Справа № 609/1581/16-к
Провадження № 1-кп/602/8/2018
ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2018 р. м.Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю сторін кримінального провадження:

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинуваченої- ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

потерпілого- ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ланівці кримінальне провадження №0000119 від 17 травня 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Новопетрівка Запорізького району Запорізької області, не одруженої, депутатом не являється, освіта середня-спеціальна, жительки АДРЕСА_1 , на утримані перебуває 1 неповнолітня дитина - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимої:

- вироком Бучацького районного суду від 20 жовтня 2015 року за ч.ч.1, 2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України - звільнена від відбуття призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки;

- вироком Бучацького районного суду від 27 січня 2016 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України - звільнена від відбуття призначеного покарання із випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки 6 місяців;

- вироком Чортківського районного суду від 18 лютого 2016 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України - звільнена від відбуття призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки,-

за ч.2 ст.185 КК України, -

В С ТА Н О В И В:
15 травня 2016 року у ранішню пору доби у ОСОБА_7 , яка перебувала у магазині «Максінфо», що належить приватному підприємцю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_2 та розташований у АДРЕСА_3 , виник злочинний намір, спрямований на вчинення крадіжки мобільного телефону.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 15 травня 2016 року у ранішню пору доби ОСОБА_7 , перебуваючи у вищевказаному магазині, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер і значення своїх дій, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, відкривши скляні дверці вітрини, викрала належний приватному підприємцю ОСОБА_9 мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY J1 АСЕ» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , сховала його у своїх особистих речах та вийшла із магазину, маючи таким чином можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 було заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 2450.00 гривень.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнала повністю та пояснила, що дійсно 15 травня 2016 року перебуваючи у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований у АДРЕСА_3 та належить приватному підприємцю ОСОБА_9 , переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, відкрила скляні дверці вітрини та викрала належний приватному підприємцю ОСОБА_9 , мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY J1 АСЕ», після чого, сховала його у своїх особистих речах та вийшла із магазину.

Обвинувачена ОСОБА_7 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодилася зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилася від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини вчинення злочину та його наслідки, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима (а.с. 146, 147 ), на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а.с.168-169, 172), позитивно характеризується по місцю проживання (а.с. 163, 165 ), має на утриманні неповнолітню дитину (а.с. 166), обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

До обставин, що пом`якшують покарання, відповідно ст. 66 КК України суд відносить повне визнання обвинуваченою своєї вини, щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування в розкритті кримінального правопорушення та суду у встановленні істини в справі, добровільне відшкодування завданого збитку.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст.67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.

Також суд враховує думку потерпілого ОСОБА_9 , який просить обвинувачену ОСОБА_7 покарати суворо.

Обвинуваченою ОСОБА_7 в судовому засіданні заявлено письмове клопотання про звільнення її від покарання на підставі п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», так як на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» і на даний час, у неї є малолітня дитина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечила проти задоволення клопотання обвинуваченої про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році» та враховуючи те, що обвинувачена раніше судима, вчинила злочин після ухвалення вироку Чортківського районного суду від 18 лютого 2016 року, повністю визнала свою вину,самостійно утримує малолітню дитину, щиро розкаялася, а також те, що ОСОБА_7 подала клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році», просила суд визнати ОСОБА_7 винною за ч.2 ст.185 КК України, призначивши їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Чортківського районного суду від 18 лютого 2016 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі та згідно п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_7 від покарання.

Потерпілий ОСОБА_9 покладається на думку суду з приводу застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» до обвинуваченої ОСОБА_7 .

Як встановлено ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 р. №1810-VIIІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).

Відповідно до ст.9 Закону України "Про амністію у 2016 році" питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, підлягають особи, які не позбавлені батьківських прав та на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 має малолітню дочку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 25 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучацького районного управління юстиції у Тернопільській області (а.с.166) та не позбавлена батьківських прав, вчинила кримінальне правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості відповідно до ст.12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення вона вчинила до дня набрання чинності (07 вересня 2017 року) Законом України "Про амністію у 2016 році". Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачена визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_7 аністії, передбачених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_7 поширюється дія Закону України "Про амністію у 2016 році", тому вона підлягає звільненню від відбування основного покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченій ОСОБА_7 наслідки застосування амністії, а саме: амністія в подальшому протягом наступних десяти років до неї не може бути застосована.

В судовому засіданні потерпілим ОСОБА_9 було заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 6000 грн. та моральної шкоди в сумі 25000 грн.

Обґрунтовуючи спричинену матеріальну шкоду потерпілий посилається на необхідність закупівлі аналогічного мобільного телефону, який було викрадено, оскільки даний телефон був привезений під замовлення, в результаті чого він заплатив двічі, на що витратив грошові кошти в сумі 6000 грн., а також був вимушений заправляти автомобіль для поїздок до слідчого в м.Шумськ, а в подальшому на неодноразові поїздки в суд в м. Ланівці, в результаті неявки обвинуваченої ОСОБА_7 , що становить 3000 (три тисячі) гривень.

Вирішуючи питання стягнення матеріальної шкоди суд виходить із наступного.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що мобільний телефон, який було викрадено обвинуваченою, вилучений в ході досудового розслідування та долучений до матеріалів справи в якості речового доказу.

Згідно ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, враховуючи, що викрадений мобільний телефон, який є предметом злочину, визнаний речовим доказом, який підлягає поверненню потерпілому, суд приходить до переконання, що потерпілим належними та допустимими доказами не доведено спричинення йому матеріальної шкоди в розмірі 6000 грн., оскільки жодних доказів в обґрунтування розміру спричиненої шкоди суду не представлено.

В зв`язку із наведеним позов в даній частині до задоволення не підлягає.

Вирішуючи питання стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності, настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п.9 вказаної вище постанови розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В результаті скоєного злочину потерпілий зазнав душевних переживань, з часу події пройшли значні вимушені зміни у його житті. Він змушений був неодноразово з`являтися для проведення слідчих дій в СВ Шумського відділення Кременецького ГУНП в Тернопільській області, що в свою чергу створювало для нього ряд незручностей та додаткових хвилювань, а також нераціональне витрачання особистого часу. Йому стало набагато важче вести звичний спосіб життя.

Визначаючи розмір спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, моральні страждання та переживання, які потерпілий переніс внаслідок вчинення обвинуваченою стосовно нього протиправних дій.

Виходячи із засад розумності, співмірності та справедливості суд вважає, що цивільний позов підлягає до часткового задоволення та із обвинуваченої ОСОБА_7 в користь потерпілого слід стягнути 2000 (дві тисячі) грн. моральної шкоди.

В ході досудового розслідування проведено судову товарознавчу експертизу (висновок №6-410/16 від 14 червня 2016 року) вартістю 351.84 грн., які слід стягнути в користь держави.

Речові докази по кримінальному провадженні: картонна коробка з-під викраденого телефону, яка зберігається у камері зберігання речових доказів Шумського відділення поліції Кременецького ВП ГУ НП в Тернопільській області повернути власнику ОСОБА_9 ; телефон марки «SAMSUNG GALAXY J1 АСЕ» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який зберігається у камері зберігання речових доказів Шумського відділення поліції Кременецького ВП ГУ НП в Тернопільській області повернути власнику ОСОБА_9 ; сім-карта № НОМЕР_4 , яка знаходиться у матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах справи.

Керуючись ст.ст.85,86 КК України, ст.3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", п. «в» ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_12 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Чорківського районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2016 року та остаточно призначити ОСОБА_13 покараня у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Заяву ОСОБА_10 про застосування до неї п. «в» ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Речові докази по кримінальному провадженні:

-картонну коробку з-під викраденого телефону, яка зберігається у камері зберігання речових доказів Шумського відділення поліції Кременецького ВП ГУ НП в Тернопільській області - повернути власнику ОСОБА_9 ;

-телефон марки «SAMSUNG GALAXY J1 АСЕ» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який зберігається у камері зберігання речових доказів Шумського відділення поліції Кременецького ВП ГУ НП в Тернопільській області повернути власнику ОСОБА_9 ;

-сім-карту № НОМЕР_4 , яка знаходиться у матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_10 в користь держави судові витрати по справі в розмірі 351 (триста п`ятдесят одна) грн. 84 коп. вартість проведеної судової товарознавчої експертизи (висновок №6-410/16 від 14 червня 2016 року).

Позов потерпілого ОСОБА_14 задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_14 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. спричиненої моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Вирок суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не було подано апеляційну скаргу.

Вирок суду може бути оскаржений, шляхом подання апеляційної скарги особами зазначеними в ст.393 КПК України, до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1