Справа № 606/633/18
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2018 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 23 січня 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, працюючого водієм у філії «Великоберезовицька дорожня експлуатаційна дільниця» ДП «Тернопільський облавтодор», несудимого,

за ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 22.01.2018 року о 23.30 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , порушуючи вимоги п.п. 23.6 та 23.10 (ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, буксирував із застосуванням гнучкого зчеплення двоє саней та рухався проїзною частиною дороги вул.Лошнівська с.Кровинка Теребовлянського району Тернопільської області у бік м.Теребовля.

Під час руху ОСОБА_5 перевозив на буксированих санах, тобто поза кабіною керованого ним автомобіля марки «ВАЗ 21099», пасажирів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не будучи достатньо уважним та не стежачи належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 21.11 (а), 2.3 (б, д) ПДР України.

Продовжуючи такий рух із порушенням правил перевезення пасажирів та правил буксирування, при якому траєкторія руху буксированих саней не повторювала траєкторії руху автомобіля, водій ОСОБА_5 під час подолання ділянки дороги із заокругленням ліворуч, що навпроти будинку № 40 вул. Лошнівська с. Кровинка Теребовлянського району, у вказаний час, допустив зміщення буксированих саней вправо, їх наїзд на бордюр та випадіння на тротуар ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і потерпілої ОСОБА_10 .

Внаслідок викладеного та всупереч вимогам ч. 1 п. 1.5 ПДР України, відповідно до яких водій не повинен створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, водій ОСОБА_5 створив такі умови, що стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_10 спричинено поєднану травму голови та грудей із переломами кісток скелету та ушкодженнями речовини і оболонок головного мозку та внутрішніх органів, від чого 23 січня 2018 року о 04 год. 10 хв. настала її смерть у КУ ТРР «Теребовлянська центральна районна лікарня».

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 23.6, 23.10 (ґ) та 21.11 (а) ПДР України перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілої ОСОБА_10 .

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненому злочині та показав, що 22 січня 2018 року біля 22 год. він разом із ОСОБА_8 , який приїхав до нього автомобілем марки «ВАЗ 21099», та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у с.Кровинка Теребовлянського району Тернопільської області катались на санах. Через деякий час вони усі вирішили кататись на буксированих двох санах, які були з`єднані між собою шнуром. Після цього він сів за кермо автомобіля марки «ВАЗ 21099», а його знайомі в сани, зокрема, в перші до автомобіля сани сів ОСОБА_8 з ОСОБА_9 , а в другі ОСОБА_10 . Під час руху дорогою із заокругленням у вказаному селі він допустив зміщення буксируваних саней вправо, їх наїзд на бордюр та випадіння на тротуар ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 . Коли побачив, що його знайомі випали із саней, підбіг до них та почав надавити потерпілій допомогу. У той час не розумів, що не вправі був так керувати транспортним засобом із приєднанами до нього санами. Внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України настала дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого потерпілій ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження, від яких вона померла. Крім того, суду пояснив, що транспортний засіб він використовує для одержання єдиного в нього заробітку.

У порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої, обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся, погодився із усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування і які доводять його вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, переконавшись в істинності та добровільності позиції обвинуваченого про відмову у дослідженні доказів, його правильному розумінні недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та позбавлення права на оскарження фактичних обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, вважає визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину та кваліфікує його дії за ознаками ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст.50, 65-67 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, сприяв органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Аналізуючи в сукупності наведені обставини, що помякшують покарання, враховуючи особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, є особою молодого віку, працює водієм, позитивно характеризується за місцем проживання та праці, думку потерпілої, яка просить призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, і не позбавляти його права керування транспортним засобом, відсутність у неї до обвинуваченого претензій майнового і морального характеру, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.286 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання (позбавлення волі) з випробуванням.

Крім того, суд вважає недоцільним призначення ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки під час судового розгляду не встановлено, що ОСОБА_5 раніше порушував Правила дорожнього руху України, його робота водієм пов"язана з керуванням транспортним засобом та є єдиним джерелом доходу, він проживає із батьками, за якими здійснює догляд, а його поведінка при здійсненні досудового розслідування та судового розгляду свідчить про розкаяння у вчиненому та у бажанні не допускати в майбутньому порушень зазначених Правил.

Керуючись ст.374-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.286 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_5 обовязки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути із засудженого ОСОБА_5 в користь Державного бюджету України 1144 грн. вартості проведеної Тернопільським НДЕКЦ інженерно-транспортної експертизи № 5-99/18 від 22 лютого 2018 року.

Скасувати арешт, накладений на автомобіль марки «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_11 , житель АДРЕСА_2 , який зберігається на майданчику Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: автомобіль марки «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_11 , житель АДРЕСА_2 , який зберігається на майданчику Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, після вступу вироку в законну силу повернути його власнику (законному володільцю).

Речові докази у кримінальному провадженні: сани з металевими полозами, сани з металопластиковими полозами, буксирувальний трос жовтого кольору та мотузку чорного кольору, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_5 .

На вирок може бути апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча