В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.11.2018 Справа №607/18946/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000324 від 25 червня 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерна Зборівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, пенсіонера зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2018 року близько 17.35 год обвинувачений ОСОБА_3 шляхом вільного доступу зайшов на територію домогосподарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , де в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, з метою особистого незаконного збагачення, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків, а також те, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, перебуваючи на території вищевказаного домогосподарства, викрав каструлю із нержавіючої сталі, об`ємом 80 літрів, вартістю 453,10 гривень.
У подальшому, обвинувачений ОСОБА_3 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив, оскільки вийшовши із території вказаного подвір`я, був помічений потерпілим ОСОБА_5 .
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

27 липня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України за встановлених у пред`явленій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_3 , з врахуванням наявності обставин, що пом`якшуючих покарання, зокрема щирого каяття у вчиненому та добровільного відшкодування завданого збитку, саме за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень в дохід держави.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Згідно ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема про затвердження угоди.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 471, 473-475, 476 КПК України, суд,
З А С У Д И В:

Затвердити укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в дохід держави в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1