Справа № 646/6957/16-к
№ провадження 1-кс/646/8/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.03.18року м.Харків
Слідчий судця Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 26 травня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 10 квітня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із зазначеною скаргою на постанови слідчого про закриття кримінального провадження та про відмову у визнанні потерпілою, мотивуючи скаргу тим, що вважає ці постанови передчасними, так як слідчим досудове розслідування проведено неповно та не об`єктивно. Тому ОСОБА_3 просила скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження та постанову про відмову у визнанні потерпілою.

ОСОБА_3 звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд скарги у її відсутність.

Слідчий і прокурор, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали справи за скаргою, приходить до наступного.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що 10 квітня 2015 року були внесені відомості до ЄРДР за ч.2 ст.372 КК України за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 09 вересня 2008 року, згідно якої слідчий СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_6 притягнув завідомо невинного ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності під час розслідування кримінальної справи № 61061478, штучно створюючи докази шляхом безпідставного призначення мистецтвознавчої та будівельної експертизи при наявності у кримінальній справі відповідних документів щодо предмету питань.

В даному кримінальному провадженні слідчим неодноразово приймалися рішення про його закриття, які скасовувалися слідчими суддями Червонозаводського районного суду м.Харкова із зазначенням у судових рішеннях конкретних недоліків досудового розслідування, проте жодних слідчих дій на виконання судових рішень слідчим проведено не було,

Відповідно до пунктів 1-3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Проте, у досудовому розслідуванні не встановлювалися обставини, що мають значення для кримінального провадження, та не витребувалися відповідні докази з питань, викладених заявниками, про що свідчить і оскаржувана постанова про закриття провадження, яка містить посилання на інші кримінальні провадження без зазначення причинно-наслідкового зв`язку між предметом вказаних проваджень та того, яке вони мають відношення до предмету розслідування у кримінальному провадженню № 0000270 від 10 квітня 2015 року.

Матеріали кримінального провадження містять низку копій документів, які за своїм предметом взагалі не мають зв`язку із предметом досудового розслідування, зокрема, листи окремих громадських організацій щодо проведення заходів біля пам`ятного знаку.

Щодо конкретних недоліків досудового розслідування було зазначено ще в ухвалі слідчого судді від 10 листопада 2015 року, але без виконання цього судового рішення, без жодної зазначеної судом слідчої дії, слідчий 30 листопада 2015 року знову виносить постанову про закриття провадження, ідентичну за змістом попередній, скасованій судом. Ця постанова була скасована ухвалою слідчого судді від 18 січня 2016 року із зазначенням про невиконання судового рішення від 10 листопада 2015 року.

24 лютого 2016 року слідчим знов винесено постанову про закриття кримінального провадження, яка скасована ухвалою слідчого судді від 27 квітня 2016 року із зазначенням про невиконання попередніх судових рішень, якими скасовувалися постанови про закриття кримінального провадження.

Оскаржувана постанова від 26 травня 2016 року про закриття кримінального провадження ідентична попереднім постановам, скасованим судами.

Так, слідчим не усунуто тричі зазначений раніше судами явний недолік щодо невідповідності номера кримінального провадження та дати внесення до ЄРДР у вступній та резолютивній частинах оскаржуваної постанови.

В оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження слідчий зазначає про розслідування кримінального провадження № 0000008 від 04 січня 2013 року за ч.3 ст.364 КК України відносно прокурора м.Харкова ОСОБА_7 , прокурора прокуратури міста Харкова ОСОБА_8 , прокурора прокуратури Київського району м.Харкова ОСОБА_9 , посилаючись на постанову про закриття цього провадження, між тим як предметом кримінального провадження за № 0000270 від 10 квітня 2015 року є дії слідчого ОСОБА_6 за статтею 372 ч.2 КК України, що свідчить про відсутність предметного зв`язку між кримінальними провадженнями № 0000008 та № 0000270, при тому ж за відсутності копій заяви, що стала підставою для розслідування у кримінальному провадженні № 0000008, витягу та постанови про його закриття, через що не вбачається, що розслідування у цьому кримінальному провадженню проводилося за тими ж фактами та обставинами, що в кримінальному провадженні за № 0000270 від 10 квітня 2015 року.

Також не є предметом кримінального провадження № 0000270 від 10 квітня 2015 року ані предмет кримінальної справи № 6106478, ані її рух, проте саме ці дані детально викладено у постанові про закриття кримінального провадження. При цьому постанова про закриття кримінального провадження не містить жодних висновків щодо питань, викладених у заяві, а саме, обставин безпідставного, як на думку заявників, призначення мистецтвознавчої та будівельної експертизи, питання щодо підстав призначення цих експертиз за наявності в матеріалах кримінальної справи вказаних заявниками документів слідчому ОСОБА_6 під час його допиту не ставилися, про що свідчить протокол допиту.

Проте, як вбачається із фабули ЄРДР, предметом розслідування по кримінальному провадженню № 0000270 від 10 квітня 2015 року є саме безпідставне, на думку заявників, для штучно створених доказів по кримінальній справі, призначення у кримінальній справі № 6106478 постанов про мистецтвознавчу та будівельну експертизи, але у матеріалах кримінального провадження № 0000270 від 10 квітня 2015 року відсутні копії постанов про призначення експертиз, хоча про цей недолік зазначено ще в ухвалі слідчого судді від 10 листопада 2015 року. Довід заявників про призначення слідчим ОСОБА_6 мистецтвознавчої експертизи для встановлення статусу пам`ятного знаку по кримінальній справі № 61061478 через два роки після подій, що є предметом кримінальної справи, не розглянуто та висновку у оскаржуваній постанові не викладено. Також копія обвинувального висновку із посиланням на зазначені експертизи подекуди є практично нечитабельною.

Крім того, не допитано слідчого ОСОБА_6 щодо підстав призначення будівельної експертизи за наявності документів, на які посилаються заявники, не витребувано та не долучено до матеріалів кримінального провадження копій цих документів.

Слідчим не встановлювалося, чому заявники вважають будівельну та мистецтвознавчу експертизи штучно створеними доказами, заявниця ОСОБА_3 слідчим не допитана, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази належного повідомлення її на допит, також слід зазначити, що у повістках, долучених до матеріалів кримінального провадження, слідчий вказав її статус як свідка, попри наявності в неї прав потерпілої з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, цим вимогам постанова слідчого про закриття кримінального провадження не відповідає, недоліки, зазначені у судових рішеннях не усунуті, немає відповіді на всі питання, викладені в заяві про кримінальне правопорушення. Зазначені судами копії документів до матеріалів кримінального провадження не долучені, навіть не відображено предмет кримінального провадження за ч.2 ст.372 КК України (створення штучних доказів обвинувачення), а зазначено про якісь дії працівників прокуратури під час встановлення пам`ятного знаку.

Вказані обставини свідчать про суттєву неповноту досудового розслідування.

З огляду на наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з метою відновлення досудового розслідування та виконання вказівок суду.

Щодо скасування постанови про відмову у визнанні потерпілою, то слід зазначити, що така у кримінальному провадженні № 0000270 від 10 квітня 2015 року, на момент його розгляду судом, не виносилася.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 26 травня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 10 квітня 2015 року - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до прокуратури Харківської області для продовження досудового розслідування, в ході якого необхідно усунути неповноту досудового розслідування та недоліки, викладені у мотивувальній частині даної ухвали та попередніх ухвалах слідчих суддів. Також суд зобов`язує орган слідства повідомити заявницю про відновлення досудового розслідування з наданням їй витягу для створення їй можливості реалізувати своє право потерпілої на допит у якості потерпілої та надання доказів.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1