Дата документу Справа № 334/2864/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/778/522/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/2864/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження №0001430, за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2018 року, якою

відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта загальна середня, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановила:

ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2018 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 26.06.2018 року за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонено залишати житло у період з 18-00 год. до 06-00 год. Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначила, що наявність обґрунтованої підозри і ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, не може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор не довів того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам. Слідчий суддя погодився з обґрунтованістю підозри та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, разом з тим враховано особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та з урахуванням встановлених обставин, слідчий суддя прийшла до висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, яким є домашній арешт у певний час доби.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 посилається на необґрунтованість ухвали слідчого судді та вважає її такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що слідчим суддею не надано належної правової оцінки того, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, під час розгляду клопотання не доведено факту неофіційного працевлаштування підозрюваного. Згідно пояснень підозрюваного, останній працює щоденно у період часу з 07-30 год. до 18-00 год., що на думку прокурора виключає можливість отримання ним повісток про явку до слідчого або прокурора та прямого наміру ухилитися від таких явок. Також слідчим суддею залишено поза увагою той факт, що підозрюваний ОСОБА_7 є сусідом іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 . Апелянт вважає, що під час розгляду клопотання слідчим та прокурором надано достатньо доказів на підтвердження ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. На думку прокурора для належного забезпечення дієвості даного кримінального провадження необхідно застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу процесуального прокурора; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги процесуального прокурора; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість переховуватись від органів досудового розслідування, а в подальшому від суду з метою уникнення кримінального покарання; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, з урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_7 в разі доведення його провини, погодилась з існуванням заявлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України. При цьому на переконання слідчого судді, слідчим і прокурором під час розгляду клопотання не було доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі, фактично дублюють доводи клопотання, слідчого. Слідчим суддею були встановлені і враховані обставини кримінального провадження, про які зазначалося у клопотанні і на які повторно вказує прокурор в апеляційній скарзі. Разом з тим, апелянт, так само як і під час розгляду клопотання, не надала доказів того, що менш суворий запобіжний захід (домашній арешт у визначений час доби), не зможе запобігти заявленим ризикам.

Крім того на переконання колегії суддів вказані у клопотанні ризики можливого переховування та тиску на свідків і потерпілого, з існуванням яких погодилась слідчий суддя, в більшій мірі носять формальний характер і їх існування не було доведено належними засобами. Колегія суддів вважає, що єдиним наявним ризиком є ризик можливого вчинення нового кримінального правопорушення. На існування цього ризику вказує той факт, що підозрюваний, в силу ст.89 КК України і є раніше не судимим, однак притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за вчинення корисних злочинів, ніде не працює (принаймні на підтвердження того що ОСОБА_7 працює неофіційно жодного доказу надано не було) і на теперішній час обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину.

Факт того, що під час обшуку у підозрюваного було вилучено балаклаву, а також те, що останній є сусідом іншого підозрюваного ОСОБА_11 , в жодному випадку не свідчить про необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомість наявних доказів що вказують на обґрунтовану підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості покарання, даних про його особу, міцності соціальних зв`язків підозрюваного, наявності постійного місця проживання, вік та стан здоров`я, сімейний та майновий стан, обставин досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж утримання під вартою (про який клопотав слідчий), у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати усунення або ж суттєве зменшення встановлених ризиків.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя прийшла до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Окремо колегія суддів звертає увагу про некоректність вказівки прокурора на предмет того, що ОСОБА_7 знову вчинив кримінальне правопорушення при обтяжуючих обставинах, адже на теперішній стадії процесу останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Натомість вина особи, встановлюється вироком суду і подібне твердження прокурора при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу порушує принцип невинуватості. Визначення поняття «обтяжуючи обставини» відсутнє в законі про кримінальну відповідальність, якщо ж апелянт має на увазі обставини, які обтяжують покарання, то ці обставини також враховуються при розгляді провадження по суті, зокрема при призначенні виду і розміру покарання, а не на цій стадії процесу. Незрозумілими також є вказівки прокурора на предмет цілей і мети покарання.

Слідчий суддя в ухвалі правильно зазначила, що ОСОБА_7 в силу ст.89 КК України є раніше не судимим, а зворотне твердження прокурора не ґрунтується на вимогах закону.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінила всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивувала своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

При цьому, слід зауважити, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу з`являвся на виклики слідчого, умов вказаного запобіжного заходу не порушував і дотримувався покладених на нього обов`язків. Прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження.

Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

На підставі викладеного та з урахуванням вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшла обґрунтованого висновку про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 26.06.2018 року за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонено залишати житло у період з 18-00 год. до 06-00 год. Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4