АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №623/95/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/502/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження №11кп/790/502/18 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 вересня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Ізюм Харківської області, українку, громадянку України, з професійно технічною освітою, не одружену, не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму:
-12.02.2010 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;
-09.10.2013 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;
-07.05.2014 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ст.71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, згідно ухвали Комінтернівського районного суду м.Харкова від 25.06.2014 року на підставі ст.6 ЗУ «Про амністію» не відбута частина строку покарання скорочена наполовину, звільнена 07.12.2015 року, -

засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, 18 жовтня 2016 року, близько 20 год., ОСОБА_8 , перебуваючи з дозволу господаря помешкання ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю уваги господаря квартири, таємно викрала мобільний телефон марки «Samsung E 2121», вартість якого складає 248 грн., чим заподіяла потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 , просить пом`якшити призначене останній покарання, звільнивши її від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Зазначила, що при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме визнання обвинуваченою своєї вини; її каяття; позитивну характеристику за місцем її проживання; відшкодування матеріальної шкоди шляхом повернення майна потерпілому, який не має претензій; наявність на утриманні обвинуваченої малолітньої доньки, яка має захворювання порок серця та матері пенсіонерки, з низкою гіпертонічних захворювань; відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що вона на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинувачену ОСОБА_8 , які підтримали скаргу захисника; прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №16 від 10.01.2017 року, ОСОБА_8 в період часу, відповідний інкримінованому діянню, могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, в стані тимчасового розладу психічної діяльності не знаходилась, хронічним психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто є осудною. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Суд також врахував пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, у зв`язку з чим призначив обвинуваченій мінімальне для даного виду покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України, розмір якого є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 і попередження нових злочинів.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_8 , будучи неодноразово - тричі судимою за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченої лише в умовах ізоляції від суспільства без застосування положень ст.75 КК України, належним чином мотивувавши цей висновок у вироку.

Що стосується твердження в скарзі захисника про те, що обвинувачена має на своєму утриманні малолітню хвору дитину, то такі данні в матеріалах провадження відсутні і апеляційному суду не надано.

Щодо інших наведених в апеляційній скарзі захисника пом`якшуючих покарання обставин, то вони не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого правопорушення та при наявності вищевказаних обставин, не є підставами для застосування положень ст.75 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій покарання за своїм видом та розміром є справедливим і підстави для звільнення ОСОБА_8 від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 вересня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: