У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1296/18

№ 1-кс/183/749/18

04 липня 2018 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого вищу освіту, не одруженого, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України,

за участю сторін кримінального провадження прокурора :

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_4

встановив :

ОСОБА_4 повідомлено про підозру відповідно до якої що 12 лютого 2018 р. приблизно о 04.20 год. ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , наздогнали ОСОБА_9 та почали завдавати йому удари руками та ногами по голові та тулубу, чим спричинили йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді набряку та здавлення головного мозку, крововиливів під м`які мозкові оболонки та у шлуночки головного мозку, закритої внутрішньої черепної травми, як небезпечні для життя в момент заподіяння, що в подальшому призвело до його смерті.
Дії ОСОБА_4 в цій частині кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, 12 лютого 2018 р. приблизно о 04.25 год. ОСОБА_4 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , після спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, за допомогою фізичної сили поклали останнього до багажнику автомобіля марки «HONDA ACCORD» білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , кришку багажника зачинили, таким чином протиправно відкрито захопили останнього та відвезли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де, зв`язавши ОСОБА_9 , почали протиправно утримувати останнього проти його волі у сараї вказаного домоволодіння приблизно до 11.00 годин 12 лютого 2018 р. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_9 помер, що спричинило тяжкі наслідки.
Дії ОСОБА_4 в цій частині кваліфіковано за ч. 3 ст. 146 КК України, як викрадення людини за попередньою змовою групою осіб способом, небезпечним для здоров`я та життя потерпілого, що спричинило тяжкі наслідки.
Слідчий ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає лише позбавлення волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі, тому підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи, що підозрюється у скоєні тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Тому, існує необхідність запобігти спробам підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи, що підозра, яка йому була повідомлена, ґрунтується на показаннях свідків, з якими останній знайомий, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від покарання за вчинення тяжкого злочину, може вмовлянням, погрозами чи іншим способом незаконно впливати на вказаних свідків. Про існування вказаного ризику свідчить й спосіб вчинення злочинів, який пов`язаний із застосуванням насильства. Також, наявність вказаного ризику підтверджується показаннями свідка ОСОБА_14 , зокрема, про те, що ОСОБА_4 вмовляв його нікому не розповідати про те, що бачив його із потерпілим ОСОБА_15 .
Однак закінчити кримінальне провадження та направити його до суду не можливо, так як на теперішній час матеріали кримінального провадження відкриті для ознайомлення сторонам провадження, але враховуючи їх обсяги та кількість сторін кримінального провадження, направити до суду обвинувальний акт у визначені строки не можливо. Крім того, на розгляді слідчого знаходяться клопотання захисників, щодо проведення окремих слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, які на теперішній час не розглянуто.Тому просить строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити на 60 днів.

Прокурор ОСОБА_16 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки вважає наявними ризики передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу тримання під вартою та продовженні запобіжного заходу тримання під вартою, також вважає, що суд повинен врахувати що ОСОБА_4 вчинив злочин, тому є суспільно небезпечним.

Захисник ОСОБА_6 висказалася проти задоволення клопотання, так як слідчим не доведені ризики передбачені ст. 177 КПК України, не мотивовані підстави для продовження запобіжного заходу. ОСОБА_4 має постійне місце проживання та роботи. З часу проведення досудового ОСОБА_4 не вчиняв ніяких дій щодо впливу на свідків, як на те вказує слідчий, також не обґрунтовано слідчим і наявність наміру ОСОБА_4 переховуватиметься від слідств. Таким чином будь яких підстав для продовження строку тримання під вартою не має і суд повинен дотримуватися практики та рішень Європейського суду з прав людини для вжиття всіх можливих заходів щодо застосування будь якого іншого запобіжного заходу чим тримання під вартою. Також просить врахувати, що ніякої загрози дії ОСОБА_4 щодо свідка ОСОБА_17 не має, що підтверджено постановою слідчого від 01.03.2018 р. про відмову в задоволенні клопотання свідка ОСОБА_18 щодо застосування до нього заходів захисту.

Захисник ОСОБА_7 вказав, що в задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити, оскільки слідчим клопотання подане до суду з порушенням вимог КПКУ України, не надано будь яких матеріалів щодо обґрунтування ризиків на які слідчий посилається, необґрунтовані ризики щодо наміру переховуватися, та ризик щодо впливу на свідка. Перебуваючи на волі ОСОБА_4 злочинів не вчинив, від органів слідства не переховувався. Також слідчим не обґрунтовано відсутність можливості обрання запобіжного заходу домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 вказав, що заперечує в продовжені запобіжного заходу триманні під вартою, оскільки від слідства не має наміру ухилятися, з самого початку розповів слідчому щодо обставин справи, на свідків не впливав, завжди приходив до слідчого за викликом. Вважає, що йому може бути обрано запобіжний захід домашній арешт.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, захисників, підозрюваного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підозра ОСОБА_4 підтверджено наявними у слідства доказами: протоколом огляду місця події, де в лісовому масиві виявлений труп ОСОБА_9 ; протоколом огляду автомобіля марки «Хонда Аккорд» в якому ОСОБА_19 разом з ОСОБА_8 викрали та перевозили ОСОБА_20 , протоколом допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , протоколом впізнання ОСОБА_8 зі свідком ОСОБА_17 , протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_17 , додатковим протоколом огляду автомобіля марки «Хонда Аккорд» за участю експерта біолога, протоколом огляду мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_10 який містить аудіо запис розмови ОСОБА_9 з ОСОБА_10 .

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою, який був обраний ОСОБА_4 апеляційним судом Дніпропетровської області 01 червня 2018 р., та продовжений Новомосковським міськрайонним суду Дніпропетровської області 20 червня 2018 р., перебіг якого спливає 06.07.2018 р., суд враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Вказана процедура була виконана апеляційним судом Дніпропетровської області 01 червня 2018 р., під час розгляду апеляційної скарги, внаслідок чого було задоволено апеляційну скаргу прокурора та ОСОБА_4 обрано запобіжний захід тримання під вартою, де і були враховані наявні ризики для обрання такого запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою та наявності вказаних ризиків, суд, відповідно до ст. 178 КПК України враховує вагомість вказаних вище доказів, які є достатніми для висновку про обґрунтовану підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 3 ст. 146 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, суворість покарання за вказаними статтями КК України у разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання виключного у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, та від 7 до 10 років, дані про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, відносно якого відсутні відомості про наявність хвороб, які б виключали застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у провадженні наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені апеляційним судом Дніпропетровської області при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.

В наслідок чого, суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, якого буде достатньо для виконання процесуальних дій пов`язаних з закінченням ознайомлення всіх учасників з кримінальним провадженням.

При перевірці наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризики втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд вважає наявним ризик можливого незаконного впливу та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , оскільки як вбачається з матеріалів справи їх показання, як свідків мають суттєве доказове значення для даного кримінального провадження, у зв`язку з чим ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України об`єктивно підтверджується матеріалами провадження, та були встановлені апеляційним судом при застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Посилання сторони захисту на відсутність ризиків та інші обставини, що дають підстави для відмови в задоволенні клопотання слідчого, суд вважає як обраною ними позицією що захисту на підставі закону. Однак при цьому суд враховує, що захист не навів суду належних та беззаперечних доказів, щодо втрати ризиків, які були встановлені апеляційним судом при застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_4 тримання під вартою

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

В своєму рішенні «Летельєр проти Франції» від 26.06.1991 р. ЄСПП зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Виходячи з заявлено слідчим об`єму слідчих дій, які йому необхідно провести для закінчення кримінального провадження, то суд вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 необхідно продовжити на тридцять днів, що буде достатнім для виконання слідчим відповідних процесуальних дій, які в основному передбачають ознайомлення учасників досудового провадження з матеріалами кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196,199 КПК України, суд,

постановив :

клопотання слідчого ОСОБА_3 задовольнити та продовжити обраний ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 02 серпня 2018 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань №4 управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1