Справа180/1359/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Марганець угоду про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 червня 2018 року № 0000383, за яким
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Марганець Дніпропетровської області, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , вважається раніше не судимим в силу ст.89 КК України,
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 на початку літа 2018 року дізнався про те, що біля дамби № 4 Каховського водосховища, розташованого поблизу м.Марганець на території Томаківського району Дніпропетровської області, на поверхні землі знаходяться родовища корисних копалин, а саме нагромадження піску, видобування яких на даний час ніким не проводиться. Після цього у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне видобування вказаних корисних копалин, що мають загальнодержавне значення, з метою власного збагачення. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, 15 червня 2018 року приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи при собі штикову та совкову лопати, заздалегідь підготовлені ним для незаконного видобування піску, пішою ходою направився на територію біля дамби № 4 Каховського водосховища, розташованого поблизу м.Марганець на території Томаківського району Дніпропетровської області. Після цього, реалізуючи свій злочинний намір, 15 червня 2018 року приблизно о 12:00 годині ОСОБА_3 прибув на вищевказану територію, де за допомогою лопат у вище зазначеному місці в період часу з 12:00 годині до 12 години 35 хвилин добув шляхом викопування з поверхневого шару грунту пісок загальною вагою 1200 кг та завантажив його до двадцяти поліетиленових мішків. Однак вказані мішки з піском на місці події були помічені працівниками поліції. Таким чином, ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного видобування корисних копалин загально-державного значення, а саме піску з території дамби № 4 Каховського водосховища, розташованого поблизу м.Марганець на території Томаківського району Дніпропетровської області, з метою власного збагачення у порушення ст.ст.15, 16 Кодексу України «Про надра» не маючи дозволу на користування земельною діяльною для цілей, пов`язаних з використанням надр і належним чином оформленого спеціального дозволу (ліцензії) на видобуток корисних копалин загальнодержавного значення, вчинив незаконне видобування піску, загальною вагою 1200 кг, який відповідно до переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 № 827 (у редакції Кабінету Міністрів України від 13.01.2012), віднесено до корисних копалин загальнодержавного значення.
Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.240 КК України як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

26 червня 2018 року між прокурором відділу Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , якому на підставі ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000383, та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_3 за ч.2 ст.240 КК України. Також, сторонами досягнуто домовленостей щодо узгодженого покарання ОСОБА_3 за ч.2 ст.240 КК України у виді штрафу в розмірі 400 (чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які зрозумілі обвинуваченому, та які передбачені ст.ст.473, 476 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджені в ній вид та розмір покарання. При цьому, ОСОБА_3 зазначив, що визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, і визнає фактичні обставини справи, встановлені слідством.

Крім того, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого.

Частиною 5 ст.469 КПК України встановлено, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює характер обвинувачення, беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, і повністю визнав фактичні обставини справи, встановлені слідством та викладені в обвинувальному акті.

Прокурор та підозрюваний в присутності захисника добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін судового провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Покарання яке пропонується в угоді, є покаранням у межах санкції ч.2 ст.240 КК України, і суд приймає доводи обвинуваченого та прокурора про те, що ОСОБА_3 взяті на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання може виконати.

Вивченням особи обвинуваченого, встановлено, що ОСОБА_3 в силу ст.89 КК України вважається раніше не судимим, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, також має сім`ю, утримує неповнолітнього ОСОБА_6 , 2005 року народження.

За таких обставин суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим та призначити узгоджені сторонами вид та розмір покарання.

Судом роз`яснено ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався, і суд не вбачає підстав для його застосування на час до набрання даним вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Відповідно до постанови про визнання речей речовими доказами від 26 червня 2018 року двадцять поліетиленових мішків, заповнених піском, загальною вагою 1200 кг, два відра, дві лопати та металеву сітку долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу та передано на зберігання до камери схову Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України,

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 370, 371, 373, 374, 471, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 червня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному 15 червня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000383, укладену між прокурором Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 400 (чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Речові докази:

- двадцять поліетиленових мішків, заповнених піском, загальною вагою 1200 кг передати в дохід держави;

- два відра, дві лопати та металеву сітку повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1