АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/8252/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1741/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4
секретар - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7
його захисника адвоката - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 643/8252/17 за обвинуваченням ОСОБА_7 в злочині, передбаченому п.13 ч.2 ст.115 КК України
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 на вирок Московського районного суду міста Харкова від 5 грудня 2017 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Московського районного суду міста Харкова від 5 грудня 2017 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не працює, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
26.01.2009 року за ч. 1 ст. 115 КК України на 9 років позбавлення волі, 17.05.2016 року звільнений з Олексіївської виправної колонії Харківської області за відбуттям строку покарання,
визнано винним і засуджено за п.13 ч.2 ст.115 КК України на 11років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ухвалено обчислювати з 10.02.2017 року з зарахуванням строку тримання під вартою з 10.02.2017 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, залишено без змін - тримання під вартою. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 27396 гривень 40 копійок. Скасовано арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 21.03.2017року. Вирішено долю речових доказів.
З цим вироком не погодилися прокурор ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_10 , які подали апеляційні скарги.
Прокурор і потерпіла в своїх скаргах просили вирок скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто через його м`якість; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за п.13 ч.2 ст.115 КК України в виді довічного позбавлення волі.
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просив вирок районного суду змінити, а саме пом`якшити покарання, оспорював кількість нанесених загиблому ОСОБА_12 ударів.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, обвинуваченого, його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора і потерпілої підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Як уважав встановленим суд першої інстанції приблизно з вересня 2016 року ОСОБА_7 почав купувати у свого знайомого ОСОБА_12 спиртні напої саморобного виробу самогон, який останній виготовляв та реалізовував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 за гроші або під заставу документів. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_12 , залишив останньому під заставу за придбаний самогон свої документи, а саме: довідку про звільнення з місць позбавлення волі серії ХАР № 00819 на його ім`я та паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_1 виданий МВМ Московського райвиконкому м. Харкова на його ім`я.
Приблизно в 20-х числах жовтня 2016 року в денний час ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 , та почав вимагати повернути його особистий паспорт для подальшого працевлаштування. ОСОБА_12 відмовив, посилаючись на те, що ОСОБА_7 не розрахувався з ним за раніше придбаний самогон. Внаслідок чого, між ними виникла сварка, під час якої, ОСОБА_7 діючи на грунті неприязних відносин, з умислом на вбивство ОСОБА_12 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, передбачаючи наслідки своїх дій в вигляді настання смерті та бажаючи їх настання, схопив кухонний ніж, який знаходився на кухонному столі, і наніс удари в область життєво важливих органів ОСОБА_12 , а саме - три удари в область тулубу, три удари - в область шиї, а також різану рану правої кісті ОСОБА_12 , після чого залишив останнього в коридорі квартири. Від отриманих поранень ОСОБА_12 помер на місці злочину. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 278-с/17 від 25.04.2017 ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_12 наступні тілесні ушкодження: - шиї: два колото-різаних поранень правої бокової поверхні шиї (рани № 2,3), одна з яких з пошкодженням правої загальної сонної артерії (рана №3), друга - з пошкодженням підлеглих м`яких тканин (рана№2), одна різана рана правої бокової поверхні шиї без пошкодження великих кровоносних судин, з пошкодженням підлеглих м`яких тканин; грудної клітини і живота: проникаючі колото-різані поранення грудної клітини, одна з яких (від рани№4) з проникненням через 6-е міжребір`я в черевну порожнину, з ушкодженням правої частки печінки; одне (від рани№5) - проходить підшкірно, і одне (від рани№6) - з проникненням в плевральну порожнину, з ушкодженням нижньої частки правої легені; розлитий синець з боку задньої поверхні грудної клітки з права; кінцівки: різана рана (№7) долонній і тильній поверхні правої кисті, з пошкодженням підлеглих м`яких тканин. При цьому, мала місце гостра крововтрата організму у м`яких тканинах і у внутрішніх органах. Причиною смерті ОСОБА_12 стало колото-різане поранення шиї з пошкодженням правої загальної сонної артерії, що призвело в кінцевому підсумку, до гострої крововтрати. По ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, стосовно до живих осіб, колото-різані рани шиї та грудної клітини, з пошкодженням великих кровоносних судин і внутрішніх органів, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя стосовно до живих осіб, згідно п.4,8 та п.п.2.1.1, 2.1.3 в розділі «л» та «о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 ). Решта пошкоджень (різані рани на шиї, правої кисті та синець на спині мають ознаки легких тілесних ушкоджень, стосовно до живих осіб (згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково. При цьому, зазначив, що коли він почав вимагати у ОСОБА_12 повернути його документи, останній відмовився, а потім наніс йому рукою декілька ударів у обличчя, від яких обвинувачений впав Піднімаючись, взяв якусь палку, якою намагався ударити ОСОБА_12 , але промахнувся. Потім він побіг до кухні де взяв ніж, ОСОБА_12 наніс йому ще один удар кулаком, куди саме, не пам`ятає, від якого він впав. Коли вставав, то зі столу взяв до лівої руки ніж середнього розміру з лезом приблизно 7-10 см., яким наніс приблизно 2-3 удари в область тулуба, або живота, кількість ударів зазначити не зміг. Він взяв з квартири ключі та 1 літр самогону, а потім зрізав з шиї ОСОБА_12 мотузку з ланцюжком. Він не пам`ятає, чи спричиняв удари ножем в область шиї ОСОБА_12 .
Винуватість ОСОБА_7 у злочині саме за тих обставин, які було встановлено судом першої інстанції, доведено сукупністю досліджених судом доказів, яким суд дав належну оцінку.
Так, потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_12 був їй двоюрідним племінником, який самостійно мешкав за адресою: АДРЕСА_3 . З ОСОБА_12 вона спілкувалася часто, він був доброзичливим, спокійним та не агресивним чоловіком. Раніше він повідомив, що познайомився з чоловіком, у якого був самогонний апарат, за допомогою якого вони будуть виготовляти самогон, але для якої мети, їй не відомо.У травні 2017 року їй стало відомо від слідчого про смерть ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_13 підтвердив що разом з ОСОБА_7 купував самогон у ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 . Йому відомо, що ОСОБА_7 віддав ОСОБА_12 свій паспорт під заставу за самогон.
Свідок ОСОБА_14 показав, що з ОСОБА_7 він знайомий з літка 2016 року. ОСОБА_12 він познайомив з ОСОБА_7 .. Останній раз він бачив ОСОБА_15 18.10.2016 року. У 20-х числах жовтня 2016 року він направлявся до ОСОБА_12 з метою придбати самогон, і по дорозі зустрівся з ОСОБА_7 . На підвіконні ОСОБА_12 стояла швабра, що ОСОБА_12 вдома немає, тому вони придбали самогон у інших. Наприкінці жовтня 2016 року ОСОБА_7 розповів йому, що приходив до ОСОБА_12 з метою повернути свій паспорт. А потім повідомив, що забрав у ОСОБА_12 не тільки паспорт. При цьому ОСОБА_7 не дивився в очі, посміхався.
Згідно протоколів проведення слідчих експериментів від 10.02.2017 року та від 22.03.2017 року за участю ОСОБА_7 та судово-медичного експерта ХОБСМЕ-2, ОСОБА_16 , в ході проведення цих слідчих дій ОСОБА_7 зазначив місце події, час та механізм вчинення вбивства (т.2 а.с. 28-51).
З висновків судово-медичних експертиз за № 6/278-с/17 від 25.04.2017, № 13/278-с/17 від 26.04.2017, №278/-с/17 від 25.04.2017, №22 МК-С/17/278-С/17 від 13.03.2017 року вбачається, що при експертизі трупа ОСОБА_12 встановлено, що він знаходиться в стані вираженої муміфікації, без одягу, встановлені наступні тілесні ушкодження:- шиї: два колото-різаних поранень правої бокової поверхні шиї (рани № 2,3), одна з яких з пошкодженням правої загальної сонної артерії (рана №3), друга - з пошкодженням підлеглих м`яких тканин (рана№2), одна різана рана правої бокової поверхні шиї без пошкодження великих кровоносних судин, з пошкодженням підлеглих м`яких тканин; грудної клітини і живота: проникаючі колото-різані поранення грудної клітини, одна з яких (від рани№4) з проникненням через 6-е міжребір`я в черевну порожнину, з ушкодженням правої частки печінки; одне (від рани№5) - проходить підшкірно, і одне (від рани№6) - з проникненням в плевральну порожнину, з ушкодженням нижньої частки правої легені; розлитий синець з боку задньої поверхні грудної клітки з права; - кінцівки: різана рана (№7) долонній і тильній поверхні правої кисті, з пошкодженням підлеглих м`яких тканин. Крім цього, встановлені ознаки гострої крововтрати організму з м`яких тканинах і у внутрішніх органах трупа. Причиною смерті ОСОБА_12 стало колото-різане поранення шиї з пошкодженням правої загальної сонної артерії, що призвело в кінцевому підсумку, до гострої крововтраті. По ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, стосовно до живих осіб, колото-різані рани шиї та грудної клітини, з пошкодженням великих кровоносних судин і внутрішніх органів, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя стосовно до живих осіб, згідно п.4,8 та п.п.2.1.1, 2.1.3 в розділі «л» та «о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995року ). Решта пошкоджень (різані рани на шиї, правої кисті та синець на спині мають ознаки легких тілесних ушкоджень, стосовно до живих осіб (згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995). Враховуючи ступень вираженості гнильних змін м`яких тканин і внутрішніх органів трупа, достовірно встановити давність настання смерті не виявляється можливим, однак можна вважати, що з моменту настання смерті ОСОБА_12 до моменту його виявлення пройшло близько 3-х місяців. Напрямок ранових каналів встановлених ушкоджень мають такі напрямки: відповідно колото-різаного поранення шиї з пошкодженням правої загальної сонної артерії - зверху вниз справа наліво; відповідно колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням печінки - спереду назад справа наліво зверху вниз; відповідно колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням нижньої частки правої легені - справа наліво кілька зверху вниз; відповідно колото-різаних поранення на лівій половині грудної клітини, що проходить підшкірно, без пошкодження внутрішніх органів - спереду назад зверху вниз зліва направо. У цих же напрямках наносилися і удари колючо-ріжучих предметів, при цьому потерпілий міг перебувати по відношенню до нападника передньо-правій бічною поверхнею тіла, як у вертикальному, так і в близькому до нього положеннях. Різана рана долонної і тильної поверхонь правої кисті могла утворитися в результаті боротьби потерпілого з нападником, при захопленні цією рукою клинка колючо-ріжучої зброї, яке знаходилося у нападника. Після заподіяння смертельного ушкодження, потерпілий жив короткий проміжок часу, який обчислюється першими хвилинами і міг, в цей проміжок часу здійснювати деякі цілеспрямовані дії в обмеженому обсязі. Об`єктивних судово-медичних даних для встановлення послідовності завданих ушкоджень, немає, однак можна припустити, що смертельні ушкодження (колото-різане поранення шиї з пошкодженням сонної артерії), могло утворитися одним з останніх. Встановлені пошкодження на шиї (рана №2,3) та грудної клітини ОСОБА_12 мають ознаки при життєвості, утворилися незадовго до настання смерті, в результаті неодноразового впливу колючо-ріжучої зброї з достатньою силою для виникнення встановлених ушкоджень, клинок якого був однобічно гострий, плоский, гострий, з лезом середньої гостроти, обухом «П» - образного поперечного перерізу, з вираженими ребрами. Найбільша ширина на рівні зануреної частини клинка в пошкодженнях складає близько 3-х сантиметрів завдовжки від 3-х сантиметрів і більше (не менше 10 сантиметрів). Пошкодження від ран №1,7, утворилися в результаті впливу ріжучого предмета, яким могло бути і лезо цього ж колючо-ріжучої зброї. Синець по задній поверхні грудної клітки справа так же утворився незадовго до настання смерті, в результаті ударної дії тупим твердим предметом, що має, найімовірніше, поширену поверхню зіткнення; або від ударів об такої. З представлених на експертизу ножів (в кількості 4-х), з огляду на характер і особливості ушкоджень, встановлених під час експертизи муміфіковані трупи ОСОБА_12 , подібними характеристиками колючо-ріжучої зброї, встановлених під час експертизи трупа, мають ножі №№3,4; і не можна виключити освіти колото-різаних та різаних ушкоджень в результаті колючо-ріжучої дії одним з цих ножів. Показання ОСОБА_7 , дані ним під час слідчих експериментів за механізмом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , а саме щодо колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітки справа, що не суперечать об`єктивним судово-медичними даними, отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 (т.2 а.с. 208-224, 232-233 ).
Згідно висновку судово-медичної експертизи за № 498-С/17 від 10.02.2017 року у ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень на тілі не виявлено, що спростовує його посилання на нібито насильницькі дії щодо нього з боку ОСОБА_12 ( т.3 а.с. 9).
Заява обвинуваченого та його захисника, щодо того, що ОСОБА_7 вчинив злочин унаслідок перевищення меж необхідної оборони, була перевірена судом. Суд обґрунтовано визнав ці твердження безпідставними. Судові не було надано доказів того, що ОСОБА_12 представляв будь-яку загрозу для здоров`я або життя ОСОБА_7 . Твердження ОСОБА_7 про відсутність наміру на вбивство ОСОБА_12 спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які вказують на те, що він цілеспрямовано з достатньою силою наносив удари ножем ОСОБА_12 у місця розташування життєво важливих органів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особі» у пп. 22, 24 своєї Постанови від 07 лютого 2003 року № 2 « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особі» вирішуючи питання про те, з яким ( прямим чи непрямим) умислом діяв винуватий, тобто для з`ясування змісту і спрямованості умислу, необхідно зважати на сукупність всіх обставин учиненого діяння і враховувати не тільки поведінку винуватого до, під час і після злочину , його взаємини з потерпілим, що передували події, кількість, характер і локалізацію поранень (поранення життєво важливих органів), заподіяних потерпілому, причин припинення злочинних дій, а й спосіб учинення злочину, засоби і знаряддя злочину. Відповідальність за ст. 118 або ст. 124 КК України за вбивство чи заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в разі перевищення меж необхідної оборони або перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, настає лише за умови, що здійснений винним захист явно не відповідав небезпечності посягання чи обстановці, яка склалася.
Причетність до вбивства будь-якої іншої особи не встановлено, і будь-який доказ на присутність в квартирі потерпілого іншої особи, крім обвинуваченого, не вказує. Кількісь ударів ножем підтверджено судово-медичними експертизами.
Кваліфікація дій обвинуваченого за п. 13 ч.2 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, відповідає матеріалам кримінального провадження.
Що стосується призначеного покарання, колегія суддів погоджується з доводами прокурора і потерпілої щодо того, що призначене судом покарання не відповідає характеру, ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м?якості.
Так, суд послався на врахування тяжкості вчиненого злочину, попередні судимості, дані про особу обвинуваченого, який є не одруженим, не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має місце проживання, за яким мешкає без реєстрації, характеризується посередньо, страждає певними хворобами, виявляє дисоціальний розлад особистості та синдром залежності від алкоголю, є осудним.
Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнав, вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за п.13 ч.2 ст.115 КК України хоча і не виходить за межі санкції цієї норми, але за своїм розміром є явно несправедливим унаслідок м`якості.
Згідно вимог ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно вимог ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Запропонований прокурором і потерпілою вид покарання не може бути застосований, оскільки, на думку колегії суддів, виправлення обвинуваченого, запобігання новим злочинам можливе в умовах тривалої ізоляції від суспільства і для досягнення цілей покарання, зазначених у ст.50 КК України, достатньо застосування покарання в виді позбавлення волі на певний строк. Таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання новим злочинам.
Визначаючи розмір такого покарання, колегія суддів ураховує характер і ступень суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який чотири рази судимий за умисні, у т.ч. корисливі і тяжкий, злочини, умисне вбивство вчинив через 5 місяців після звільнення з місць позбавлення волі, де відбував покарання також за умисне вбивство, що вказує на його високу суспільну небезпеку, зневажливе ставлення до життя іншої людини, обвинувачений не зайнятий в суспільно корисному виробництві, характеризується посередньо за місцем проживання, має кілька хронічних хвороб, крім того, виявляє синдром залежності від алкоголю, у момент вчинення злочину міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, є осудним.
Згідно вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Керуючись ст.ст. 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Московського районного суду міста Харкова від 5 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.
Ухвалити в цій частині свій вирок.
Призначити ОСОБА_7 за п.13 ч. 2 ст. 115 КК України покарання в виді позбавлення волі на 15 /П`ЯТНАДЦЯТЬ/ років
У решті вирок суду від 5 грудня 2017 року залишити без змін.
Копію вироку апеляційного суду негайно вручити засудженому і прокурору.
Вирок апеляційного суду, відповідно до ч.4 ст.532 КПК України, набирає законної сили з моменту його проголошення.
На вирок може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя суддя

_________________ __________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4