Справа № 676/3330/18
Номер провадження 1-кп/676/331/18
У Х В А Л А

06 червня 2018 року м.Кам`янець - Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Кам`янець-Подільському підготовче судове засідання кримінального провадження №0000464 від 15 березня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.357, ч.1 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В :

21 травня 2018 року з Кам`янецьПодільської місцевої прокуратури до Кам`янецьПодільського міськрайонного суду Хмельницької області надійшли матеріали кримінального провадження №0000464 від 15 березня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.357, ч.1 ст.309 КК України, із затвердженим обвинувальним актом.

В наданому слові прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти призначення справи до судового розгляду та просили повернути обвинувальний акт прокурору, мотивуючи тим, що він не відповідає вимогам КПК України внаслідок чого порушено гарантоване право обвинуваченого на захист.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що його необхідно повернути прокурору, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, зокрема, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема, відноситься законність, що в силу ч.2 ст.9 КПК України передбачає обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно зі ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Так, у ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).

Крім того, ЄСПЛ нагадує, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Автсрії», №42780/98, п. 34).

До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Також, як вбачається з позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 24 листопада 2016 року у справі №5-328кс16, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Із рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2000 року «Маттоціа проти Італії», встановлено, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. З ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення.

Проте, обвинувальний акт вищевказаній конвенційній нормі та нормам чинного кримінального процесуального закону не відповідає.

Так, з обвинувального акту вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом із тим, в обвинувальному акті всупереч вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України формулювання обвинувачення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч.1 ст.309 КК України, є неконкретним та суперечливим, що позбавляє обвинуваченого можливості в повній мірі здійснювати свій захист та відповідно суттєво порушує його права.

Зокрема, як вбачаться з обвинувального акту при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, які прокурор вважає встановленими, ОСОБА_4 ставиться в вину те, що він 15 березня 2017 року в період часу з 07год.50хв. до 12год.30хв. під час проведення обшуку на території домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до ухвали Кам`янець - Подільського суду № 1-кс/676/308/17 від14.03.2017 року виявлено та вилучено в собачій будці бойову ручну осколкову оборонною гранату «Ф-1», яка складається з корпусу гранати «Ф-1» та уніфікованого підривника типу «УЗРГМ-2» та яка відноситься до категорії боєприпасів і містить у своєму складі вибухові речовини. В гаражному приміщенні з правого боку на полиці виявлено та вилучено пістолет, виготовлений саморобним способом по типу одноствольних гладкоствольних однозарядних пістолетів із діаметром каналу ствола з сторони дульного зрізу 5,9 мм, в казенній частині 5,9 мм, пристосований для проведення пострілів довгими гвинтівковими спортивно- мисливськими набоями кільцевого запалення калібру 5,6 мм, який придатний для проведення пострілів і відноситься до вогнепальної зброї, які ОСОБА_4 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, 15 березня 2017 року в період часу з 14 год. 10 хв. до 15 год. 30 хв. під час проведення обшуку садового будинку АДРЕСА_2 відповідно до ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду № 1 -кс/676/308/17 від 14.03.2017 року, виявлено та вилучено в гаражному приміщенні на полиці вісімдесят три набоїв, які є боєприпаси до нарізної спортивно-мисливської вогнепальної зброї, з яких шістдесят чотири набої - є довгими гвинтівковими цільовими набоями кільцевого запалення, калібру 5,6 мм; дев`ятнадцять набоїв - є довгими гвинтівковими спортивно мисливськими набоями кільцевого запалення калібру 5,6 мм, виробництва торгової марки «Восток», які ОСОБА_4 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

При цьому, ніяким чином не зазначено конкретного часу чи навіть проміжку часу коли ОСОБА_4 було здійснено зберігання бойових приписів та вогнепальної зброї, зазначивши лише час та дату їх виявлення та вилучення під час проведення обшуку. Також слідчим та прокурором в обвинувальному акті не зазначено всіх ознак інкримінованого ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, зокрема його суб`єктивної сторони, яка характеризується тільки прямим умислом. Крім того, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулюванні обвинувачення в обвинувачення ОСОБА_4 ставиться в вину незаконне зберігання бойових припасів та вогнепальної зброї. Разом з тим, при зазначенні правової кваліфікації зазначеного інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність слідчим та прокурором зазначено лише незаконне зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

При викладені фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, які прокурор вважає встановленими, ОСОБА_4 ставиться в вину те, що він в ході досудового розслідування точно встановити час та місце придбання рослини коноплі, яка всупереч вимог ч. 2 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» згідно якої діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці І Переліку на території України забороняється, яку приніс до садового будинку АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , таким чином незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс масою 143,43 грам в перерахунку на висушену речовину, обіг якого згідно Списку №1 Таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 заборонено та розмір якого становить величину між верхньою межею невеликих розмірів і нижньою межею великих розмірів, зазначених у Таблиці 1 невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, який помістив в поліетиленових пакетів та з метою власного вживання зберігав вказаний канабіс на підлозі між дошками в приміщенні кімнати на третьому поверсі зазначеного будинку до 15.03.2017 року.

15.03.2017 року ОСОБА_4 з метою власного вживання вказаний пакет з канабісом зберігав за місцем свого проживання без мети збуту до 14 год. 10 хв. 15 березня 2017 року до виявлення та вилучення працівниками Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області під час проведення обшуку за місцем його проживання на підставі ухвали суду № 1-кс/676/308/17 від 14.03.2017 року.

При цьому, ніяким чином не зазначено у яких діях обвинуваченого полягає придбання вказаного наркотичного засобу (купівлі, отриманні в обмін на інші товари і речі, у вигляді позички, дарунка, нагороди, сплати боргу, привласненні знайденого, збиранні дикоростучих рослин маку (їх частин), а також післяжнивних залишків неохоронюваних посівів наркотиковмісних рослин, відходів виробництва, які містять наркотичні речовини, тощо). Також слідчий та прокурор не вказали конкретного часу чи навіть проміжку часу коли ОСОБА_4 було здійснено придбання та зберігання наркотичного засобу, зазначивши лише час та дату його виявлення та вилучення під час проведення обшуку. Крім того, слідчим та прокурором в обвинувальному акті не зазначено всіх ознак інкримінованого ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, зокрема його суб`єктивної сторони, яка характеризується прямим умислом та відсутністю мети збуту наркотичних засобів.

Відсутність формулювання обвинувачення із зазначенням всіх складових, передбачених ч.2 ст. 291 КПК України, неконкретний виклад фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення позбавляють обвинуваченого можливості користуватися гарантованим йому державою та Конституцією України правом на захист, що полягає у викладенні своїх показів та заперечень, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, а суд належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення відповідно до вимог ч.1 ст.348 КПК України, встановити істину у провадженні, повно та всебічно розглянути кримінальне провадження, а також провести і завершити судовий розгляд протягом розумного строку.

При поверненні обвинувального акту прокурору, суд враховує відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду, а тому вважає, що перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливого використання прокурором у наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи вище наведене, обвинувальний акт у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України необхідно повернути прокурору.

Керуючись п.3 ч.3 ст.314, ст.ст.369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000464 від 15 березня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.357, ч.1 ст.309 КК України, прокурору.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу в частині повернення обвинувального акта може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець - Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду ОСОБА_1