Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

26 червня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2018 року про відмову в задоволенні подання старшого інспектора Рівненського міськрайонного відділу з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 представника органу пробації ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2018 року відмовлено в задоволенні подання старшого інспектора Рівненського міськрайонного відділу з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування остаточного покарання, призначеного ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 грудня 2016 року.
В поданій апеляційній скарзі прокурор Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 вважає ухвалу незаконною через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність внаслідок чого вона підлягає скасуванню. В обґрунтування апеляційної скарги стверджує, що під час іспитового терміну засуджений ОСОБА_6 06.01.2017 року постановою Рівненського міського суду Рівненської області притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн.; 03.03.2017 постановою Рівненського міського суду засуджений ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в сумі 51 грн.. Крім того, за вчинення вказаних адміністративних правопорушень останньому винесено застереження у вигляді письмового попередження та його в черговий раз попереджено про правову відповідальність. Зазначає, що належних висновків для себе не зробив і повторно, 22.06.2017 постановою Рівненського міського суду засудженого ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.51 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн.. Додає, що за час перебування на обліку в кримінально-виконавчій інспекції засуджений зарекомендував себе з негативної сторони, а саме 26.12.2016, 27.03.2017 та 24.07.2017 не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Зазначає, що докази щодо поважності причин неявки для реєстрації до органу пробації ОСОБА_6 надав лише в судовому засіданні, представнику органу пробації такі докази не надавались, а про причини неявки на реєстрацію 27.03.2017 року засудженим взагалі не надавались. Просить ухвалу суду скасувати та поставити нову, якою направити засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 22.08.2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_5 , яка просить апеляційну скаргу задовольнити, думку засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які просять ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали судової та особової справ, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не належить до задоволення з таких підстав.
Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.537 КПК України, питання про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, вирішуються місцевим судом за правилами та процедурою, передбаченими ст.539 КПК України.
Згідно ч.2 ст.78 КК України,якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що віддає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів судової та особової справ , ОСОБА_6 засуджений вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 22.08.2016 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, зокрема, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу без дозволу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Також, 22 серпня 2016 року вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 22.08.2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст.384 КК України до 1 (одного) року обмеження волі позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, зокрема, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу без дозволу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 грудня 2016 року ОСОБА_6 визначено остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

01.11.2016 року ОСОБА_6 з`явився до міського відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Рівне, де йому були роз`яснені права та обов`язки, пов`язані із засудженням, він був попереджений про правову відповідальність, яка наступає у разі вчинення нового злочину, адміністративних правопорушень, а також ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків, про що засуджений власноруч написав підписку. Під підпис засудженому була оголошена постанова про встановлення днів явки для реєстрації, зокрема 4-й понеділок кожного місяця з 08:00 до 13:00 год. та з 14:00 до 16:00 год..
Так, у дні, вказані в поданні, засуджений не з`явився на реєстрацію до органу пробації (26.12.2016 року, 27.03.2017 року та 24.07.2017 року), проте в суді першої інстанції надав докази та пояснив, що не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації в зв`язку з тим, що 26.12.2016 року перебував у Галицькому ВП ГУНП України у Львівській області, що підтверджується повісткою. Окрім цього, 24.07.2017 року не з`явився для реєстрації, так як перебував в судовому засіданні в Галицькому районному суді м. Львова, що підтверджується судовою повісткою.
Крім цього, як встановлено в суді апеляційної інстанції, органом з питань пробації перед внесенням подання до суду що скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням , не з`ясовано причини неявки засудженого ОСОБА_6 26 грудня 2016 року та 27 березня 2017 року. При апеляційному розгляді представником органу пробації ОСОБА_8 повідомлено суд про те, що нею було зроблені запити у зазначені установи , однак відповіді від них не отримано.

Також встановлено , що засуджений ОСОБА_6 06.01.2017 року, 03.03.2017 року, 22.06.2017 року притягувався до адміністративної відповідальності та на нього накладалися адміністративні стягнення, однак, на думку колегії суддів, сам факт вчинення засудженим під час іспитового строку вказаних адміністративних правопорушень не може свідчити про його небажання стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.166 КВК України подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи, 31 травня 2017 року ОСОБА_6 винесене письмове попередження, яким попереджено засудженого, що у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, орган пробації може направити матеріали про скасування звільнення з випробуванням і направлення для відбування покарання на підставі ст.78 КК України.

Подання старшого інспектора Рівненського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_8 містить відомості про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 червня 2017 року.

Однак, згідно цієї постанови, ОСОБА_6 вчинив адміністративне правопорушення 08 травня 2017 року, тобто до винесення йому письмового попередження від 31 травня 2017 року.

Відомостей, які підтверджують вчинення засудженим ОСОБА_6 адміністративних правопорушень після 31 травня 2017 року , прокурором та представником органу пробації не надано.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відсутність достатніх підстав для задоволення подання органу пробації обґрунтованими, а доводи, викладені в апеляційній прокурора, не є переконливими та правильність вищезазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин висновки суду, викладені в ухвалі Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2018 року щодо відмови в задоволенні подання старшого інспектора Рівненського міськрайонного відділу з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання , відповідає фактичним обставинам справи, судом правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, ухвала є законною, обґрунтованою та вмотивованою , а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2018 року про відмову в задоволенні подання старшого інспектора Рівненського міськрайонного відділу з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання , залишити без зміни , а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
С У Д Д І :

________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3