Справа № 697/1237/18
Провадження № 1-кп/697/155/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2018 р.

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Канів кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанці, Канівського району Черкаської області, українця, гр. України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, постраждалого від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, не судимого,-

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 03.12.2017 року, близько 12 години 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2103 днз. НОМЕР_1 , який згідно висновків судових експертиз технічного стану транспортного засобу №4/121 від 12.02.2018, №4/122 від 12.02.2018, №4/123 від 12.02.2018 знаходився у працездатному стані, рухався по проїжджій частині вул. Енергетиків м. Канів Черкаської області зі швидкістю 40 км/год., діючи необережно, в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі Правила дорожнього руху) в редакції що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», ОСОБА_4 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, при виникненні небезпеки для руху, відповідно не зреагував на її зміну та, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №4/447 від 13.06.2018 року, порушуючи вимоги пункту 18.4 Правил дорожнього руху, згідно з яким «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», не зменшив швидкість та не зупинившись, виїхав на пішохідний перехід де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка в той час переходила проїзну частин автомобільної дороги, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: травми лівого колінного суглобу з переломом зовнішнього виростку великогомілкової кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/131 від 31.01.2018 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

ІІ. Позиція обвинуваченого

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та погодився з усіма фактичними обставинами справи, пояснив, що дійсно 03.12.2017 року, близько 12 години 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 2103 їхав по вул. Енергетиків м. Канів через неуважність, не зменшив швидкість та не зупинившись, виїхав на пішохідний перехід де скоїв наїзд на ОСОБА_5 , яка в той час переходила проїзну частин дороги. У вчиненому кається та просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні не наполягала на суворій мірі покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , відмовилась від стягнення з ОСОБА_4 на її користь матеріальної шкоди, оскільки останній її відшкодував в добровільному порядку, в решті просила позов задовольнити.

ІІІ. Оцінка Суду

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України (далі КПК) суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, перевіривши істинність й добровільність визнавальних показів обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України доведена.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 :

- за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

ІV. Призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризуються посередньо, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, постраждалий внаслідок аварії на ЧАЕС, добровільно відшкодував понесені потерпілою матеріальні збитки.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст..66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, є постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, добровільно відшкодував понесені потерпілою матеріальні збитки.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що йому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, з застосування вимог ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків відповідно до ч.1 ст. 76 КК України протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Відповідно до ст. ст. 127 - 129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України, де зазначено, що розмір шкоди визначається залежно від характеру правопорушення та з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Відповідно до цього, позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 щодо стягнення на її користь моральної шкоди в сумі 35 000,00 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки повністю визнані обвинуваченим ОСОБА_4 .

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не обиралася, а тому до вступу вироку в законну сили йому необхідно обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, після чого скасувати.

Процесуальні витрати на залучення експерта в зв`язку з проведенням судових експертиз в загальній сумі 3 432,00 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Речові докази: автомобіль ВАЗ 2103 днз. НОМЕР_1 необхідно передати власнику ОСОБА_6 .

З цих підстав, керуючись статтями 349, 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінально- процесуального кодексу України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 35 000,00 (тридцять п`ять тисяч грн.) грн.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну сили обрати у виді особистого зобов`язання, після чого скасувати.

Процесуальні витрати на залучення експерта в зв`язку з проведенням судових експертиз в загальній сумі 3 432,00 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Речові докази: автомобіль ВАЗ 2103 днз. НОМЕР_1 передати власнику ОСОБА_6 .

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінально-процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінально процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно: оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/1237/18

Головуючий ОСОБА_1