АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1387/18 Справа № 203/2500/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000695 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта по кримінальному провадженню щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_7

представник потерпілого - ОСОБА_8

захисник - ОСОБА_9

обвинувачений - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2018 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 обвинуваченого ст. ст. 191 ч. 5, 366 ч. 1 КК України повернуто прокурору з підстав невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Судом першої інстанції обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 було повернуто прокурору згідно обвинувального акту відносно ОСОБА_6 потерпілим у даному кримінальному провадженні є ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод». Між тим, за текстом обвинувального акту, ОСОБА_6 повідомлений про підозру у тому, що обіймаючи посаду виконуючого обов`язки Голови правління ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» та реалізуючи свій злочинний умисел на розтрату чужого майна з корисливих мотивів, а саме товарно матеріальних цінностей, які належали ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», вчинив ряд протиправних дій, спрямованих на розтрату чужого майна. При цьому за наслідком нібито протиправних дій ОСОБА_6 спричинено збитки державі в особі ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод».

Таким чином, з урахуванням викладених в обвинувальному акті відомостей про спричинення ОСОБА_6 збитків державі в особі ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» та відомості щодо належності матеріальних цінностей, а саме колісних пар - ПАТ «Укрзалізниця» невизначеним є коло потерпілих осіб від вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, чи то ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», як самостійна юридична особа приватного права. чи то ПАТ «Укрзалізниця», чи то держава в особі Міністерства інфраструктури України.

Також в обвинувальному акті зазначено датою його складання 25.01.2018, однак в Розділі ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування зазначено іншу дату його складання, а саме 24.01.2018. Зазначені розбіжності свідчать про невідповідність даного акту нормам чинного законодавства.

На зазначену ухвалу прокурором подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд у в суді першої інстанції в наслідок порушення судом вимог кримінального закону при ухваленні судового рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, відповідним чином виокремлено в тексті обвинувального акту. Після викладення усіх фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, слідувала правова кваліфікація дій особи з посиланням на статтю та її частину кримінального закону, факт вчинення якого прокурор вважає доведеним та після зазначеного слідує формулювання обвинувачення.

На думку прокурора, в обвинувальному акті правильно визначено потерпілою особою ПАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», частка держави в статутному капіталі якого дорівнює 100% та яке входить до складу ПАТ «Укрзалізниця».

Прокурор також вказує, що в матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також в реєстрі матеріалів досудового розслідування наявні всі процесуальні рішення та не порушено порядок складання обвинувального акту відповідно до норм Кримінально-процесуального закону України.

До початку апеляційного розгляду захисник обвинуваченого в інтересах самого обвинуваченого надала до суду заперечення на апеляційну скаргу прокурора в яких просила суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а решення суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

При здійснення апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили рішення суду залишити без змін як законне та обгрунтоване.

Прокурор підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив рішення суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Представник потерпілого вважав рішення суду передвчасним та підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, вислухавши сторони, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені в судовому рішенні містять істотні суперечності.

Як передбачено у п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 5 ст. 28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Відповідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинуваченняА тому враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав для повернення обвинувального акту прокурору.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 цього Кодексу та частиною другою даної статті визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У відповідності з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акту, за умови невідповідності його вимогам КПК України.

Таке рішення суд першої інстанції приймає у випадку, якщо без усунення виявлених недоліків, кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду. Дотримання вимог закону в ході підготовчого судового засідання є гарантією права на справедливий суд, оскільки забезпечує можливість встановити обґрунтованість висунутого проти особи обвинувачення у розумні строки.

Кіровським районним судом м. Дніпропетровська Дніпропетровської області в оскаржуваній ухвалі зазначено про порушення прокурором вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, правової кваліфікації кримінального правопорушення та викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, що не відповідає дійсності та обвинувальному акту.

Вказані порушення визначені в ухвалах Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.08.2017 року та апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.09.2017 рок та в новому обвинувальному акті на думку колегії суддів усунуті.

Обвинувальний акт відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Крім того, відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 містить найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України до направленого до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_6 додано реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов; розписку підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову і реєстру матеріалів досудового розслідування.

В ухвалі суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору підставою зазначено те, що потерплим у даному кримінальному провадженні є ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод»; між тим з урахуванням викладених в обвинувальному акті відомостей про спричинення ОСОБА_6 збитків державі в особі ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» та відомості щодо належності матеріальних цінностей, а саме колісних пар - ПАТ «Укрзалізниця» невизначеним є коло потерпілих осіб від вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення - чи то ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», як самостійна юридична особа приватного права, чи то ПАТ «Укрзалізниця», чи то держава в особі Міністерства інфраструктури України.

Питання щодо невизначеності потерпілого у кримінальному провадженні також були визначені в ухвалах Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.08.2017 року та апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.09.2017 року які на думку колегії суддів в новому обвинувальному акті повністю усунуті.

Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути серед інших юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 спричинено збитки державі в особі ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», про що вказано в обвинувальному акті.

Відповідно до ст. 55 КПК України ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» визнано потерпілим у кримінальному провадженні.

ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов.

Засновником та єдиним учасником ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» є ПАТ «Укрзалізниця», а засновником та єдиним учасником ПАТ «Укрзалізниця» є держава в особі Міністерства інфраструктури України.

Таким чином, вказана в ухвалі суду невизначеність потерпілих є надуманою та такою, що не відповідає дійсності та фактичним обставинам кримінального провадження та обвинувального акту.

Також підставою повернення обвинувального акту прокурору судом визначено те, що в обвинувальному акті зазначено датою його складання 25.01.2018 року, однак в розділі 2 Реєстру матеріалів досудового розслідування зазначено іншу дату його складання, а саме 24.01.2018 року, що свідчить ніби то про невідповідність даного акту нормам чинного законодавства.

Колегія суддів вважає, що зазначенні підстави та мотиви є надуманими судом першої інстанції, а також такими, що не відповідають переліку та змісту відомостей, зазначених стороною обвинувачення в обвинувальному акті, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.

Частиною 2 ст. 109 КПК України передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Згідно з ч. 2 ст. 290 КПК України, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Таким чином, обвинувальний акт не відноситься до процесуальних документів, які необхідно вказувати в реєстрі матеріалів досудового розслідування, оскільки складається та затверджується після завершення досудового розслідування та ознайомлення сторін кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування.

Викладені судом недоліки не є такими, що унеможливлюють призначення справи до судового розгляду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає що висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваному рішенні, не відповідають змісту обвинувального акту, та фактично ґрунтуються на підставі надуманих та викривлених висновків, які не відповідають дійсності, чим істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону в частині ухвалення законного, обґрунтованого судового рішення а тому вважає за необхідне рішеня суду скасувати та призначити новий розгляду у суді першої інтанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 384, 404 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4