОБА_6 не надав будь-яких документів щодо його права власності на арештоване майно автомобіль.

Під час розгляду апеляційної скарги були перевірені доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що автомобіль «Mercedes Benz Sprinter 311 CDI» належить на праві власності не ОСОБА_8 , а ОСОБА_6 ..

При розгляді апеляційної скарги ОСОБА_6 не надав будь яких доказів на підтвердження зазначених обставин, а також не заявив будь яких клопотань з цього приводу, хоча таке право останньому було роз`яснено апеляційним судом.

Таким чином, в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді власник автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 311 CDI», номер кузову: НОМЕР_1 , н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_8 встановлений на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 21.07.2016 року. ОСОБА_6 не надав апеляційному суду доказів щодо його права власності на зазначений автомобіль.

Разом з тим, з положень вищезазначених норм закону, зокрема ст. 393 ч. 1 п. 9-а КПК України, якими визначені правові підстави для накладання арешту на майно, а також визначений порядок вирішення клопотань щодо такого майна, вбачається, що з апеляційною скаргою на арешт майна має право звернутися тільки власник майна, тобто особа, інтересів якої це питання відноситься.

Апеляційний суд, згідно вимог ст. 407 КПК України, вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 , який не надав доказів на підтвердження своїх повноважень на звернення з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про арешт майна, який, на підставі належного документа, належить ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 376 ч. 404,405,419,422 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13.07.2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженню за № 0000897 від 09.07.2018 року, про накладення арешту на автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter 311 CDI», номер кузову: НОМЕР_1 , н/з НОМЕР_2 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений 30.08.2018 року, о 14:00 год.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного

суду Одеської області ОСОБА_2