УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання у кримінальному провадженні № 420 180 000 000 001 35 від 24.01.2018 за ч. 3 ст. 368 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м.Києва звернувся прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти у кримінальному провадженні № 420 180 000 000 001 35 за ч. 3 ст. 368 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 , обіймаючи посаду провідного спеціаліста відділу правової експертизи з містобудівних та житлових питань Управління правової роботи юридичного Департаменту Львівської міської ради, керуючись злочинним умислом, з метою власного збагачення, вимагав у представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 6000 доларів США.

Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 26.07.2017 звернулась до Шевченківського районного суду міста Львова з позовною заявою до Львівської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якій просила ухвалити рішення про встановлення факту її проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Представником відповідача - Львівської міської ради був ОСОБА_5 .

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 26.12.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено у зв`язку з недоведеністю позивачем факту спільного проживання.

У подальшому ОСОБА_5 звернувся до представника ОСОБА_6 ОСОБА_9 з вимогою про те, що для визнання факту спільного проживання, видачі акту спільного проживання та відсутності заперечень в апеляційному суді про визнання поданого позову з боку Львівської міської ради, необхідно передати йому неправомірну вигоду в розмірі 6000 доларів США.

ОСОБА_9 19.02.2018, перебуваючи у приміщенні Львівської міської ради за адресою м. Львів, пл. Ринок, 1, передав ОСОБА_5 частину неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_10 07.06.2018, знаходячись на другому поверсі приміщення кав'ярні «Тірамісу» за адресою АДРЕСА_1 , одержав від ОСОБА_9 грошові кошти в якості неправомірної вигоди у розмірі 6000 доларів США.

Під час обшуку 07.06.2018 за місцем реєстрації та мешкання ОСОБА_5 виявлені та вилучені грошові кошти у сумі 2517 доларів США, які рішенням прокурора від 08.06.2018 визнані речовими доказами.
У зв`язку з тим, що вказані вище грошові кошти є речовим доказом у кримінальному провадженні, однак є тимчасово вилученим майном, з метою їх збереження, прокурор просив накласти на них арешт.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном серед іншого, можуть бути речі, якщо вони набуті кримінально протиправних шляхом.
Частиною 2 статті 168 КПК визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, що у силу ч. 5 ст. 171 КПК покладає на прокурора обов`язок звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення на таке майно арешту.
Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.
Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст. 368 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.
Абзацом другим вказаної норми визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів.
Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Прокурором та матеріалами клопотання доведено, що вилучені під час обшуку грошові кошти отримані злочинним шляхом та можуть містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та інші відомості, які можуть бути використані як доказ у вказаному провадженні.
Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки воно є доказом у кримінальному провадженні.
Крім того, прокурором доведено існування реальних ризиків приховування та використання вказаного майна.
Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Клопотання прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 420 180 000 000 001 35 від 24.01.2018 арешт на грошові кошти загальною сумою 2517 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США з наступними серійними номерами HG 46661634 B, LB 98995157 K, LL 78087227 C, LB 76498798 I, LB 61289507 K, LB 93903360 N, LF 48311181G, MB 11879814 B, LD 76391428 P, LD 76391429 D, LF 64584852 G, MB 41941241F, LB56750318 Q, LB41698167 K, KB 49723794 L, KF04050155 B, KB 23154241 I, KL 82421104 B, LH 17090527 C, 7 купюр номіналом 50 доларів США, 11 купюр номіналом по 20 доларів США, 2 купюри номіналом по 10 доларів США, 4 купюри номіналом 5 доларів, 7 купюр номіналом 1 доларів США.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1