Справа № 357/6241/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/840/2018 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
Іменем України
31 жовтня 2018 рокуколегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2016 року ,

В С Т А Н О В И Л А:
07.06.2018 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .
При винесені рішення суд врахував відсутність у ОСОБА_7 такої підстави як «Доведення засудженим свого виправлення», яка включає у себе таку складову, як «сумлінна поведінка та ставлення до праці», що робить неможливим застосування на даний час до нього ст.81 КК України.
Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково.
В обґрунтуванні вказує, що дійсно визнає, що допустив порушення вимог режиму утримання, але в подальшому змінив свою поведінку, працевлаштувався, приймає участь в програмах диференційованого впливу, крім того, судом не враховано його соціальний стан, а саме є одруженим, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матір-пенсіонера ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів виправлення, а тому його можливо звільнити умовно-достроково, оскільки кінець строку відбування покарання закінчується через півроку.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, що підтримала судове рішення, думку засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 307, 69, ч.1 ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі. При цьому йому зараховано строк попереднього ув`язнення з 05.02.2014 р. по 06.05.2014 р. включно та з 23.07.2015 р. по 19.11.2015 р. включно та з 28.03.2016 р. по 26.01.2017 р. на підставі ст.72 ч.5 КК України.
Чинне законодавство України встановлює дві підстави для можливого застосування до особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання:
1) відбуття мінімально необхідної частини відповідного покарання;
2) доведення свого виправлення засудженим сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Інших вимог чинний закон не передбачає.
Суд, розглядаючи питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 з належною повнотою дослідив та перевірив наявні в матеріалах справи докази та, відповідно до вимог чинного законодавства, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема характеристики та довідки стягнень та заохочень на засудженого ОСОБА_7 , останній, утримуючись у державній установі «Білоцерківська виправна колонія №35» з 10.04.2017 р. характеризується посередньо, має 2 заохочення. Мав 5 стягнень, з них 2 ДІЗО (3доби та 6 діб), які станом на 27.04.2018 р. зняті та погашені в установленому законом порядку.

Постановою начальника ДУ був переведений 10.08.2017 р. на дільницю соціальної реабілітації, що при колонії. За час перебування на дільниці соціальної реабілітації характеризувався негативно, не дотримувався норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Допустив злісне порушення вимог режиму утримання, а саме був затриманий у збудженому стані, за що мав стягнення, яке також знято у встановленому законом порядку. За дане порушення вимог режиму утримання постановою начальника установи від 26.09.2017 року був переведений з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ресоціалізації. На даний час ОСОБА_7 працевлаштований днювальним відділення №11 СПС, наказ №4 від 08.02.2018 р. Відношення до праці задовільне. На даний час ОСОБА_7 порушень установленого порядку відбування покарання не допускає.

Аналіз вищезазначених матеріалів, що характеризують засудженого вказує на недоведеність виправлення засудженого під час відбуття покарання, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вважати, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення на даний час передчасно.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення є малопереконливими та не спростовують правильність прийнятого судового рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни ухвали не вбачається.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2018 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2016 року - без змін.
Судді: