АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/770/18 Справа № 203/1985/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001098 від 26.04.2017 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого вищу освіту, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_6

потерпілої: ОСОБА_9

представника потерпілої: ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити в частині задоволення позовних вимог потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди та задовольнити частково позов стягнувши суму моральної шкоди у розмірі 15 000 грн.

В іншій частині вирок захисник не оскаржує.

На думку захисника у вироку суду першої інстанції невірно відображено покази потерпілої ОСОБА_9 , у зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до невірного висновку стосовно задоволення позову про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свою позицію захисник звертає увагу, що в судовому засіданні від 31.01.2018 року представник потерпілої в доповнення пояснень потерпілої щодо цивільного позову надав протилежні доводи стосовно обґрунтування суми цивільного позову. Представник зазначив, що сумою позову покривається лише моральні страждання потерпілої, однак потерпіла ОСОБА_9 під час судового розгляду не змогла надати докази матеріальних збитків від кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, неправильно обґрунтувала позовні вимоги, оскільки під поняттям моральної шкоди зазначила матеріальні витрати.

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання.

Задоволено в повному обсязі цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди в розмірі 41100 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати за проведення судової експертизи в сумі 790 гривень 96 копійок.

Згідно вироку суду, 26.04.2017 року, близько 21:20 годині, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Magnus», р/н НОМЕР_1 , рухався у м. Дніпро по пр. О. Поля, з боку вул. М. Драгоманова, у напрямку вул. В. Антоновича. На шляху руху, в районі будинку № 59, порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу перед яким зменшили швидкість та почали зупинятися транспортні засоби, ОСОБА_7 , що рухався по сусідній смузі, не зменшив швидкість і не зупинився, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїжджу частину справа наліво за напрямком його руху.

В результаті дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: гострої закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, рани тім`яно-скроневої області ліворуч, закритого перелому лівої виличної кістки без зміщення відламків, гематом скроневої, біля вушної області ліворуч, лівої вушної раковини; забою грудною клітини, закритого перелому зовнішнього мищелку лівої великогомілкової кістки без зміщення відламків, закритого перелому голівки лівої малогомілкової кістки з задовільним стоянням відламків, часткового пошкодження задньої хрестоподібної та медіальної колатеральної зв`язок, розриву заднього рогу медіального меніска, що відносяться до середнього ступеня тяжкості.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_7 , управляючи автомобілем «Daewoo Magnus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, які свідчать:18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»; 18.4.«Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека,- невиконання яких знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Заслухавши суддю - доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які прохали задовольнити апеляційні вимоги тільки в межах вирішення цивільного позову та зменшити суму цивільного позову до15.000 гривень, в інший частині стороною захисту вирок не оспорюється, думку потерпілої та її представника, які заперечували проти апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просили вирок залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення з наступних підстав.

Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.

Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч.1 ст. 337 КПК, згідно з якими, судовий розгляд провадиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Оскільки при апеляційному розгляді, захисник та обвинувачений конкретизували вимоги своєї апеляційної скарги та наполягали лише на перегляді рішення суду про стягнення моральної шкоди, висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку стороною захисту не оспорюється, апеляційний суд перевіряє вирок в частині вирішення цивільного позову.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності повного задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає цілком справедливим рішення щодо стягнення моральної шкоди на користь потерпілої з урахуванням страждань, які зазнала потерпіла у зв`язку з кримінальним правопорушенням.

Суд, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Як убачається з вироку, суд першої інстанції, задовольняючи цивільний позов, врахував характер вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, ступінь вини обвинуваченого, який заперечував свою провину, крім того судом взято до уваги, що внаслідок кримінального правопорушення потерпіла отримала тілесні ушкодження та перенесла фізичний біль та постійне душевне страждання.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції навів мотиви свого рішення, які були перевірені апеляційною інстанцією та потерпіла, як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді зазначала, що нею позов до суду щодо матеріальної шкоди не подавався та вважає визначену неї суму моральної шкоди розумною та справедливої , враховуючи саму поведінку обвинуваченого, який скоїв наїзд на пішохідному переході та після скоєного злочину не зробив жодного кроку для відшкодування шкоди, хоча потерпіла п`ять місяців знаходилася на лікуванні та потребувала сторонньої допомоги у зв`язку з тим, що не могла самостійно пересуватися. Крім того, на той час виховувала двох дітей та одній дитині на той час виповнилося тільки 1 рік 8 місяців, що викликало у потерпілій, крім фізичного страждання, душевне страждання. Потерпіла була позбавлена можливості реалізовувати свої здібності, піклуватися про малолітню дитину, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимоги щодо моральної шкоди в повному обсязі.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілої. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди. Як встановлено при апеляційному розгляді, обвинуваченим не відшкодовано потерпілій жодної суми спричиненої ним шкоди, тоді як з огляду на обставини, які наведені, потерпіла зазнала глибоких моральних страждань та наразі страждає, оскільки досі лікується.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду про задоволення позовних вимог та стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 41100 гривень є обґрунтованим,мотивованим та справедливим, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не убачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України п.3 розділу Х11 «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Верховний Суд протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді апеляційного суду
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4