Справа № 309/2428/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

19.06.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/290/18, відомості про кримінальне правопорушення в якому 16.06.2017 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2018 року.

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, із середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше не судимий,

визнаний винним і йому призначено покарання за ст. 287 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався.

У порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні, а саме: зазначені у постанові старшого слідчого СВ Хустського ВП ГУ НП України в Закарпатській області від 10.07.2017 (а. к. п. 135-136) ключ замка запалювання та брелок до нього, уламок частини фари поворотного сигналу, змив плями бурого кольору, з боку управління та перемикання швидкостей, уламки пластика з мотоцикла, уламки фари з мотоцикла, змив плями бурого кольору з пошкодженого лівого дзеркала, металеве оздоблення фари, зарядний пристрій від телефону марки «Нокія», пошкоджена фара мотоцикла, декоративні уламки мотоцикла, кросівок у кількості 1 штука, кросівки в кількості 2 штуки та уламок пластику, джинсові штани «Baron W-29» з мотоцикла, светр сірого кольору, шкарпетки чорного кольору, нижня білизна, футболка білого кольору та джинсові штани синього кольору з трупа ОСОБА_8 , які згідно квитанції про отримання на зберігання речових одказів під час кримінального провадження № 0000123, порядковий № 733 від 12.07.2017, знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Хустського ВП ГУ НП України в Закарпатській області, ухвалено знищити; мотоцикл марки «Вайпер-150», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на спецмайданчику Хустського ВП ГУ НП України в Закарпатській області, повернуто законному власнику.
Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді накладеного арешту на двоколісний мотоцикл марки "Вайпер-150", д. р. н. з. НОМЕР_1 , ухвалено скасувати після набрання вироком законної сили.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

16.06.2017 приблизно о 04 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на автомобільній стоянці біля цілодобового продуктового магазину «Антоніо», що розташований по вул. Центральній у с. Горінчево Хустського району, будучи особою, за якою значиться зареєстрований мотоцикл марки «Viper ZS150-J», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , тобто будучи відповідальним за експлуатацію транспортного засобу, всупереч вимог, які передбачені п. п. 2.9 «г», 2.9 «ґ» Правил дорожнього руху України, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та не має при собі посвідчення водія, безперешкодно, шляхом усної згоди допустив останнього до керування транспортним засобом, та в подальшому перед початком поїздки з с. Горінчево Хустського району в с. Липча Хустського району, будучи самовпевненим та самонадіяним, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, безпеки здоров`ю та життю громадян, розраховуючи на водійські навики ОСОБА_8 , не вжив заходів з відсторонення його від керування мотоциклом.
У подальшому, 16.06.2017 приблизно о 05 годині, ОСОБА_8 , в стані алкогольного сп`яніння та, не маючи при собі посвідчення водія, будучи допущеним ОСОБА_6 до керування технічно-справним транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «Viper ZS150-J», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю біля 100 км/год., яка перевищує максимально допустиму швидкість на даній ділянці дороги 60 км/год., по автодорозі сполученням «Хуст-Міжгір`я», із с. Горінчево Хустського району в напрямку с. Липча Хустського району, під час проїзду правостороннього заокруглення дороги, що по вул. Зарічній у с. Липча Хустського району, значно перевищив безпечну швидкість руху, не врахував дорожню
обстановку та дорожні умови, діючи всупереч вимог передбачених п. п. 2.1 «а», 2.3 «б», 2.9 «а», 12.1, 12.4 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, навпроти будинку № 53, з`їхав за межі проїзної частини автодороги через ліве узбіччя на поле, та здійснив наїзд на сироростуче дерево породи «горіх». Внаслідок даної ДТП водій ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 76 від 13.07.2017, отримав тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу під м`які покриви голови та мозкові оболонки; дрібно крапкових крововиливів у речовину головного мозку; переломів: 6, 7, 8, 9, 10 справа по лопаточній лінії із крововиливами в навколишні м`які тканини, непрямі за своїм характером; розривів середньої та нижньої долі правої легені; розриву правої долі печінки; рани лівої стопи по внутрішній поверхні; саден: правої вушної раковини, проксимальної фаланги 1 пальця правої кисті, лівого колінного суглобу по передній поверхні, нижньої третини лівої гомілки по передній поверхні, нижньої третини лівого передпліччя по передній поверхні, в області правої лопатки, спини по центру, потиличної ділянки справа. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок ударяння об виступаючі частини облицювання мотоциклу з послідуючим падінням, ударянням та ковзанням тіла по твердих підлеглих покривах дороги під час ДТП, є прижиттєвими, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, згідно п. 2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (далі - Правил), затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті та вкладаються в час події, що мала місце 16.06.2017.
При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт у концентрації - 2,25 %. Дана концентрація стосовно живих осіб, відноситься до середнього ступеня алкогольного сп`яніння.
Внаслідок даної ДТП пасажир та власник вищевказаного мотоциклу ОСОБА_6 , отримав згідно висновку судово-медичної експертизи № 345 від 07.07.2017, тілесні ушкодження у вигляді: ушитої рани правої брови, лівої брови, підборіддя по центру; саден правої щоки, лівого колінного суглобу по передній поверхні, грудної клітки справа з переходом на передню черевну стінку; синців грудної клітки справа, дистальної фаланги мізинця лівої стопи по тильній поверхні. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок ударяння об виступаючі частини облицювання мотоциклу з послідуючим падінням, ударянням та ковзанням тіла по твердих підлеглих покривах дороги під час ДТП, вкладаються в час події, що мала місце 16.06.2017. Вищевказані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я більше 6 днів, але менше 21 дня і по цій ознаці, згідно п. 2.3.3. Правил, їх слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Згідно запису в медичній картці у ОСОБА_6 виявлено алкоголь у концентрації 2,6 %, що відноситься до сильного ступеня алкогольного сп`яніння.
Невиконання ОСОБА_6 вимог передбачених п. п. 2.9 «г», «ґ» Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали, а саме: отриманням водієм мотоцикла ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до його смерті.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій за ст. 287 КК України, вказує на те, що вирок у частині призначеного покарання є незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Посилається на те, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк один рік, суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини, за яких вчинено злочин, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують покарання, та не навів належних мотивів для призначення такого виду та розміру покарання. При цьому, вказує на те, що під час ДТП ОСОБА_6 також отримав легкі тілесні ушкодження, безпосередньо після ДТП залишався на місці події до приїзду працівників поліції та карети швидкої допомоги й намагався надати допомогу ОСОБА_9 , після реєстрації кримінального провадження активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував заподіяну потерпілій ОСОБА_10 шкоду, не зважаючи навіть на те, що цивільного позову не заявлялось. Вважає, що ступінь необережної форми вини обвинуваченого, його поведінка після вчинення кримінального правопорушення (після його вчинення критично оцінив свою протиправну поведінку, що виразилось у визнанні вини, відношенні до потерпілого та добровільному відшкодуванні завданих збитків), відсутність у потерпілої претензій до обвинуваченого та її прохання про застосування до ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що у свою чергу свідчить про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції ст. 287 КК України, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Просить вирок змінити, призначивши обвинуваченому ОСОБА_6 за ст. 287 КК України покарання у виді штрафу в розмірі від 200 до 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора ОСОБА_5 , який судове рішення вважає законним та обґрунтованим і заперечував щодо задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності потерпілої ОСОБА_10 , неявка якої з урахуванням положень частини 4 статті 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що потерпіла ОСОБА_10 належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а також те, що від неї не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи на інший термін і дані про поважність причин її неявки на розгляд апеляційної скарги; що відповідно до наданої стороною захисту в ході апеляційного розгляду завіреної нотаріусом заяви ОСОБА_10 вбачається, що вона не має будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 .

Дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів зазначає, що під час його розгляду суд першої інстанції, врахувавши думку учасників судового розгляду, при цьому, роз`яснивши їм права та обов`язки, а також положення ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують його особу.
Тому, колегія суддів вважає, що при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, встановленні порядку їх дослідження та роз`ясненні, при цьому, учасникам судового розгляду прав, судом першої інстанції вимоги ст. 349 КПК України порушені не були.
Враховуючи те, що висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у допуску до керування транспортним засобом особи, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що не має права на керування транспортним засобом, вчинене особою, відповідальною за експлуатацію транспортного засобу, що спричинило смерть потерпілого, - будь-ким з учасників судового розгляду не оспорюється, тому апеляційним судом з урахуванням положень ст. 404 КПК України не перевіряється й визнається таким, що ґрунтується на наведених у вироку доказах, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 287 КК України кваліфіковані правильно.
Доводи апеляційної скарги про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначено занадто суворе покарання, колегія суддів вважає слушними з таких підстав.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Конституційний суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути співмірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні з тяжкістю та обставинами скоєного й особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає із принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України та правових позицій викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та призначив ОСОБА_6 покарання, хоча і в межах санкції ст. 287 КК України, однак таке, що не відповідає критерію справедливості.
Зі змісту вироку вбачається, що при вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості, дані про його особу раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій із боку потерпілої, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, судом враховано середній ризик повторного вчинення ОСОБА_6 злочину.

Однак, на переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі є занадто суворим і таким, що не відповідає вищенаведеним даним про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , характеру та ступеню тяжкості злочину, фактичним обставинам його вчинення, а також обставинам, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Колегія суддів вважає, що вищенаведені обставини в сукупності з тими обставинами, на які посилається апелянт, і які знайшли своє підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, зокрема, про те, що під час ДТП ОСОБА_6 також отримав легкі тілесні ушкодження, безпосередньо після ДТП залишався на місці події до приїзду працівників поліції та карети швидкої допомоги й намагався надати допомогу потерпілому ОСОБА_9 , після реєстрації кримінального провадження активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував заподіяну потерпілій ОСОБА_10 шкоду, не зважаючи на те, що цивільного позову не заявлялось, - істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, свідчать і про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, що передбачений санкцією ст. 287 КК України.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання до штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке на думку колегії суддів, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових злочинів.

Тому, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а вирок до зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити.

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2018 року, ухвалений у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого за ст. 287 КК України ОСОБА_6 , змінити.

Пом`якшити призначене обвинуваченому за ст. 287 КК України ОСОБА_6 покарання до штрафу в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят ) гривень.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: