УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 295/17137/15-к
провадження № 51-7116ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Апеляційного суду Житомирської області

від 22 березня 2018 року в межах кримінального провадження

№ 0004269 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судимого вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 08 грудня

2016 року за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 2 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185; ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 187 КК,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 187 КК,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 187 КК.

Встановлені обставини
Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 17 травня 2017 року

ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді арешту на строк

3 місяці, за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді арешту на строк 6 місяців, за ч. 2

ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 2 ст. 187,

69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців без конфіскації майна. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 08 грудня 2016 року, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК

ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням

з іспитовим строком 3 роки.
Процесуальні витрати стягнуто у дольовому порядку: з ОСОБА_5 757,52 грн., а з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 512 грн.
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 2207,36 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної.
Задоволено цивільний позов прокурора. Стягнуто в солідарному порядку з

ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради 4538,92 грн. в рахунок витрат на лікування потерпілого ОСОБА_10 .
Вироком Апеляційного суду Житомирської області від 22 березня 2018 року задоволено апеляційну скаргу з доповненнями прокурора. Скасовано вирок Богунського районного суду м. Житомира від 17 травня 2017 року стосовно

ОСОБА_5 в частині призначеного покарання. Ухвалено призначити ОСОБА_5 покарання: за ч. 1 ст. 185 КК у виді арешту на строк 3 місяці, за ч. 2 ст. 185 КК у виді арешту на строк 6 місяців, за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 2 ст. 187, 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією належного на праві власності майна. Відповідно до ч. 1

ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк

5 років з конфіскацією належного на праві власності майна.
Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 08 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_5 ухвалено виконувати самостійно.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 735,79 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1666,7 грн. моральної.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради 1512,97 грн. шкоди, пов`язаної з перебуванням потерпілого ОСОБА_10 на лікуванні.
Не погоджуючись із вироком суду апеляційної інстанції, захисник ОСОБА_4 звернулася до касаційного суду з касаційною скаргою, яка не відповідала вимогам ст. 427 КПК, а тому хвалою Верховного Суду від 04 липня 2018 року цю касаційну скаргу було залишено без руху і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також захиснику було роз`яснено, що в разі, якщо вона не усуне зазначені в ухвалі недоліки, в установлений строк, її касаційна скарга буде повернута.
На виконання ухвали Верховного Суду від 04 липня 2018 року захисник повторно звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, однак не дотрималася усіх вимог ст. 427 КПК та не усунула зазначені в судовому рішенні недоліки.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник, посилається на істотні порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону та на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим просить скасувати вирок Апеляційного суду Житомирської області від 22 березня 2018 року та залишити без змін вирок Богунського районного суду м. Житомира від 17 травня 2017 року щодо ОСОБА_5 .
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Залишаючи касаційну скаргу захисника ОСОБА_11 без руху, Верховний Суд в ухвалі від 04 липня 2018 року встановив, що вона подана без додержання п. 4, 5

ч. 2 ст. 427 КПК.
Верховний Суд наголошував, що у касаційній скарзі захисник лише формально вказувала на порушення апеляційним судом вимог статей 370, 419 КПК і на неправильне застосування ст. 75 КК, у той же час не зазначала, у чому конкретно полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом вироку апеляційного суду відповідно до ч. 1

ст. 412 та ст. 413 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 420 цього Кодексу. Натомість захисник посилалася на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК

не є предметом перегляду судом касаційної інстанції. Також захисником не було вказано, чи заявлялися стороною захисту в апеляційному суді клопотання, які всупереч ч. 3 ст. 404 КПК суд безпідставно не задовольнив. Крім того, вимоги захисника, викладені в касаційній скарзі, не відповідали змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
У новій касаційній скарзі, не погоджуючись із покаранням, призначеним ОСОБА_5 апеляційним судом, захисник формально посилається на істотне порушення апеляційним судом вимог ст. 419 КПК і зазначає про неправильне застосування цим судом положень ст. 75 КК, при цьому лише цитує вирок Богунського районного суду м. Житомира від 17 травня 2017 року щодо ОСОБА_5 та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7, у той же час

не зазначає, в чому конкретно полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом вироку апеляційного суду відповідно до ч. 1 ст. 412 та ст. 413 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 420 цього Кодексу. Також захисник не вказує, чи заявлялися стороною захисту в апеляційному суді клопотання, які всупереч ч. 3 ст. 404 КПК суд безпідставно не задовольнив, а вимоги, викладені в її касаційній скарзі,

не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право ухвалити одне з таких рішень: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Натомість захисник повторно наголошує на невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Таким чином, захисник не виконала вимог ухвали Верховного Суду від 04 липня 2018 року та не усунула недоліки касаційної скарги, яку було залишено без руху.
Враховуючи наведене, оскільки захисник не усунула недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, Верховний Суд на підставі п. 1

ч. 3 ст. 429 КПК вважає за необхідне повернути касаційну скаргу разом із усіма доданими до неї матеріалами.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути захиснику ОСОБА_4 її касаційну скаргу, подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Житомирської області

від 22 березня 2018 року, разом із усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню

не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3