Справа № 562/4527/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2018 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0000779 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с.Здовбиця, Здолбунівського району, Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.355 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 , 20 листопада 2017 року, близько 15:00 год., перебуваючи неподалік магазину «Камал», що по вул.Шосовій в с.Здовбиця, Здолбунівського району, Рівненської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, шляхом ривка з рук, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Bravis» моделі «Solo», вартістю 899 грн., який належить для ОСОБА_4 та мобільний телефон марки «Prestigio WIZE NK3» вартістю 899 грн, який належить для неповнолітнього ОСОБА_5 , чим сричинив потерпілому ОСОБА_4 та неповнолітньому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 20 листопада 2017 року, близько 15:00 год., перебуваючи неподалік магазину «Камал», що по вул.Шосовій в с.Здовбиця, Здолбунівського району, Рівненської області, маючи умисел на примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, висловив вимогу ОСОБА_5 відремонтувати пошкоджений ним 17.11.2017р. паркан, що огороджує належний ОСОБА_7 будинок та наніс для ОСОБА_5 один удар в обличчя, в область щелепи зліва, чим спричинив для останнього тілесні ушкодження у вигляді припухлості м`яких тканин на лівій щоці, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 192 від 21.11.2017р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав себе винним і підтвердив, що злочини вчинив за обставин зазначених у обвинувальному акті та угоді про примирення. Щиро розкаявся.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та за ч.2 ст.355 КК України, які виразилися у примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань.

19 грудня 2017 року між потерпілим ОСОБА_4 , неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 , законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000779 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.355 КК України була укладена угода про примирення.

В угоді про примирення потерпілі, законний представник та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.186, ч.2 ст.355 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, а також розмір шкоди, завданої злочином. Згідно угоди про примирення ОСОБА_6 під час досудового розслідування та в судовому засіданні, повністю визнав вину у зазначеному злочині, відшкодував завдані збитки, вибачився перед потерпілими.

В угоді про примирення потерпілі, законний представник та обвинувачений узгодили призначення покарання за ч.1 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч.2 ст.355 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим 3 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст.75 КК України.

В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом з`ясовано, що і потерпілий ОСОБА_9 , неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.186, ч.2 ст.355 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає санкції ч.1 ст. 186, ч.2 ст.355 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечив проти затвердження угоди про примирення.

Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілим ОСОБА_9 , неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 і його законним представником ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 угода про примирення підлягає затвердженню.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судової товарознавчої експертиз по даному кримінальному провадженню становлять 593,22 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_6 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Керуючись ст.ст.369-371, 374, 376, 475 КПК України, суд -

засудив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 19 грудня 2017 року між потерпілим ОСОБА_4 , неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 , законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000779 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.355 КК України.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.355 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.186 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.355 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_6 призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Відповідно до вимог ст.75 КК України засудженого від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком 1 (один) рік, зобов`язавши ОСОБА_6 згідно вимог ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: мобільним телефоном марки «Bravis» моделі «Solo» повернути для ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «Prestigio WIZE NK3» повернути для ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 593 грн. 22 коп. витрат на залучення експерта.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя