Справа №592/8274/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/243/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/8274/17 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Сум від 13 листопада 2017 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.309 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичні обставини, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 , просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_9 покарання: за ч.1 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки; за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відсутні підстави для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України, оскільки визнані судом пом`якшуючі покарання обставини не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

За вироком Ковпаківського районного суду м. Сум від 13.11.2017 ОСОБА_9 визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.307 і ч.2 ст.309 КК України, і йому призначено покарання: за ч.1 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді виправних робіт за місцем роботи із відрахуванням із суми заробітку двадцять відсотків на строк два роки; за ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді виправних робіт за місцем роботи на строк один рік із відрахуванням із суми заробітку десять відсотків. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді виправних робіт за місцем роботи на строк два роки із відрахуванням із суми заробітку двадцять відсотків.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 2229,40 грн. процесуальних витрат.

Відповідно до вироку суду, 04.04.2017 близько 12-06 год. перебуваючи біля буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_9 за грошові кошті в сумі 200 грн. незаконно збув ОСОБА_11 психотропну речовину амфетамін масою 0,1714 гр.

06.06.2017 у вечірній час ОСОБА_9 , перебуваючи на очисних спорудах розташованих неподалік аеропорту в м. Суми незаконно придбав та почав зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою в перерахунку на суху речовину 9,30 г., який 08.06.2017 близько 16-00 год. у ОСОБА_9 , неподалік вул. Харківська в м. Суми був виявлений і вилучений працівниками поліції.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінального провадженні, просила скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про залишення вироку суду без зміни, а апеляційної скарги прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.307 і ч.2 ст.309 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про порушення судом вимог кримінального закону при призначенні покарання та, як наслідок, визначення обвинуваченому занадто м`якого покарання, то вони, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.50 і 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З вироку суду вбачається, що призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував обставини, які його пом`якшують, а саме повне визнання обвинуваченим своєї вини, його щире каяття та молодий вік, відсутність згідно ст. 89 КК України судимостей, позитивну характеристику за місцем роботи та відсутність шкоди.

Крім того, судом першої інстанції було враховано те, що обвинувачений працює, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліках у диспансерах не перебуває.

Обтяжуючих покарання обставин встановлено не було.

При призначенні покарання суд першої інстанції також узяв до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу обвинуваченого і, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи обвинуваченого, дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст.69 КК України, а саме перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкціях ч.1 ст.307 і ч.2 ст.309 КК України, зокрема у виді виправних робіт за місцем роботи обвинуваченого.

Таким чином, визначивши ОСОБА_9 остаточне покарання у виді виправних робіт за місцем його роботи на строк 2 роки із відрахуванням із суми заробітку 20% з урахуванням положень ч.1 ст.70 КК України, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст.ст.65-66 КК України, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Призначене ОСОБА_9 покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчинених ним діянь, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, а тому враховуючи тяжкість злочинів, особу обвинуваченого та інші обставини кримінального провадження, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для його скасування вироку суду першої інстанції та призначення ОСОБА_9 більш суворого покарання, як про це поставлено питання в апеляційній скарзі прокурора.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Сум від 13 листопада 2017 року відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4