Постанова

Іменем України
29 травня 2018 року

м. Київ
справа № 642/9393/15-к
провадження № 51-384км17

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 серпня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005964, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, котрий проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 Кримінального кодексу України (далі КК).

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 382 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та господарською діяльністю на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Крім того, ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2017 року ОСОБА_7 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК, а кримінальне провадження в цій частині закрито в зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 серпня 2017 року на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення процесуального строку на подачу апеляційної скарги на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишено без задоволення та повернуто йому апеляційну скаргу.
Вимоги касаційної скарги і узагальненні доводи особи, які її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вказує на те, що строк апеляційного оскарження пропустив з незалежних від його волі та бажання причин, зазначаючи, що з оскаржуваною ухвалою місцевого суду ознайомився лише 23 серпня 2017 року, після укладення договору про надання правової допомоги. Наведену обставину, на його думку, апеляційний суд залишив поза увагою, чим порушив вимоги ст. 117 КПК та не врахував при цьому практику Європейського суду з прав людини щодо права на справедливий судовий розгляд.
Представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав заперечення на касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення.
Позиції інших учасників судового провадження
прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу необґрунтованою і просив залишити без задоволення.

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що у задоволенні касаційної скарги необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
У п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК встановлено, що апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а на інші ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Водночас, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду (ч. 1 ст. 117 КПК).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 28 серпня 2017 року до Апеляційного суду Харківської області захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу наухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2017 року, долучивши до неї клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Причини пропуску цього строку захисник ОСОБА_6 обґрунтовував тим, що апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_7 подав після укладення з ним угоди про надання правової допомоги, отже, про обставини кримінального провадження раніше не знав, а тому строк пропустив з поважних причин.
Суд апеляційної інстанції, розглядаючи клопотання захисника ОСОБА_6 зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 були присутні при оголошенні ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2017 року, однак, у визначений законом строк апеляційні скарги на неї не подавали. При цьому захисником ОСОБА_10 подано апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_7 на вирок місцевого суду. Вступ у справу іншого адвоката не вливає на питання набрання чинності судовим рішенням і не є поважною причиною для поновлення строку.

Отже, при постановленні ухвали про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2017 року суд апеляційної інстанції виходив із обставин, зазначених саме у клопотанні, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у клопотанні поважних причин для поновлення цього строку. Такий висновок ґрунтується на зазначених вимогах кримінального процесуального закону та відповідає практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. ст. 370, 372, 419 КПК та є законною, обґрунтованою і вмотивованою.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
А тому підстав, передбачених ст. 438 КПК, для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436, 440442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, Суд

у х в а л и в:

ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 серпня 2017 року залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3