Справа №463/3058/16-к
Провадження №1-кп/463/46/18
В И Р О К
іменем України

01 червня 2018 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши об`єднане судове провадження по розгляду кримінальних проваджень, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001872 від 31.05.2016 року та №0000824 від 30.03.2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, раніше судимого, востаннє вироком Галицького районного суду м. Львова від 27.10.2016 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_4 30.05.2016 о 15.00 год., перебуваючи по вул. Верхратського, 10 у м. Львов, підійшов до ОСОБА_6 , який в той час відчиняв двері у під`їзд вказаного будинку,повторно відкрито заволодів, вирвав із лівої нагрудної кишені сорочки ОСОБА_6 чохол в якому знаходився мобільний телефон марки «Nokia 500» із сім карткою мобільного оператора «Life», посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_6 , дві банківські картки видані ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ КБ «АкцентБанк», заподіявши потерпілому збитків на загальну суму 500 грн., після чого з місця злочину втік.

Таким чином скоїв злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_4 30.03.2017 о 11.20 год., перебуваючи на території Личаківського кладовища, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Мечнікова, 33, разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, застосувавши насильство, що не є небезпечним до життя і здоров`я потерпілої, наніс потерпілій ОСОБА_7 удар в обличчя, а після того, як вона впала, ще декілька ударів по тілу, та повторно, відкрито заволодів чужим майном - зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок з підвіскою вартістю 17000 грн., та з місця події втекли.

Таким чином скоїв злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України.

Обвинувачений вину у скоєному визнав повністю. Суду показав, що дійсно 30.05.2016 року він проходив по вул. Верхратського у м. Львові і побачив невідомого мужчину, який був випивший і набирав код, що зайти у під`їзд будинку. Він несподівано приблизився до нього і з лівої нагрудної кишені сорочки раптово вихопив мобільний телефон в чохлі і став втікати. Згодом, переглянувши чохол, виявив там дві банківській картки, посвідчення учасника бойових дій на прізвище ОСОБА_6 . Телефон він передав своїй знайомій ОСОБА_8 , яка на його прохання здала його в ломбард «Скарбниця» по вул. Фредра, 6 у м. Львові.

Окрім того, 30.03.2017 року він зустрів невідомого мужчину, з яким вживали спиртні напої і біля 11.00 год. пішли прогулятись по алеях Личаківського цвинтаря. Вони побачили невідому жінку і мужчина, який був з ним, запропонував її пограбувати, на що він погодився. Наблизившись до жінки він несподівано наніс удар в обличчя, від чого остання впала. Після цього, він схопив золотий ланцюжок з підвіскою, який був в неї на шиї, зірвав і вони побігли за межі Личаківського цвинтаря. Згодом цей невідомий продав підвіску з ланцюжком та віддав йому три тисячі гривень. Раніше цього невідомого він не бачив, познайомились випадково. У скоєному розкаюється.

Крім показів обвинуваченого, його винуватість у скоєному доведена наступними доказами.

По епізоду пограбування потерпілого ОСОБА_6 :
показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що в той день після обіду він повертався до дому і підійшов до будинку по АДРЕСА_2 , набирав код, щоб відкрити замок. В цей час із-за рогу будинку до нього наблизився невідомий чоловік. Підійшовши впритул різко рукою вирвав із накладної кишені сорочки мобільний телефон в чохлі, в якому знаходилось дві його банківській картки та посвідчення учасника бойових дій на його прізвище. Вказаного невідомого він запам`ятав по рисах обличчя, оскільки він наблизився в притул і в нього був час щоб його добре роздивитись. Через деякий час його викликали в поліцію і в процесі проведення впізнання серед декількох осіб він впізнав обвинуваченого як особу, яка його пограбувала. Всього обвинувачений викрав майна на суму 500 грн.

З протоколу огляду місця події від 30.05.2016 року (а.с.50-51 том 1) вбачається, що потерпілий вказав місце перед вхідними дверима по АДРЕСА_3 , де його пограбував невідомий.

З протоколу огляду місця події (а.с.52 том 1) вбачається, що 11.06.2016 року під час допиту свідок ОСОБА_8 видала працівнику поліції мобільний телефон «Nokia 500», IMEI НОМЕР_1 . При цьому, вона пояснила, що мобільний телефон вона здала на прохання обвинуваченого у ломбард «Скарбниця», а згодом його викупила.

Показанням свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що дійсно в 2016 році її знайомий ОСОБА_4 дав їй телефон «Nokia 500» та пояснив, що він його купив у свого знайомого. Цей телефон вона дійсно задала у ломбард «Скарбниця» по вул. Фредра у м. Львові, а згодом викупила і користувалась ним. Після того, як її викликали на допит в поліцію вона видала вказаний мобільний телефон.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , яка ствердила, що була понятою в 2016 році під час проведення впізнання потерпілим ОСОБА_10 осіб, які могли його пограбувати. Серед чотирьох статистів потерпілий вказана на ОСОБА_4 як на особу, яка його пограбувала.

З протоколу впізнання осіб, від 21.06.2016 року (а.с.54-59 том 1) вбачається, що серед чотирьох статистів потерпілий ОСОБА_6 впізнав обвинуваченого під номером 4 за загальними рисами обличчя і підтвердив, що саме він 30.05.2016 року його пограбував.

По епізоду пограбування потерпілої ОСОБА_7 :
показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що 30.03.2017 року біля 11.00 год. вона проходила по алеї Личаківського цвинтарю, направляючись на місце поховань воїнів АТО, оскільки в цей день мав бути похорон чергового учасника бойових дій. В той час вся процесія вже пройшла і вона з квітами, швидким темпом доганяла її. Несподівано вона відчула кроки позаду неї і повернулась, побачила двох хлопців, серед них обвинуваченого, які йшли швидким кроком за нею. В неї виникла підозра з приводу їх можливих незаконних дій, а тому вона різко розвернулась і пішла їм на зустріч тому добре бачила обвинуваченого, зокрема, вона зауважила, що він був косоокий. Наближаючись до них, обвинувачений несподівано наніс їй удар в обличчя, після чого вона впала на землю. Невідомі нанесли ще декілька ударів по тілу, після чого обвинувачений схопив ланцюжок, затиснувши його разом із підвіскою і різким ривком зірвав його, після чого невідомі побігли другорядними стежками та скрились. Вона повернулась на охорону, викликала поліцію та повідомила про пограбування. Прибувши на місце події, працівники поліції разом з охоронцем обстежили цвинтар, але нікого не знайшли. Вартість золотого ланцюжка з підвіскою становить 17 000 грн. Згодом обвинуваченого було затримано і її запрошено на проведення впізнання. Під час вказаної слідчої дії вона впізнала обвинуваченого і переконана, що саме він брав участь у її пограбування, нанісши удар в обличчя та зірвавши ланцюжок.

Показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які суду показали, що 30.03.2017 року як оперативні працівники поліції брали участь у оперативно-розшукових заходах для встановлення осіб, які у цей день на Личаківському цвинтарі пограбували потерпілу ОСОБА_7 . Вони спілкувались із потерпілою, бачили на обличчі тілесні ушкодження, зокрема розбиту губу. Вони відпрацьовували можливі шляхи руху невідомих осіб, які могли бути причетні до пограбування в районі цвинтаря. Переглянувши декілька записів з камер відеоспостереження і отримали інформацію про можливість причетності до скоєння злочину обвинуваченого ОСОБА_4 він згодом був затриманий та пред`явлений для впізнання потерпілій, яка його впізнала, як особу яка скоїла пограбування.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , яка ствердила, що працює в туалеті на Личаківському цвинтарі. У той день, коли сталась подія, до неї підійшла потерпіла, мала закривавлене обличчя, повідомила, що невідомі особи на території цвинтарю побили її та пограбували, забравши ланцюжок.

Показаннями свідка ОСОБА_14 директора ЛКП «Музей Личаківський цвинтар», який повідомив, що 30.03.2017 року він перебував на території цвинтаря, до нього звернулась потерпіла та повідомила, що на відстані приблизно 150 метрів від входу на цвинтар невідомі особи, застосувавши насильство, пограбували її. Жінка пояснила, що невідомі особи нанесли їй удар в обличчя,копали і зірвали ланцюжок. На її прохання він передивлявся з охороною записи з камер відеоспостережень, але сектор, у якому сталось пограбування, нажаль, немає камер відеоспостережень. А тому, ці події не були зафіксовані камерами.

З протоколу огляду місця події (а.с.175-177 том 1) вбачається, що потерпіла вказала місце на відстані приблизно 150 метрів від центрального входу на Личаківський цвинтар, по вул. Мечнікова, 33 у м. Львові,де її пограбували невідомі.

З висновку судово-медичної експертизи №495 (а.с.178 том 1) вбачається, що при огляді потерпілої ОСОБА_7 , у неї виявлено синці на обличчі, на грудях справа, в ділянці лівого колінного суглобу, рану на слизовій оболонці нижньої губи, садно в ділянці лівого колінного суглобу, які утворились від дії тупих предметів та при ударі до таких під час падіння на ліве коліно, могли виникнути 30.03.2017 року та відносяться до легкого тілесного пошкодження.

З протоколу пред`явлення особи до впізнання (а.с.179-181 том 1) вбачається, що 06.04.2017 року потерпіла ОСОБА_7 серед чотирьох статистів впізнала особу під номером 3 по тілобудові ,обличчю, волоссю, росту, особливій прикметі косоокості, і вказала, що сам він пограбував її 30.03.2017 року, нанісши удар в обличчя та зірвавши ланцюжок з підвіскою.

З вироку Галицького районного суду м. Львова від 27.10.2016 року вбачається, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, таким чином епізод пов`язаний із пограбування потерпілої ОСОБА_7 він скоїв в період іспитового терміну.

Таким чином винуватість обвинуваченого у скоєному є доведена повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він 30.05.2016 о 15.00 год., перебуваючи по вул. Верхратського, 10 у м. Львові, повторно, відкрито викрав з лівої нагрудної кишені сорочки ОСОБА_6 посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_6 , дві банківські картки видані ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ КБ «АкцентБанк» та мобільний телефон марки «Nokia 500» із сім карткою мобільного оператора «Life», завдавши потерпілому збитків на загальну суму 500 грн., після чого з місця злочину втік.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_4 30.03.2017 о 11.20 год., перебуваючи на території Личаківського кладовища, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Мечнікова, 33, за попередньої змовою групою осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, повторно, застосувавши насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, відкрито заволоділи чужим майном - золотим ланцюжок з підвіскою, вартістю 17 000 грн.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття у скоєному.

Суд вважає, що органами досудового слідства безпідставно вмінено по епізоду пограбування ОСОБА_15 обтяжуючу обставину рецедив злочинів, оскільки по цьому епізоду обвиненому вміняється кваліфікуюча обставина скоєння злочину повторність. А тому, вказану обтяжуючу обставину слід виключити з обвинувачення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому не вставленні.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що обвинувачений в судовому засіданні визнав вину повністю, розкаявся у вчиненому, разом з тим він скоїв два тяжкі злочини в короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, заподіяна шкода не відшкодована.

А тому суд приходить до висновку про те, що його виправленню і перевихованню сприятиме лише покарання в умовах ізоляції від суспільства, а не інше, більш м`яке покарання.

Окрім того, один епізод пограбування скоєно після вступу в законну силу вироку Галицького районного суду м. Львова від 27.10.2016 року, а тому йому слід призначити покарання з врахуванням положень ст.71 КК України.

Також, оскільки обвинувачений був затриманий та утримується під вартою з 07.04.2017 року, тому йому слід у строк відбуття покарання зарахувати термін перебування під вартою до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два днів позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції, яка діяла на час інкримінованих дій.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України.

Обрати покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного судом покарання приєднати частково у виді одного року позбавлення волі, частину не відбутого покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 27.10.2016 року і остаточно вважати засудженим ОСОБА_4 до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.
Зарахувати в строк відбуття покарання термін перебування під вартою до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два днів позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції, яка діяла на час інкримінованих дій період з часу взяття обвинуваченого під варту з 07.04.2017 року по час вступу вироку у законну силу.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередню тримання під вартою у Львівській установі виконання покарань (№19) Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області, продовжити термін тримання під вартою на два місяці до 15.30 год. 05.08.2018 року.

Речовий доказ: сім карту мобільного оператора лайф повернути потерпілому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Суддя: ОСОБА_1