Номер провадження 1-кс/643/4756/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.10.2018 року м. Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові в залі суду клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про арешт майна за кримінальним №0005649 за заявою ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, за фактом придбання права на чуже майно шляхом обману (шахрайства), вчиненого в особливо великих розмірах

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшло вищезазначене клопотання.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що місцевою прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0005649 за заявою ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, внесеного до ЄРДР 11.10.2018 за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами квартирою АДРЕСА_1 , належною ОСОБА_5 , тобто придбання прав на об`єкт нерухомого майна шляхом обману (шахрайства), вчиненого в особливо великих розмірах.

Відповідно до відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1 25.08.2005 зареєстровано право власності за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.1998 (реєстраційний №Н8-799), укладеного на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна».

Згідно відомостей Державного реєстру іпотек приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 21.09.2005 щодо вказаної квартири зареєстровано обтяження - заборону на нерухоме майно (реєстраційний №2329106), а також іпотеку (реєстраційний №2413640) на підставі договору іпотеки серії ВСМ №097029, ВСМ №097030, виданого 26.08.2005 вказаним приватним нотаріусом за реєстровим №7094. Визначено: іпотекодержателя - АКБ «Меркурій» (код: 14360386); боржника за основним зобов`язанням ОСОБА_5 ; розмір основного зобов`язання 31 000 дол. США; строк виконання 25.08.2015.

Відповідно до відомостей спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про іпотеку: 27706440) державну реєстрацію іпотеки щодо квартири АДРЕСА_1 проведено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 21.09.2005 на підставі договору іпотеки серія та номер ВСМ №097029, ВСМ №097030, виданого 26.08.2005 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №7094.

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 30.08.2018 проведено державну реєстрацію змін іпотеки (номер запису про іпотеку: 27706440) на підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченого вказаним приватним нотаріусом 30.08.2018 (реєстровий №569). Іпотекодержателя АКБ «Меркурій» (код: 14360386) змінено на ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» ().

У подальшому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 03.09.2018 проведено державну реєстрацію відступлення прав на підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченого вказаним приватним нотаріусом 03.09.2018 (реєстровий №211). Іпотекодержателя ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» () змінено на ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Після цього, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 05.10.2018 проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_9 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 11.01.2000 Червонозаводським РВ УМВС України в Харківській області). Номер запису про право власності: 28273965.

Вказане право зареєстроване на підставі договору про відступлення права вимоги (за іпотечним договором №16-03-376 від 26.08.2005, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №7095), виданого 03.09.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим №211.

Однак, із заяви про вчинення кримінального правопорушення та доводів заявника вбачається, що зобов`язання за кредитним договором повністю виконані ОСОБА_5 упродовж 2005-2009 років, що виключає наявність підстав для переходу права власності на відповідну квартиру на підставі іпотечного договору від 26.08.2005 та договору про відступлення права вимоги за вказаним іпотечним договором.

Допитана 12.10.2018 в якості свідка дружина заявника ОСОБА_5 , яка була зареєстрована у згаданій квартирі, повідомила, що документи, які підтверджують повне виконання зобов`язань її матері ОСОБА_5 за відповідним кредитним договором, постійно зберігалися в квартирі АДРЕСА_1 , доступу до якої на даний час немає у зв`язку з її фактичним захопленням (зняттям з реєстрації за вказаною адресою без відома особи, заміною дверей та встановленням сигналізації) особами, пов`язаними з ОСОБА_9 . На даний час заявником та його родичами вживаються заходи щодо відновлення вказаних документів, в тому числі шляхом отримання їх дублікатів у ліквідатора АКБ «Меркурій».

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_9 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 11.01.2000 Червонозаводським РВ УМВС України в Харківській області) упродовж останніх років зареєстровано на праві власності значну кількість об`єктів нерухомого майна з різних правових підстав, у тому числі пов`язаних з переходом права власності на квартири у зв`язку з невиконанням боржниками кредитних зобов`язань.

При цьому, Шевченківським ВП ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000255 за заявою ОСОБА_11 за аналогічним фактом реєстрації права власності на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_9 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арешт майна може передбачати позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду, зокрема, права на відчуження майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його, зокрема, відчуження.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до, зокрема, передачі майна.

На даний час існують підстави для накладення арешту на квартиру шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження, оскільки існує висока ймовірність здійснення подальшого відчуження такого майна третім особам
(в т.ч. добросовісним набувачам), чим буде суттєво ускладнено захист порушеного права власності належного власника.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які набуті кримінально-правовим шляхом. Крім цього, необхідність арешту пов`язана із забезпеченням цивільного позову, пов`язаного із захистом порушеного права приватної власності.
Відповідна квартира є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме, предметом скоєного злочину, що набутий внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та на неї може бути накладений арешт згідно ч.3 ст.170, ч.10 ст.170 КПК України.
У зв`язку з цим, необхідно виключити можливість протиправного розпорядження вказаним об`єктом нерухомості, забезпечити можливість захисту порушеного права власності.
Прокурор клопотання про накладення арешту на майно підтримав, просив задовольнити, розглянути без його участі, про що зазначив у письмовій заяві.

За клопотанням прокурора відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України суд розглядає клопотання без повідомлення особи, за якою на даний час зареєстровано право власності на відповідну квартиру, оскільки наявна обґрунтована підозра вважати, що в разі повідомлення про наміри накласти арешт на його майно, вказана особа може перешкодити таким діям, у тому числі шляхом подальшого відчуження нерухомого майна.

Дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_9 .

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до п.2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявніст ь обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини 2 статті 170 цього Кодексу);

3.1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст. 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Згідно п.4 ч.5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

На підставі викладеного, та приймаючи до уваги, що вищевказане нерухоме майно в силу ст. 98 КПК України є речовим доказом, та з метою збереження його як речового доказу, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна у виді накладення арешту шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаної квартири.

Враховуючи викладене, та керуючись ст. ст. 107, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку на час звернення до суду із клопотанням зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_9 (номер запису про право власності: 28273965, індексний номер рішення про державну реєстрацію: 43389396 від 08.10.2018) шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаної квартири.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1