Справа № 161/9500/18
Провадження № 1-кп/161/727/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 09 серпня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000140 від 22 лютого 2016 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Камінь-Каширський Волинської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, розлученого, не маючого утриманців, із задовільним станом здоров`я, проживаючого та зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , судимого Ківерцівським районним судом Волинської області від 23 січня 2017 року за ч.1 ст.185 КК України до 1190 гривень штрафу,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

з участю:

прокурора: ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

ВСТАНОВИВ:
В період часу з 08-ої години по 11-у годину 22 лютого 2016 року ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, з умислом на незаконне заволодіння майном, шляхом вільного доступу, знаючи про місце зберігання грошових заощаджень ОСОБА_6 , з полички шафи спальної кімнати потерпілого, таємно викрав чуже майно, а саме: 10 750 доларів США, що згідно офіційно встановленого курсу НБУ станом на 22.02.2016 року становить 288 699 гривень 44 копійок, 750 Євро, що згідно офіційно встановленого курсу НБУ станом на 22.02.2016 року становить 22 349 гривень 36 копійок, а всього майна на загальну суму 311 048 гривень 80 копійок, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди у великому розмірі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю та показав, що за обставин, вказаних в обвинувальному акті, він викрав грошові кошти, не оспорюючи при цьому кількість, вартість, найменування викраденого майна.

Потерпілий ОСОБА_6 показав, що 22 лютого 2016 року Фарина під час проживання в шлюбі з його дочкою, допомагав йому ремонтувати трактор, та сказав, що піде влаштовуватися на роботу, та після чого зібрався і пішов.

Разом з тим, ОСОБА_6 показав, що в подальшому, він з дружиною виявили, що зникло 10 750 доларів США та 750 Євро, які вони відкладали, після чого викликали працівників поліції.

Також, ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_8 понад двох років переховувався від відповідальності та через своїх близьких повернув йому лише 2500 гривень.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст.ст.349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 та дослідженням характеризуючих даних щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ст.9 ч.1 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

На підставі викладеного, суд встановив, що вина ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), що завдали потерпілому майнової шкоди у великих розмірах.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він судимий, не працює, має задовільний стан здоров`я, розлучений, на обліку у лікарів не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Суд не визнає обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, оскільки посткримінальна поведінка ОСОБА_3 не свідчить про намагання відшкодувати потерпілому завдану шкоду.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.ст. 65, 68 КК України враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією, як тяжкого, позицію потерпілого ОСОБА_6 щодо призначення обвинуваченому суворого покарання, дані про особу винного, що указані вище, наявність пом`якшуючої і відсутність обтяжуючих обставин покарання, вважає, що для виправлення та перевиховання йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, що зазначений в санкції статті, за якою притягається обвинувачений до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, суд, вважає, що відповідно до ст.ст.177,178,183 КПК України, для забезпечення виконання ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків відповідно до даного вироку, при доведеній вині в межах обвинувачення по даній справі, з врахуванням тяжкості призначеного покарання у виді позбавлення волі, віку, стану здоров`я ,що не перешкоджає застосуванню запобіжного заходу, приходить до висновку, що до набрання вироку законної сили обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без зміни.

Заявлений позов цивільного позивача ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 311048 гривень 48 копійок цивільний відповідач ОСОБА_3 визнав повністю.

Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.7 ч.9 ст.100 КПК України речові докази по справі, а саме: розписку ОСОБА_3 від 04 січня 2017 року залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж усього часу їх зберігання.

На підставі викладеного, керуючись ст.1166 ЦК України, ст.ст.124, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі.
Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, тобто з 28 травня 2018 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме: з 28 травня 2018 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази по справі, а саме: розписку ОСОБА_3 від 04 січня 2017 року залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 311 048 (триста одинадцять тисяч сорок вісім ) гривень 48 копійок.

На вирок може бути подана апеляція через Луцький міськрайонний суд Волинської області в Апеляційний суд Волинської області, протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому і прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1