н/п 1-кп/490/385/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за обвинувальним актом, складеним за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0002615, № 0006141 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, не одруженого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, українця, не одруженого, офіційно не працюючого, силу ст.89 КК України раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

З участю сторін кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ; потерпілий ОСОБА_6 сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
04 червня 2016 року приблизно о 01:00 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, та який засуджений вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 22 лютого 2018 року за ч.2 ст. 296 КК України, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння біля жилого будинку АДРЕСА_3 , де проживали потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , грубо порушували громадський порядок, кричали, нецензурно виражалися протягом тривалого проміжку часу, чим заважали потерпілим та їх сім`ї відпочивати.

В цей час, потерпілий ОСОБА_9 вийшов на ганок свого будинку та зробив вказаним чоловікам усне зауваження, після того вони на деякий час відійшли, проте невдовзі повернулися та продовжили порушувати громадський порядок: кричати, нецензурно виражатися та кликати потерпілого до себе, провокуючи на бійку. Потерпілий ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для того, щоб з`ясувати, навіщо вони його кличуть, однак останні одразу почали наносити потерпілому тілесні ушкодження. Так, ОСОБА_3 обхопив потерпілого ОСОБА_9 ззаду за шию, почав тримати та душити, в цей час ОСОБА_8 ударив потерпілого правим кулаком в обличчя, а саме в область ока. Від вказаного удару потерпілий упав, проте ОСОБА_8 продовжив його бити, наносячи удари.

Протягом вказаних подій на подвір`я також вибігла дружина потерпілого ОСОБА_9 свідок ОСОБА_10 , взявши із будинку лопату, щоб спробувати відбити свого чоловіка від ОСОБА_8 , який наносив йому тілесні ушкодження. Також на подвір`я вибіг син потерпілого ОСОБА_9 потерпілий ОСОБА_6 та побачивши, що ОСОБА_4 намагається також вдарити його батька, наскочив на ОСОБА_4 та повалив на землю, останній в свою чергу почав наносити тілесні ушкодження потерпілому та після того, як обидва підвелися на ноги, ОСОБА_4 вдарив потерпілого ОСОБА_6 ногою в живіт.

Діючи в групі осіб ОСОБА_8 , якого засуджено вироком Центрального районого суду від 22.02.2018 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 керувалися мотивом явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, оскільки вказані особи, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння грубо порушували громадський порядок, нецензурно виражалися, порушували спокій громадян, нанесли тілесні ушкодження двом особам, одна з який неповнолітня та протягом тривалого часу не припиняли хуліганських дій.

У судовому засіданні 14.05.2018 року обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 296 КК України визнав повністю, та повідомив, жодних обставин, здобутих в ході досудового слідства він не оспорює, все відбувалось так, як зазначено в обвинувальному акті. На час вчинення кримінального правопорушення він був у стані алкогольного сп`яніння. У вчиненому він щиро кається.

У судовому засіданні 14.05.2018 року обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 296 КК України визнав повністю, та повідомив, жодних обставин, здобутих в ході досудового слідства він не оспорює, все відбувалось так, як зазначено в обвинувальному акті. На час вчинення кримінального правопорушення він був у стані алкогольного сп`яніння. У вчиненому він щиро кається.

Крім власного визнання обвинуваченими своєї вини, їх вина у вчиненні інкримінованого злочину, підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.

Як зазначено у вироку Центрального районного суду м.Миколаєва від 22.02.2018 року, потерпілий ОСОБА_9 повідомив суду, що він на той час проживав у будинку АДРЕСА_3 разом із неповнолітнім сином ОСОБА_6 та цивільною дружиною ОСОБА_10 . Вночі близько 01-00 години 04.06.2016 року його сім`я відпочивала, коли на вулиці компанія чоловіків голосно розмовляли та виражались нецензурною лайкою, чим заважали відпочивати. Він вийшов на вулицю та зробив їм зауваження. Вони пішли від їх будинку, а хвилин через 20 знову повернулись та почали кричати ще голосніше. Він знов зробив зауваження їм, тоді ззаду підійшов ОСОБА_3 , схопив його за шию, а ОСОБА_8 підійшов спереду та вдарив по голові, він впав на землю разом із ОСОБА_3 , йому продовжували наносити удари по тулубу. Потім вони накинулись на сина. Дружина, яка все це бачила, забігла в будинок та схопила лопату, вона намагалась лопатою розігнати нападників. Також тілесних ушкоджень зазнав його син, та він не бачив, як все відбувалось. Дружина викликала поліцію, та швидку допомогу.

Потерпілий ОСОБА_6 відмовився давати покази, зазначив, що немає будь-яких претензій до обвинувачених.

Зазначені в обвинуваченні обставини на підтвердження отримання потерпілими внаслідок хуліганських дій обвинувачених тілесних ушкоджень підтверджуються висновками судово-медичних експертиз.

Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 958 від 07.06.2016 у потерпілого ОСОБА_9 мали місце пошкодження у вигляді синців лівого ока, припухлості м`яких тканин голови, саден правого плеча, які утворилися від не менше трьох ударів тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги тощо. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 957 від 07.06.2016 у потерпілого ОСОБА_6 мали місце пошкодження у вигляді синця підборіддя зліва, саден правого та лівого плеча та лівого ліктьового суглобу, які утворилися від не менше чотирьох ударів тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги тощо. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вищевказані докази суд визнає належними та допустимими, та у суду немає сумнівів у їх достовірності.
Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину за викладених вище обставин.

Наведені вище дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України враховує, що він він вчинив злочин середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України, не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-нарколога або лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, яка обтяжує покарання, судом визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується випискою із амбулаторної карти № 1865, згідно якої у ОСОБА_3 виявлена гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, Алкотест - 2,58 проміле.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Згідно досудової доповіді, підготовленої ст. інспектором Центрального районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_11 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб розцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі можливе, існує ймовірність виправлення правопорушника без ізоляції від суспільства.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Одночасно враховуючи дані про особу обвинуваченого, а саме, що раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини вчинення злочину, а також відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілих, думку представника органу пробації, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст.65 КК України враховує, що він він вчинив злочин середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України, не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра на даний час не перебуває (знятий у зв`язку із одужанням), перебуває на обліку у лікаря-нарколога.

Обставиною, яка обтяжує покарання, судом визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується випискою із амбулаторної карти № 1864, згідно якої у ОСОБА_4 виявлена гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, Алкотест - 1,10 проміле.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 89 від 03.03.2017 року, ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням не страждає в даний час і не страждав раніше, а виявляє ознаки зловживання алкоголем із шкідливими наслідками. В період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння, він знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, в даний час він усвідомлює свої дії і може керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно досудової доповіді, підготовленої інспектором Центрального районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_12 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб розцінюється як високий. Орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі може становити небезпеку для осіб.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Не зважаючи на думку представника органу пробації, суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого, а саме, що раніше в силу ст. 89 КК України він не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, обставини вчинення злочину, а також відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілих, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речових доказів та процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченим і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1