В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 28 травня 2016 року за №0007462 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.09.2006 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік;

- 12.11.2007 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, 71 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі;

- 01.02.2011 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186,71 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнений 18.09.2014 р. умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 1 місяць 29 днів;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 28.05.2016 року приблизно о 05 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де він вирішив зайти в будинок та піднятись на 24 поверх в підсобне приміщення. В подальшому ОСОБА_4 перебуваючи на 24 поверсі будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого посягання майно, що знаходилось в підсобному приміщенні, а саме 4 каструлі, вартістю 1000 грн та взуття, загальною вартістю 8800 грн. що належать ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення повторного таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_4 проник до підсобного приміщення, яке розташоване на 24 поверсі будинку АДРЕСА_2 , а саме шляхом відчинення замка інструментом, після чого знаходячись всередині підсобного приміщення почав складати каструлі та взуття в пакет, що належить ОСОБА_5 та хотів вже йти, однак його дії були помічені працівниками поліції та ОСОБА_4 був затриманий.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив незакінчений замах на повторне таємне викрадення майна (крадіжку) 4 каструль вартістю 1000 грн. та взуття загальною вартістю 8800 грн., що належать ОСОБА_5 , поєднаного з проникненням до приміщення, однак свої злочинні дії до кінця довести не зміг від причин, що не залежали від його волі, так як в подальшому був затриманий.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Винуватість ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням до приміщення, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Обираючи покарання ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України, особу винуватого, який раніше судимий, не працює, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Пом`якшуючими обставинами покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст. 67 КК України, в діях ОСОБА_4 не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 15 та ч. 3 ст. 185 КК України, суд бере до уваги, що він вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, який відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого реальна матеріальна шкода не настала, бо викрадене у нього було вилучене та повернуто власникові, бере до уваги позицію прокурора у судових дебатах, а тому суд приходить до висновку, що йому необхідно, з метою кари за скоєне, досягнення мети його виправлення та упередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так й іншими особами, призначити покарання у виді позбавлення волі, але у мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, бо саме це покарання буде відповідати тяжкості скоєного, відомостям про особу винуватця та вимогам ст. ст. 50, 65-67 КК України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить.

Враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках іншого кримінального провадження, запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався, підстави для його обрання на даному етапі відсутні.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 05 червня 2018 року.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Керуючись ст.ст. 373 - 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 ( трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 05 червня 2018 року.

Речові докази у кримінальному проваджені: каструлі 4 шт. та в сумці взуття, вилучені під час огляду місця події 28.05.2016 року, які повернуті під зберігальну розписку ОСОБА_5 залишити у її володінні.

Речові докази у кримінальному проваджені: інструменти, які були вилучені під час огляду місця події 28.05.2016 року, які передані до камери схову речових доказів Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві - знищити

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя