Справа № 185/5362/18
Провадження № 1-кс/185/1280/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши погоджене із прокурором Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , клопотання т.в.о. начальника відділення СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про арешт майна
В С Т А Н О В И В:

Т.в.о. начальника відділення СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження за ч. 1 ст. 197-1 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2018 року за №0000038, порушує питання про накладення арешту на майно, а саме на самовільно засіяну сільськогосподарську культуру пшениці, яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером № :01:0241 площею 26,400 га (рілля), розташованої на території Вербської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

З клопотання вбачається, що в ході проведення моніторингу інформаційно-аналітичних систем Державного реєстру речових прав на нерухоме, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Публічної кадастрової карти України на території Вербківської об`єднаної сільської територіальної громади Павлоградського району Дніпропетровської області було встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки.

За даним фактом 24.05.2018 Павлоградською місцевою прокуратурою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що на території Вербківської об`єднаної сільської територіальної громади Павлоградського району Дніпропетровської області, невстановленими особами самовільно зайнято земельну ділянку з кадастровим номером №:001:0241 площею 26,400 га (рілля), яка знаходиться у постійному користуванні ОСОБА_6 (голови ФГ «Ставки») для ведення фермерського господарства.

Згідно постанови Апеляційного суду України №22-ц/774/591/18 від 03.04.2018 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, після чого його донька - ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування та отримала заочне рішення. Апеляційний суд Дніпропетровської області, розглянувши апеляційну скаргу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області скасував заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.05.2017, мотивувавши тим, що право користування земельною ділянкою, що виникло у неї на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

Обстеженням зазначеної земельної ділянки встановлено, що остання має ознаки оброблення та засіяна. При цьому будь-які правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності (користування) даною земельною ділянкою у землекористувача відсутні.

З метою встановлення факту використання даної земельної ділянки було здійснено виїзд на територію Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області для проведення огляду вищезазначеної земельної ділянки, та встановлено що вказані землі засіяні пшеницею. Проте, будь-яких правовстановлюючих документів, які б вказували на правові підстави використання земельних ділянок не має.

У Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером № :01:0241 площею 26,400 га (рілля) відсутні.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити подане клопотання.

Розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи, з`ясувавши думку та обгрунтування прокурора щодо вмотивованості поданого до суду клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У судовому засіданні встановлено, що СВ Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000038 від 24.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Враховуючи, що майно, на яке слідчий прохає накласти арешт, не визнане у кримінальному провадженні речовим доказом, підстав для накладення на нього арешту немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173,175 КПК України -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання т.в.о. начальника відділення СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене із прокурором Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Cлідчий суддя: ОСОБА_1