справа № 208/3100/18
провадження № 1-кс/208/1015/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджено прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна, у зв`язку з проведенням досудового розслідування, внесеного 05.01.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2018р. слідчий звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з клопотанням, яке погоджено прокурором, про арешт майна, а саме на двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 1956 року народження, ІПН НОМЕР_1 та заборонити її відчуження та користування у зв`язку з проведенням досудового розслідування, внесеного 05.01.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 05.01.2017 до Кам`янського ВП із заявою звернувся гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невідома особа шахрайським шляхом заволоділа його квартирою , яка розташована за адресою АДРЕСА_2 . 05.01.2018 за вказаним фактом СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 05.01.2018, за ознаками складу кримінального передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Підчас досудового розслідування встановлено, що 20.09.2012 року ОСОБА_6 ІПН НОМЕР_2 придбав на підставі договору купівлі-продажу квартири (бланк серії ВРХ № 706841) який зареєстровано у Реєстрі за № 1443) у ОСОБА_7 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та 20.09.2012 зареєстрував своє місце мешкання у даній квартирі. 14.12.2017р. приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , яка здійснює свою діяльність за адресою АДРЕСА_3 , посвідчено договір купівлі-продажу (бланк серії НМХ № 502596) належної ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку набула ОСОБА_5 1956 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зроблено запис про державну реєстрацію, що підтверджується інформаційною довідкою № 107606478 від 14.12.2017р. Допитаний 05.01.2018 в ході досудового розслідування в якості потерпілого ОСОБА_6 , зазначив про те, що він договорів купівлі-продажу належної йому на праві власності квартири не підписував ні кого від свого імені не уповноважував підписувати та грошові кошти за її продаж не отримував та що громадянку ОСОБА_5 не знає. Допитана 01.02.2018 ОСОБА_5 , пояснила, що 14.12.2017 було складено договір купівлі-продажу (бланк серії НМХ № 502596), а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 вона придбала у громадянина ОСОБА_9 , 1987 року народження, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ). Вказаний договір було складено у приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , яка здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_3 . Громадянина ОСОБА_6 вона не знає. На думку слідчого є підстави вважати, що під час досудового розслідування та у подальшому підчас досудового розслідування вказане майно, яке складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_1 може бути відчужене невідомими особами причетними до вчинення кримінального правопорушення у томі числі з метою перешкоджання у розкритті злочину та неможливість повернути майно законному володільцю. 25.05.2018 слідчим СВ Кам`янського ВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000047 05.01.2018 року винесено постанову про визнання речовим доказом майна, яке є об`єктом посягання, а саме двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира є об`єктом кримінального правопорушення та набута злочинним шляхом, а також речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою запобігання злочинним посяганням під час проведення розслідування, зокрема накладання арешту на вказану квартиру, з метою запобігання можливості незаконного її відчуження та виконання завдань досудового слідства направлених на всебічне, об`єктивне та неупереджене розслідування кримінального провадження та встановлення істини у справі. Незастосування арешту квартири перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні, а саме, майно у виді двокімнатної квартири АДРЕСА_1 може бути відчужене іншим особам чи пошкоджене шляхом руйнування, псування (у т.ч. несучих конструкцій чи перегородок), реконструкцій підпалу або іншим загально-небезпечним способом. З метою забезпечення збереження речового доказу, а саме, майна, яке складається з двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 та забезпечення з метою відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання.

Заслухавши думку прокурора та ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, судом встановлено наступне.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Враховуючи те, що незастосування арешту квартири перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні, а саме, майно у виді двокімнатної квартири АДРЕСА_1 може бути відчужене іншим особам чи пошкоджене шляхом руйнування, псування (у т.ч. несучих конструкцій чи перегородок), реконструкції, підпалу, або іншим загально небезпечним способом, з метою забезпечення збереження речового доказу, а саме майна, яке складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та забезпечення можливої з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), суд дійшов висновку, що на виконання вимог ч.1ст.170 КПК України, прокурор довів необхідність накладення арешту на зазначене майно. При цьому застосовується найменш обтяжливий спосіб арешту.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 1956 року народження, ІПН НОМЕР_1 та заборонити її відчуження.

Допустити ухвалу про арешт майна до негайного виконання слідчим.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити, що в порядку ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1