н/п 1-кп/490/185/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2018 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , провівши судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0000547, за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Миколаїв, громадянина України, з професійно-технічною освітою, в силу ст. 89 КК раніше не судимого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , призваного на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив службу на посаді санітарного інструктора роти вогневої підтримки десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 у військовому званні молодший сержант, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,
З участю сторін кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ; сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
10.07.2015 року громадянин ОСОБА_3 призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 03.08.2015 року №153 молодший сержант ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду санітарного інструктора роти вогневої підтримки десантно-штурмового батальйону вищевказаної військової частини. 18.08.2015 року молодший сержант ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилитися від виконання службових обов`язків з військової служби, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без поважних на те причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив ВЧ НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та в подальшому перебував за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби. 05.02.2018 року о 09:00 год. молодший сержант ОСОБА_3 добровільно прибув до місця дислокації ВЧ НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), чим повідомив про себе як про військовослужбовця, та того ж дня приступив до виконання своїх службових обов`язків Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби за вище викладених обставин, і зазначив, що жодних обставин, здобутих в ході досудового слідства він не оспорює, від дачі показань відмовився. Вказав, що у вчиненому щиро кається. Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України. При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий в силу ст.89 КК України. Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого та активне сприяння слідству, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених п.п.1,2, ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався. Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1