Справа № 751/1088/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/556/2018
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника виправної колонії № 44 ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

засудженої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 , засудженої ОСОБА_9 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И Л А:

22 лютого 2018 року засуджена ОСОБА_9 звернулась з клопотанням до Новозаводського районного суду м. Чернігова щодо умовно-дострокового звільнення її від відбування покарання, посилаючись на положення ст. 81 КК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2018 року засудженій було відмовлено у задоволенні клопотання. Таке рішення суду мотивоване тим, що відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджена сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення. Проте, на даний час засуджена своєю поведінкою не довела виправлення. Крім того, враховано висновки адміністрації ЧВК №44 про те, що засуджена ОСОБА_9 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, адвокат засудженої просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженої ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд необґрунтовано дійшов невірного висновку, який ґрунтується лише на характеристиці засудженої, наданої адміністрацією ЧВК №44. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги доводи засудженої та медичний висновок ОСОБА_9 , а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду та застосувати до неї положення ст. 81 КК України. Зазначає, що за час перебування у колонії отримала повну середню освіту, працювала швачкою, хоча і не мала великого відсотку денного завдання, але не ухилялась від роботи, брала участь в благоустрої установи, участі в культурно-масових заходах не приймала в зв`язку із станом здоров`я.

Заслухавши доповідача, доводи засудженої та її захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, представника колонії, яка висловила думку про те, що засуджена не стала на шлях виправлення і не може бути звільнена умовно-достроково, перевіривши матеріали судової справи та особової справи засудженої, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч.3 ст.81 КК України умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженої, що підтверджується її сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженої, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно-корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки, а найголовніше повне й щиросердне розкаяння в скоєному злочині, повне визнання своєї вини..

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Середино-Будського районного суду Сумської області від 05 листопада 2012 року ОСОБА_9 визнана винуватою за ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 29.08.2012 року остаточно призначено 3 роки 3 місяці позбавлення волі. В силу ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців. Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 09.02.2015 року скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком і ОСОБА_9 направлено в місця позбавлення волі для відбування призначеного їй судом покарання.

З матеріалів судової та особової справ засудженої вбачається, що ОСОБА_9 була неодноразово засуджена за скоєння умисних злочинів у сфері власності. Відповідно до характеристики адміністрації Чернігівської виправної колонії № 44 ОСОБА_9 за час відбування покарання поведінка засудженої не є сумлінною, вимог встановленого порядку відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку не порушує, але з нею проводилась профілактична бесіда за заподіяння собі тілесних ушкоджень та вчинення конфліктної ситуації між засудженими, заохочення не оголошувались, згідно вироку суду визнає вину у скоєному злочині, але не відшкодовує державні кошти за проведені експертизи, за весь час відбування покарання ставлення до праці засудженої не є сумлінним, до праці відноситься задовільно, відсоток виконання денного завдання нижче за середньо бригадний. Крім цього, ОСОБА_9 раніше звільнялась від покарання з іспитовим строком та двічі згідно із Законом України Про амністію, проте правильних висновків для себе не зробила і знову вчинила злочин, за який в даний час відбуває покарання.

З тексту апеляційної скарги засудженої та її пояснень в судовому засіданні вбачається, що вона винною себе у скоєнні злочину, за який її засуджено, не визнала, не розкаялась, усі зусилля спрямовує на звільнення з місць позбавлення волі за будь-яких обставин.

Вказане свідчить про те, що засуджена не стала на шлях виправлення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Висновок місцевого суду, викладений в ухвалі від 12 квітня 2018 року про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженої ОСОБА_9 колегія суддів апеляційного суду вважає правильним, цей висновок зроблено на підставі фактично встановлених судом обставин справи, тому підстав для задоволення апеляційних скарг колегія суддів не знаходить.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо наявних захворювань засудженої та її зусиль щодо покращення своєї поведінки, то зазначені доводи є формальними, оскільки будь-яких доказів в судове засідання надано не було, а вказані в скарзі висновки є суб`єктивними.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 411-419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 , засудженої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_9 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4