АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/496/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №645/3062/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11 вересня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, який має середню освіту, не працює, не одружений, раніше судимий:
1)10.07.2006 р. Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.185, ч.ч.1,2 ст.190 КК України до 2 років обмеження волі;
2)10.04.2007 р. Балаклейським районним судом Харківської області за ч.1 ст.390 КК України до 1 року 3 місяців 10 днів позбавлення волі;
3)10.07.2009 р. Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186, ст.353 КК України до 4 років позбавленні волі;
4)30.08.2013 р. Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавленні волі;
5)13.12.2013 р. Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.190 КК України до 3 років 1 місяця позбавленні волі, звільнений 18.02.2016 р. за ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11.02.2016 р. умовно-достроково на 11 місяців 3 дні,
зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків.

Вироком районного суду встановлено, що ОСОБА_7 20.06.2017 р. в період часу з 19 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., точний час в період досудового слідства не встановлений, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , спільно з потерпілим ОСОБА_8 вживав слабоалкогольні напої.
Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 помітив мобільний телефон «іPhone 4» НОМЕР_1 , який лежав на столі в кімнаті, належний потерпілому ОСОБА_8 .
Скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_8 вийшов з будинку, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 таємно викрав вказаний мобільний телефон «іPhone 4» НОМЕР_1 , вартістю 1637,50 грн., після чого залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим причинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 1637,50 грн.
Ці дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Заступник прокурора Харківської області в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, необґрунтованим застосуванням ст.75 КК України, та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі. Вважає, що суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, вчинив новий злочин середньої тяжкості в стані алкогольного сп`яніння через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, не працює, що свідчить про його антисоціальний спосіб життя. На думку апелянта, виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь головуючого, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, посилаючись на обставини в ній наведені; обвинуваченого, який заперечував проти скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги. В обґрунтування своєї позиції він послався на те, що у 2012 році помер його батько ОСОБА_7 , в даний час він проживає разом з матір`ю пенсіонеркою, яка потребує допомоги, у вчиненому злочині розкаявся.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок щодо ОСОБА_7 в межах поданої апеляційної скарги.

Призначаючи покарання обвинуваченому і мотивуючи можливість застосування до нього положень ст.75 КК України, суд першої інстанції зазначив, що враховує обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, дані про особу обвинуваченого, який характеризується задовільно, раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання, суд першої інстанції прийняв без належних підстав, адже вирок постановлено з порушенням вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, оскільки в ньому належним чином не обґрунтовано можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, не розмежовано підстав для призначення покарання у виді позбавлення волі та підстав для звільнення від його відбування (враховано однакові обставини й данні про особу обвинуваченого). Крім того, не зазначено, що саме свідчить про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання.

Також фактично поза увагою суду залишилися: ступінь тяжкості, характер злочинних дій, їх підвищена небезпека, дані про попередні судимості обвинуваченого.

Отже, рішення суду про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням не можна вважати обґрунтованим і таким, що відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду про призначення обвинуваченому покарання із застосуванням статей 75, 76 КК України не є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Зазначені обставини, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.420 КПК України, є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , колегія суддів в якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, враховує його щире каяття.

Дані про особу ОСОБА_7 свідчать про те, що він раніше судимий, та знов вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості.

Разом з цим колегія суддів враховує, що обвинувачений за місцем проживання характеризується задовільно, на спецобліках не перебуває, завдані потерпілому збитки відшкодовано, з дня вчинення злочину сплинув значний час (більш року), за який він характеризується задовільно, утримує непрацездатну мати похилого віку.

Ці дані про особу обвинуваченого, обставина, що пом`якшує покарання, дають підстави для призначення обвинуваченому покарання не у найсуворішому виді, передбаченому санкцією ч.2 ст. 185 КК України позбавлення волі, а у виді арешту і саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга прокурора, в частині призначення обвинуваченому більш суворого покарання підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419, п.4 ч.1 ст.420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.

Вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11 вересня 2017 року стосовно ОСОБА_7 , в частині призначення покарання, скасувати і ухвалити свій вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді: