14.08.2018 Єдиний унікальний номер 205/7235/16-к
Провадження №1-кп/205/329/18
Єд.унік.№205/7235/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0003750 від 27 серпня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше не засудженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , згідно заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2013 року, зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_4 , до повноліття дитини, починаючи з 24 вересня 2013 року. Проте, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи обізнаним про рішення суду, встав на шлях злісного ухилення від сплати аліментів. Так, обвинувачений ОСОБА_5 , з 24 вересня 2013 року по листопад 2014 року виплат по аліментам не здійснював, тобто 13 місяців 07 днів злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання сина, після чого, з метою ухилення від кримінальної відповідальності здійснив сплату у листопаді 2014 року на суму 210 грн. Продовжуючи вчиняти злочин, обвинувачений ОСОБА_5 , в період з листопада 2014 року по травень 2015 року виплат по аліментам не здійснював, після чого, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, у травні 2015 року здійснив виплату на суму 109 грн., а починаючи з червня 2015 року до 27 серпня 2016 року виплат по аліментам не здійснював, тобто 10 місяців злісно ухилявся від сплати аліментів, іншої допомоги не надавав, в центр зайнятості Новокодацького району м. Дніпропетровська не звертався та заходів до працевлаштування не приймав, на попереджувальні листи Новокодацького ВДВС ДМУЮ про необхідність погашення заборгованості та сплачувати аліменти не реагував, в результаті чого у нього утворилася заборгованість по аліментах, станом на 27 серпня 2016 року на загальну суму 32 003 грн. 35 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав повністю і пояснив суду, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2013 року, він зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_4 , до повноліття дитини, починаючи з 24 вересня 2013 року. Аліменти він або сплачував не в повному обсязі, або не сплачував взагалі у зв`язку з відсутністю фінансової можливості та сімейними обставинами, тому утворилася заборгованість у сумі 32 003 грн. 35 коп.

Винність обвинуваченого ОСОБА_5 також підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила суду, що обвинувачений ОСОБА_5 , згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2013 року, зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь, до повноліття дитини, починаючи з 24 вересня 2013 року. Але обвинувачений ОСОБА_5 аліменти не сплачував, іншої допомоги на утримання дитини не надавав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по аліментам у сумі 32 003 грн. 35 коп.

Крім того, вина ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- витягом з кримінального провадження №0003750 від 27 серпня 2016 року, відповідно до якого 27.08.2016 року до Новокодацького ВП звернулася з заявою гр. ОСОБА_4 , в якій просить притягти до відповідальності гр. ОСОБА_5 за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с.1);

- копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.08.2008 року, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_6 , батьками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.15);

- копією рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2013 року, згідно з яким обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_4 , до повноліття дитини, починаючи з 24 вересня 2013 року (а.с.16-17);

- копією виконавчого листа, виданого 27.03.2014 року на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 2/205/3659/2013 від 29.10.2013 року (а.с.18);

- копіями попереджень про необхідність сплати аліментів (а.с.22-23);

- довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам ОСОБА_5 , згідно якої заборгованість останнього по аліментам станом на 27.08.2016 року складає 32003 грн.35 коп. (а.с.34).

Таким чином, допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді обмеження волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, а виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, наявності обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , щирого каяття останнього, відсутності обставин, які б обтяжували покарання та позиції прокурора, який орієнтував суд на застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання. із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обовязки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не обирати.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1