Справа № 344/5656/18
Провадження № 1-кс/344/2221/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на дії слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП ОСОБА_4 щодо зобов`язання повернути вилучене майно у кримінальному провадженні №0000425, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся із на дії слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП ОСОБА_4 , вимогами якої просить зобов`язати слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП ОСОБА_4 повернути йому автомобіль «BMW318i», д.н.з. НОМЕР_1 , з ключами, а також реєстраційне свідоцтво на автомобіль НОМЕР_2 .

Доводами скарги скаржник вказує, що 30.01.2018 було проведено огляд місця події, а саме автомобіля «BMW318і», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває в його правомірному володінні на підставі доручення, виданого власником автомобіля ОСОБА_5 . Після проведення огляду автомобіль з ключами, реєстраційне свідоцтво на автомобіль НОМЕР_2 були вилучені. 23.04.2018 він звернувся з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, в задоволені якого йому було відмовлено, оскільки вилучено майно визнано речовими доказами.

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав, просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні доводи скарги заперечив, вказавши, що листом від 24.04.2018 № 40/108/46/02-2018 слідчим СВ Івано-Франківського ВП ГУНП ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна відмовлено, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами. На даний час проводяться процесуальні дії щодо даного майна, з огляду на що, на даному етапі досудового розслідування, вилучене майно не може бути повернуте скаржнику.

Заслухавши пояснення скаржника, прокурора та слідчого, дослідивши матеріали скарги, встановлено наступне.

Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, зокрема відповідно до положення п.1 ч.1 цієї статті на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк - володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тобто, вилучене майно, відповідно до статті 167 КПК України має статус - тимчасового вилученого майна і питання тимчасово вилученого майна слід було вирішити відповідно до глави 17 КПК України з дотриманням вимог статті 22 КПК України.

Частиною другою ст.168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

При цьому, в частині 5 ст.171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як встановлено в судовому засіданні арешт на тимчасово вилучене майно не накладався, тому вищевказаний автомобіль необхідно повернути скаржникові в користування без права відчуження.

Відповідно до ст.309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді (арешт майна або відмову у ньому) оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов?язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51, 52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Керуючись ст.ст.100, 303, 307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП ОСОБА_4 безоплатно повернути ОСОБА_3 , як особі, у якої було тимчасово вилучено майно, автомобіль марки «BMW318i», д.н.з. НОМЕР_1 , з ключами, в користування, без права відчуження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1