Ухвала
Іменем України
31 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 577/2769/17-к

провадження № 51-8892 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_4 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 11 січня 2018 року,
встановив:
Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 серпня 2017 року
ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи без громадянства, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді 3 років обмеження волі,
засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 11 січня 2018 року вирок місцевого суду змінено. Виключено з вступної частини вироку вказівку суду про судимість ОСОБА_4 за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня 2005 року за ч. 3 ст. 185 КК України з призначеннями покарання у виді арешту на строк 45 діб.
В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 15 травня 2017 року, близько 16 год., виконуючи роботи на господарському дворі Конотопського виправного центру № 130, вийшов за межі вказаного виправного центру на смітник, розташований біля буд. № 2 по вул. Урицького, що у м. Конотопі, де біля одного із баків знайшов, та зберігав при собі до часу вилучення працівником поліції, паперовий згорток із особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, маса якого у перерахунку на суху речовину становить 12,05 г.
У касаційній скарзі з доповненнями засуджений порушує питання про зміну вказаних судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, через суворість, та просить пом`якшити йому покарання на підставі ст. 69 КК України. При цьому посилається на ту обставину, що місцевим судом не враховано у повній мірі його особу, всі обставини, що пом`якшують покарання та знижують суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, на утриманні має малолітню дитину.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги з доповненнями, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи касаційної скарги з доповненнями засудженого про порушення щодо нього загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є непереконливими.
Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, суд обґрунтовуючи висновок щодо виду і розміру покарання ОСОБА_4 , призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, виходив з того, що засуджений вчинив новий злочин середньої тяжкості в період відбування покарання за попереднім вироком, раніше неодноразово судимий.
Обставинами, які пом`якшують покарання засудженому, судом визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання засудженому, в ході судового розгляду не встановлено.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд обґрунтовано дійшов висновку, що перевиховання засудженого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, та правильно призначив покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України.
При цьому суд правильно зазначив, що встановлені у кримінальному провадженні обставини пом`якшують покарання засудженого, проте істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а тому не є підставою для застосування положень ст. 69 КК України.
На переконання колегії суддів призначене засудженому покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження нових злочинів, справедливим, та відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Таким чином, не вбачається підстав вважати призначене засудженому ОСОБА_4 покарання явно несправедливим, через його суворість, як і не вбачається підстав для застосування положень ст. 69 КК України, про що засуджений зазначає у своїй касаційній скарзі з доповненнями.
При розгляді апеляції засудженого, у якій порушувалось питання про невідповідність призначеного покарання положенням ст. 65 КК України через наявність ряду пом`якшуючих обставин, суд апеляційної інстанції перевірив доводи скарги, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів, з яких апеляційну скаргу засудженого залишив без задоволення, а вирок місцевого суду в частині призначеного покарання без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Отже, обґрунтування касаційної скарги з доповненнями не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги, доданих до неї копій судових рішень, та доповнень до скарги вбачається, що підстав для задоволення такої скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою з доповненнями засудженого ОСОБА_4 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 11 січня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3