Справа № 431/355/17
Провадження № 11-кп/782/204/18
«07» серпня 2018 року місто Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора - ОСОБА_5
представника потерпілого - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И Л А :
Згідно обвинувального акта ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
06 серпня 2014 pоку, близько 03 години, обвинувачені разом із померлим ОСОБА_13 та ОСОБА_18 , під час реалізації злочинного наміру на незаконне позбавлення волі та викрадення ОСОБА_15 , діючи з єдиним раптово виниклим умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортними засобами, поєднаним з реально сприйнятою потерпілими ОСОБА_16 та ОСОБА_17 погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, яке виразилось у погрозі застосування автоматичної зброї, а також із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я, що виразилось у нанесенні тілесних ушкоджень та зв`язуванні рук і ніг всупереч їх волі, керуючись корисливим мотивом, діючи групою осіб без попередньої змови між собою, шляхом відкриття дверей, заволоділи автомобілями «Кіа Sorento JC», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, середня ринкова вартість якого становить - 207844,32 грн. та «Toyota Rave4», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, середня ринкова вартість якого складає - 344889,80 грн., розпорядившись в подальшому вказаними автомобілями на власний розсуд;
06 серпня 2014 pоку, близько 03 години, вони разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою незаконного позбавлення волі та викрадення ОСОБА_15 , способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, не маючи отриманого в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством України дозволу, використовуючи надуманий привід стосовно причетності ОСОБА_15 до фінансування незаконних збройних формувань терористичної організації «ЛНР», увійшли на територію домоволодіння останнього за адресою: АДРЕСА_1 , де, після вчинення розбійного нападу, продовжуючи реалізовувати злочинний намір на незаконне позбавлення волі та викрадення ОСОБА_15 , насильно утримуючи останнього попри його волі, незаконно позбавивши свободи в переміщенні, вивели потерпілого з будинку та, із застосуванням сили посадили останнього до багажного відділення автомобіля марки «Кіа Sorento JC», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , який перебував на пасажирському сидінні, створивши таким чином зовнішні перепони для вільного пересування ОСОБА_15 в просторі та часі, вибору потерпілим місця знаходження, фізичної свободи і особистої недоторканності. Далі обвинувачені, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, здійснюване протягом тривалого часу, разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_15 разом із майном, яким незаконно заволоділи під час розбійного нападу, вивезли на автомобілі марки «Кіа Sorento JC» з території вищезазначеного домоволодіння, залишивши потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у будинку зв`язаними, тим самим створивши зовнішні перепони для їх вільного пересування в просторі та часі. Надалі, обвинувачені, продовжуючи реалізовувати єдиний злочинний намір на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, здійснюване протягом тривалого часу, приїхали на автомобілі потерпілого «Toyota Rave4», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , в супроводі автомобіля «Део Ланос», під керуванням ОСОБА_20 , а також автомобіля марки «Кіа Sorento JC», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, що знаходився під керуванням ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , де у багажному відділенні знаходився ОСОБА_15 приїхали на територію АТП № 0362 (колишня база «Лотуре»), розташованого по вул.Южна м.Старобільськ Луганської області, та залишили ОСОБА_15 зв`язаним у багажному відділенні автомобіля «Кіа Sorento JC», при цьому насильно утримували останнього в автомобілі, тим самим, створивши зовнішні перепони для вільного пересування в просторі та часі, вибору потерпілим місця знаходження, фізичної свободи і особистої недоторканності.
В оскаржуваній ухвалі колегії суддів Кремінського районного суду Луганської області зазначено, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який додається до обвинувального акту, та який надійшов до суду, відсутні відомості про те, коли, ким і яким чином учасники кримінального провадження були повідомлені про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, складення обвинувального акту, відомості щодо затримання обвинуваченого ОСОБА_7 , що є порушенням ч.2 ст.109 КПК України. Також реєстр матеріалів досудового розслідування не містить найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер.
Крім того, судом зазначено, що в обвинувальному акті констатується факт, що ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вже вчинили зазначені інкриміновані їм в обвинувальному акті злочини, тим самим презюмується їх винність, у той час як вина особи у вчиненні кримінального правопорушення може бути встановлена лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, а тому таке формулювання, на думку колегії суддів, є порушенням принципу презумції невинуватості, передбаченої ст.62 Конституції України.
Також суд в своїй ухвалі послався на відсутність в обвинувальному акті розміру шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, що є порушенням п.7 ч.2 ст.291 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що відповідно до вимог ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Відповідно до ст.ст.110, 291 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, в якому окрім іншого має міститися виклад обставин кримінального правопорушення, правова кваліфікація та формулювання обвинувачення. Виконання слідчим та прокурором вимог ст.291 КПК України при підготовці та затвердженні обвинувального акту не може розцінюватися як порушення презумпції невинуватості, тим більше, що слідчий чи прокурор при складанні обвинувального акту формулює власне твердження, яке вважає доведеним.
Окрім того прокурор зазначає, що відповідно до складеного та доданого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування останній містить номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування, як того передбачає ст.109 КПК України, та положення вказаної норми закону не передбачено включення до реєстру у переліку процесуальних рішень такої вимоги, як місце її прийняття та текстові данні щодо осіб, відносно яких приймались такі рішення.
Крім того прокурор заперечує проти висновків суду щодо відсутності у обвинувальному акті розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та зазначає, що частиною 2 статті 291 КПК України встановлений вичерпний перелік відомостей, які повинні міститись в обвинувальному акті, а частиною четвертою вказаної статті встановлений перелік документів, які до нього додаються.
Апелянт вважає, що вказані вимоги КПК України прокурором дотримані в повному обсязі, зокрема в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , будучи військовослужбовцями ЗС України, які повинні керуватись Конституцією України, Статутами Збройних Сил України та, відповідно виконувати покладені на них обов`язки у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вступивши до лав 24 батальйону територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), брали участь у розбійному нападі, з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства, вчинене групою осіб, без попередньої змови між собою, поєднаному з проникненням у житло (ч.1 ст.28 ч.3 ст.187 КК України), незаконному заволодінні транспортними засобами, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, що завдало великої матеріальної шкоди, вчинене групою осіб, без попередньої змови між собою (ч.1 ст.28, ч.3 ст.289 КК України), спричинивши кримінальними правопорушеннями шкоду, у розмірі 630 560, 66 грн.
Таким чином, на думку апелянта, прокурором дотримано вимоги ст.291 КПК України щодо складання та направлення до суду обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а тому судом безпідставно прийнято рішення про його повернення.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора та представника потерпілого, які підтримали доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисників та обвинуваченого, які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, та просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги., перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
Між тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального законодавства з огляду на таке.
Як зазначено у п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
До обвинувального акта, згідно з частиною четвертою цієї статті, додається:
1) реєстр матеріалів досудового розслідування;
2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;
3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);
4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;
5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.
Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
Апеляційний суд не може погодитися з наведеними в судовому рішенні доводами суду першої інстанції щодо повернення обвинувального акту з мотивів відсутності в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який додається до обвинувального акту, та який надійшов до суду, відомостей про те, коли, ким і яким чином учасники кримінального провадження були повідомлені про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, складення обвинувального акту, а також відомостей про затримання обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки вони суперечать нормам кримінального процесуального законодавства України.
Так, згідно ч.2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:
1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;
2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;
3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Між тим в оскаржуваній ухвалі суду не зазначено, яких саме з наведених положень статті 109 КПК України не дотримано прокурором під час складання та затвердження обвинувального акту, та чим саме ці порушення перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.
Посилання суду першої інстанції, як на підставі повернення обвинувального акту, на те, що в обвинувальному акті констатується факт, що ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вже вчинили зазначені інкриміновані їм в обвинувальному акті злочини, тим самим презюмується їх винність, колегія суддів апеляційного суду вважає неспроможними та такими, що не відповідають вимогам закону.
Так, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не містить висновків прокурора про доведеність вини вказаних осіб у вчиненні інкримінованих їх злочинів. Натомість обвинувальний акт містить відомості, які відповідають вимогам ч.2 ст.291 КПК України, зокрема в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими із зазначенням місця, часу та способу вчинення кримінальних правопорушень, правову кваліфікацію кожного кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним.
За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що прокурором дотримано вимоги ст.291 КПК України щодо складання та направлення до суду обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , тому вважає безпідставними викладені в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції доводи та мотиви повернення обвинувального акту прокурору, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 411, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора військової прокуратури Луганського гарнізону ОСОБА_5 - задовольнити.
Ухвала набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3