Провадження № 1-кп/643/514/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0005364 від 05.09.2017, яке надійшло від Харківської місцевої прокуратури №4 за обвинуваченням,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, раніше не судимого, мешкаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.128, ст.198 КК України,

В С Т А Н О В И В :

31.08.2017, приблизно о 18 годині, точний час в ході досудового розслідування та суду встановити не виявилося можливим, ОСОБА_5 разом зі своїми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебував поблизу містка за адресою м. Харків, вул. Гарібальді 1, де в цей час відбувався конфлікт між раніше йому невідомими ОСОБА_8 та невстановленим в ході досудового слідства чоловіком похилого віку, в ході якого ОСОБА_8 наніс декілька ударів рукою по обличчю останнього. ОСОБА_9 вважаючи, дії ОСОБА_8 неправомірними, підійшов до останнього та, діючи з раптово виниклим наміром на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, діючи з необережності у формі злочинної недбалості, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, однак маючи можливість, і будучи належним передбачити той факт, що в результаті його дій, такі наслідки можуть настати, навмисно наніс ОСОБА_8 правою рукою один удар в ліву частину обличчя, від якого відбулося падіння ОСОБА_8 на асфальтове покриття із наданням тілу прискорення та послідуючий удар правою -тім`яно-потиличною частиною голови потерпілого об асфальтове покриття.

В результаті нанесеного удару та послідуючого падіння потерпілого ОСОБА_8 та удару правою - тім`яно-потиличною частиною голови об асфальтове покриття, останньому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1220-А/17 від 20.10.2017, було спричинено - важку черепно-мозкову травму із забієм головного мозку обох лобових ділянок та правої скроневої ділянки, двосторонньої субдуральної гематоми, епідуральної гематоми, в зоні правої скроневої області, лінійного перелому правої тем`яної та правої лобової кісток з переходом на основу черепа, садно волосистої частини голови, субкон`юктивальний крововилив правого ока, синці на обличчі.

Травма голови, наявна у ОСОБА_8 , найвірогідніше, могла утворитися внаслідок наданого тілу прискоренню, з попереднім падінню удару або поштовху, можливо удару кулаками рук чи взутою ногою, в даному випадку про це свідчать ушкодження виявлені на обличчі ОСОБА_8 , (синці на обличчі), з подальшим падінням його і ударом об тупі тверді предмети правою тім`яно потиличною частиною голови, про що свідчить наявність в цій області садна, лінійного перелому правої тім`яної та правої лобної кісток з переходом на основу черепа, крововиливів під та над оболонки ( епідурально, субдурально та субарахноїдально) головного мозку, наявність контузій них вогнищ на обох лобових ділянках та правої скроневої ділянки, які утворилися за принципом противоудару.

Вказана травма голови відповідно до п. 2.1.1. «а,б» п.2.1.3 «б,в,г» «Правил «Судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень» належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 втратив свідомість, а ОСОБА_5 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

З отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_8 був доставлений до КЗОЗ ХМКЛШНМД ім. О.І.Мещанінова.

Крім того, ОСОБА_10 31.08.2017, приблизно о 18 годині, точний час в ході досудового розслідування та суду встановити не виявилося можливим, перебував разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поблизу містка за адресою м. Харків, вул. Гарібальді 1, де в цей час відбувався конфлікт між раніше йому невідомими ОСОБА_8 та невстановленим в ході досудового слідства чоловіком похилого віку. ОСОБА_9 , вважаючи дії ОСОБА_8 неправомірними, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, наніс останньому правою рукою один удар в ліву частину обличчя, в результаті чого ОСОБА_8 впав на асфальтове покриття та вдарився головою, під час падіння в останнього випав з кишені мобільний телефон «Samsung GT-C3010» чорного кольору.

Помітивши таким чином даний мобільний телефон «Samsung GT-C3010» чорного кольору, ОСОБА_6 , підійшов до телефону, який лежав на землі поблизу ОСОБА_8 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, при цьому, не повідомивши своїх знайомих про те, що збирається вчинити кримінальне правопорушення, таємно від інших взяв даний телефон «Samsung GT-C3010», тобто вчинив кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_8 , а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та поклавши до кишені своєї куртки, з місця вчинення злочину зник.

Відійшовши на декілька метрів від місця вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, ОСОБА_6 дістав зі своєї кишені викрадений телефон «Samsung GT-C3010» та повідомив ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про те, що він його викрав у ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_5 взяти вказаний телефон для особистого користування.

ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що вищезазначений мобільний телефон було здобуто злочинним шляхом, маючи умисел на заздалегідь не обіцяне отримання та зберігання майна, одержаного злочинним шляхом, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, погодився на пропозицію ОСОБА_6 взяти в нього даний телефон «Samsung GT-C3010», вартістю 350 гривень, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 304 від 17.10.2017, який належить ОСОБА_8 , для власного користування.

В подальшому ОСОБА_5 став зберігати даний телефон «Samsung GT-C3010» у себе та користуватися ним.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ст.128, ст.198 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини час, місце, механізм вчинення ним злочинів, як зазначено вище у вироку суду. Обвинувачений у суді зазначив про те, що він розумів, що скоював злочини, та щиро розкаявся у їх вчинені, причину скоєння ним злочинів пояснив як необдуманою поведінкою, та відсутністю коштів. При цьому обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що таємно викраденим 31.08.2017 ОСОБА_6 мобільним телефоном «Samsung GT-C3010», який останній йому передав, він користувався на протязі двох тижнів, при цьому достовірно знав, що телефон отриманий ОСОБА_6 злочинним шляхом. Крім цього, обвинувачений зазначив, що з потерпілим ОСОБА_8 він спілкувався, та у останнього до нього не має ніяких претензій.

В свою чергу, потерпілий ОСОБА_8 звернувся до суду 02.04.2018 із заявою, в якій прохає розгляд кримінального провадження провести за його відсутністю, претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого у нього не має.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у скоєні ним злочинів, передбачених ст.128,ст.198 КК України, та кваліфікує дії обвинуваченого за ст.128 КК України, оскільки він скоїв необережне тяжке тілесне ушкодження.

Крім цього, дії обвинуваченого, суд кваліфікує за ст.198 КК України, тобто, заздалегідь не обіцяне отримання та зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації(відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

При призначенні покарання ОСОБА_11 , суд враховує тяжкість вчинених ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості. Обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має місце реєстрації та фактичне місце мешкання. ОСОБА_5 з 19.09.2018 одружений, його дружина на теперішній час перебуває на диспансерному обліку по вагітності.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_11 , суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнає цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжують покарання останнього, які передбачені ст. 67 КК України, судом не визнано.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ст. 128 КК України у виді обмеження волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії, за ст.198 КК України у виді позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст. 70, ст.72 КК України, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому покарання шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим у виді позбавлення волі.

Водночас судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, суд, враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_5 злочинів, дані про особу винного, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_5 саме такого виду покарання. В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 клопотань про обрання запобіжного заходу до суду не надходило.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.128, ст.198 КК України та призначити йому покарання:

-за ст. 128 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

-за ст. 198 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70, ст.72 КК України призначити покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно ч.1 п.п.1,2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung GT-C3010», який переданий на зберігання ОСОБА_8 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_5 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1