Справа № 305/1535/18
Номер провадження 1-кп/305/371/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

роглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000203 від 11.07.2018 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. С.Водяне, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 11 липня 2018 року, близько 10 години 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ» моделі 21099», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , разом з пасажирами: дружиною ОСОБА_6 , та малолітньою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які сиділи на передньому пасажирському сидінні; ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 рухаючись зі сторони центра села Водиця Рахівського району, Закарпатської області в напрямку с. В.Водяне проїзджаючи навпроти будинку № 21 по вул. Шевченка в с. Водиця Рахівського району, Закарптаської області, появив неуважність до дорожньої ситуації, що склалася не впорався з керуванням та порушив вимоги п.п. 1.3,1.5, 1.10, 2.3 (б), 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив виїзд вказаного автомобіля за межі проїздної частини дороги, та в подальшому зіткнення з деревом.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ», моделі «21099», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , грубо порушив вимоги: п.1.3. Правил дорожнього руху України згідно якого учасники дорожнього руху зобов"язані знати й неухильно виконувати вимоги цих прави, а також бути взаємно ввічливими; п.1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров"ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа яка створила такі умови, зобов"язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це не можливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган; 1.10. терміни, викладені у цих Правилах мають таке значення, безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах; узбіччя виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней); п.2.3 (б) відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21099», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , малолітня ОСОБА_7 , 2017 року народження, згідно висновку експерта № 88 від 07.08.2018 року отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді субдуральної гематоми, забою головного мозку, що ускладнилося набряком та ущемленням речовини головного мозку, який і став безпосередньою причиною смерті. Вище вказані тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв"язку з настанням смерті її і відповідно до живих осіб згідно Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року п.2.1.1 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21099», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 ,згідно висновку експерта № 120 від 07.08.2018 року отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді субдуральної гематоми, забою головного мозку, важкого ступеню, травматичний субарахноїдальний крововилив, забій рани лобної ділянки справа та тім"яної ділянки зліва, садно лівого плечевого суглобу та лівої гомілки. Вище вказані тілесні ушкодження являли собою небезпеку для життя в момент спричинення і згідно Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року п.2.1.1 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Вказані тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_7 характерні для дорожньо-транспортної події, вкладаються у час пригоди, яка мала місце 11.07.2018 та знаходяться у прямому причинному зв`язку з фактом даної ДТП.
Отже, невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог п.п. 1.3, 1.5, 1.10, 2.3 (б), 10.1 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме смертю ОСОБА_7 та отримання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини його вчинення, вказані в обвинувальному акті. Просить суворо не карати, врахувати те, що загибла була його внучкою, а потерпіла є його дочкою, яка не має жодних претензій. Також просить врахувати той факт, що під час ДТП він отримав тяжкі тілесні ушкодження, і довгий час був без свідомості. У вчиненому щиро розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з"явилася, однак надала суду заяву, про розгляд справи у її відсуності, претензій матеріального та морального характеру не має, просить не позбавляти волі ОСОБА_4 .

На підставі ч.2 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає; судом роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а дії його вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого та тяжкі тілесні ушкодження.

Суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів та характеризуючих особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 , у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є інвалідом), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, внаслідок даної ДПТ сам отримав тяжкі тілесні ушкодження, довго перебував без свідомості, лікувався, та в даний час продовжує лікування, фактично є єдиним утриманцем сім"ї, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони. Також, суд враховує думку потерпілого щодо призначення покарання без ізоляції ОСОБА_4 від суспільства.

У відповідності з п.20 Постанови пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року/ із наступними змінами/ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд при призначенні покарання за ст.286 КК України має врахувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до п.4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, із застосуванням положень ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 п.1 п.2 ст.76 КК України.

Водночас, суд враховує, що злочин був вчинений обвинуваченим через грубе порушення правил безпеки дорожнього руху, в тому числі, водій ОСОБА_4 не забезпечив безпеку дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не реагував на її зміну, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Такі дії водія стали причиною смерті малолітньої ОСОБА_7 .

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, що прямо передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Поряд з цим, суд не вбачає підстав для застосування положень ч.1 ст.69 КК в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання більш м`якого, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід, в межах кримінального провадження, обраний відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 , у виді домашнього арешту, строк дії якого закінчився 14.10.2018, клопотання про продовження дії запобіжного заходу не подавалося.

В силу ч. 2 ст. 124 КПК України на користь держави підлягають стягненню з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експертів, які проводили судові автотехнічні експертизи, на загальну суму 1859 (одну тисячу вісімсот п"ятдесят дев"ять) гривень з яких: висновок судово-автотехнічної експертизи за № 10/168 від 31.07.18 р., вартістю 1144 гривень, висновок судово-автотехнічної експертизи за № 10/194 від 15.08.18 р., вартістю 715 гривень.

Арешт, накладений відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду на транспортний засіб - автомобіль «ВАЗ» моделі «21099», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на штрафмайданчику Рахівського ВП по вступу вироку в законну силу, скасувати, а даний автомобіль повернути ОСОБА_4 як власнику.

Будь-які інші речові докази суду не надавались та у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про їх долю.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання - 3 (три) роки позбавлення волі, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути, з ОСОБА_4 , на користь держави 1859 (одну тисячу вісімсот п"ятдесят дев"ять) гривень, процесуальних витрат.

Арешт, накладений відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду на транспортний засіб - автомобіль «ВАЗ» моделі «21099», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на штрафмайданчику Рахівського ВП по вступу вироку в законну силу, скасувати, а данирй автомобіль повернути ОСОБА_4 як власнику.

Запобіжний захід, в межах кримінального провадження, обраний відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 , у виді домашнього арешту, закінчився 14.10.2018

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського алеляційного суду через Рахівський районний суд, протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому ОСОБА_4 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1