Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
20 серпня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
його захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора здійснюючого процесуальне керівництво у провадженні - ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2018 року, -
в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Також покладено на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Відповідно до ухвали, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється органами досудового розслідування у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.28 і ч.2 ст.342, ч.1 ст.28 і ч.1 ст.345, ч.1 ст.294 КК України.

Підозра у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.28 і ч.2 ст.342, ч.1 ст.28 і ч.1 ст.345, ч.1 ст.294 КК України, про яку повідомлено ОСОБА_5 , обґрунтовується зібраними під час досудового слідства доказами, а саме: оглядом місця події -урочища «Смітник», що неподалік смт.Клесів Сарненського району Рівненської області. У ході огляду вилучено 8 каменів, 12 гільз. 8 каменів, які оглянуто, визнано речовими доказами та передано у кімнату речових доказів СУ ГУ НП в Рівненській області; показаннями потерпілих 10 працівників поліції, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; показаннями допитаних свідків в кількості 151 особа з яких 54 працівника Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області; 27 працівників роти поліції особливого призначення ГУНП в Рівненській області; 3 працівника ВСП ГУНП в Рівненській області; 1 працівник КОРД ГУНП в Рівненській області; 1 працівник Сарненської місцевої прокуратури; 1 працівник УЗЕ ГУНП в Рівненській області; 4 працівника Сарненського МРВ УСБУ в Рівненській області; результатами проведених за участю свідків та потерпілих 26 слідчих експериментів щодо обставин вчинення злочинів в урочищі «Смітник» та «Азалія» поблизу смт.Клесів, Сарненського району, Рівненської області у ході яких відтворено обстановку та обставини подій 30.03.2016 та 15.09.2016 у зазначених місцях; результатами проведених 10 судово-медичних, 10 судових токсикологічних експертиз, 1 судової балістичної експертизи по 12 гільзах, вилучених на місці події; інформацією вилученою в ході тимчасового доступу у операторів мобільного зв`язку, а саме інформації про вхідні та вихідні дзвінки осіб причетних до вчинення злочинів; результатами огляду матеріалів відеозаписів на яких зафіксовані події, що мали місце 30.03.2016 в урочищі «Смітник», що неподалік смт.Клесів Сарненського району Рівненської області; результатами проведеного огляду місця події в урочищі «Азалія» поблизу смт.Клесів Сарненського району Рівненської області; результатами огляду речових доказів, а саме добровільно виданих для огляду DVD-R дисків з записами відео, відзнятих під час вчинення опору працівникам правоохоронних органів та вчинення масових заворушень; оглядом пошкоджених транспортних засобів; показаннями допитаних як свідків 40 осіб, а саме 9 працівників ВСП ГУНП в Рівненській області, 10 працівників БПОП ГУНП в Полтавській області, 1 працівника Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, 1 працівника УЗЕ ГУНП в Рівненській області, 19 інших осіб; висновком судово - фоноскопічної експертизи № 5960/5961 від 14.02.2017; проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями.

Розглядаючи клопотання про продовження обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя врахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обґрунтовано підозрюється, те, що ОСОБА_5 висунуто підозру в вчиненні злочинів, один із яких (ч.1 ст.294 КК України) є тяжким, покарання за який передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також взявши до уваги стан здоров`я підозрюваного, його репутацію і майновий стан - прийшов до висновку, що ризик незаконного впливу на потерпілих і свідків у провадженні, передбачений ч.1 ст.177 КПК України, заявлений прокурором дійсно існують, однак на думку слідчого судді заявлені прокурором ризики можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, й вчинення ним нового кримінального правопорушення на даний час відсутні, також на думку слідчого судді недостатність застосування більш м`яких заходів щодо підозрюваного для запобігання вказаним ризикам не доведено. Тому, з урахуванням обставин справи, слідчим суддею вирішено обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Не погодившись із судовим рішенням, прокурором ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу.

У своїй апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. доби терміном до 10.09.2018 року.

Свою позицію мотивує тим, що висновки суду, викладені в ухвалі слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Стверджує, що усі ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а не тільки встановлений слідчим суддею ризик впливу на свідків і потерпілих у провадженні, на даний час все ще існують. Водночас переконує, що запобігти заявленим у клопотанні ризикам переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, незаконного його впливу на свідків і потерпілих, а також вчинення ним інших кримінальних правопорушень, - неможливо шляхом застосування більш м`яких, ніж домашній арешт, запобіжних заходів. Доводить, що ОСОБА_5 враховуючи вагомість наявних доказів вчинення ним злочинів, а також його зневажливе ставлення до правоохоронних органів у ході проведення слідчих дій та під час вчинення злочинів у яких він підозрюється, - має намір переховуватись з метою уникнення покарання за вчинене. Вважає, що також є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 буде продовжувати вчиняти такі ж злочини в ході виконання працівниками правоохоронних органів та представників влади своїх службових обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника щодо законності ухвали слідчого судді, необхідності її залишення без змін, дослідивши матеріали провадження за клопотанням прокурора про продовження застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, перевіривши доводи поданої прокурором апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що 04 липня 2018 року ОСОБА_5 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.28 і ч.2 ст.342, ч.1 ст.28 і ч.1 ст.345, ч.1 ст.294 КК України, як виконавцю у складі організованої злочинної групи.

05 липня 2018 року постановою заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_18 строк досудового розслідування продовжено до 10 вересня 2018 року.

Відповідальність за інкриміновані ОСОБА_5 злочини, один з яких (ч.1 ст.294 КК України) за ступенем тяжкості відноситься до тяжких злочинів, а інші до злочинів середньої тяжкості, передбачена ч.1 ст.294 КК України покаранням у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та ч.2 ст.342 КК України покаранням у виді штрафу від сто до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк до чотирьох років, або позбавленням волі на строк до двох років, і ч.1 ст.345 КК України покаранням у виді виправних робіт на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст.176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Так, при розгляді клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 , слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 і ч.2 ст.342, ч.1 ст.28 і ч.1 ст.345, ч.1 ст.294 КК України.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя перевірив наявність достатніх підстав вважати, що ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілих і свідків у провадженні, передбачений ч.1 ст.177 КПК України, заявлений прокурором дійсно існує, і підтверджується матеріалами кримінального провадження. Також слідчий суддя встановив, що для запобігання вказаному ризику, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винним, його стан здоров`я, репутацію і майновий стан, - застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваного буде достатнім.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

За змістом ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

В сукупності із вищезазначеними обставинами, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, суд врахував дані, що характеризують особу підозрюваного, тяжкість та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 підозрюється.

Колегія суддів вважає, що прокурором доведено існування ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілих і свідків у провадженні, який є підставою для застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , водночас враховано й особу підозрюваного, тяжкість обвинувачення в якому він підозрюється, а тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного та обрав підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Зазначене спростовує твердження прокурора про недостатнє врахування судом особи підозрюваного ОСОБА_5 , відомості щодо якого є підставою для обрання тяжчого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який зможе забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду й припущення прокурора щодо можливого наміру підозрюваного переховуватись з метою уникнення ним покарання, а також домисли щодо продовження вчинення підозрюваним таких же злочинів, за якими йому висунуто підозру, й надалі - в ході виконання працівниками правоохоронних органів та представників влади своїх службових обов`язків.

На переконання колегії суддів застосування щодо підозрюваного обраного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання повністю обґрунтовано й відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України. При вирішені питання про відмову у продовження строку застоування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваного, колегія суддів враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, при прийнятті рішення про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені у судовому засіданні.

За таких обставин колегія суддів, вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачається.

Керуючись ст.ст. 309, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2018 року про відмову у продовженні строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 і ч.2 ст.342, ч.1 ст.28 і ч.1 ст.345, ч.1 ст.294 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С у д д і :
_________ ________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3