Справа № 341/1078/18
Провадження № 1-кп/349/96/18
В И Р О К
іменем України
21 серпня 2018 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження номер 0000121 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, який раніше несудимий, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3

законний представник

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

потерпілий ОСОБА_7

представник служби у справах дітей ОСОБА_8

представник ювенальної превенції ОСОБА_9

представник органу з питань пробації ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

Неповнолітній ОСОБА_3 вчинив умисні дії, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинено повторно .

Так, неповнолітній ОСОБА_3 щодо якого складено ще два обвинувальних акта про вчинення 28 серпня 2017 року злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та 11 січня 2018 року злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, які перебувають на розгляді в Галицькому районному суді Івано-Франківської області, повторно вчинив новий умисний злочин за таких обставин.

Приблизно у середині січня 2018 року близько 16 год. ОСОБА_11 прогулюючись по вул. Січових Стрільців у м. Бурштин Івано-Франківської області, побачив на бетонній площадці біля адміністративної будівлі Бурштинської міської ради фургон марки «Мерседес Бенц 208», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_7 .
Побачивши вказаний транспортний засіб, неповнолітній ОСОБА_11 вирішив погрітись у його салоні і з цією метою підійшов до правих дверей, які на той час не були зачинені на замок та відчинив їх. Отримавши таким чином доступ до салону зазначеного фургону, ОСОБА_11 сів на пасажирське сидіння і просидів там декілька хвилин.
Однак зрозумівши, що в даному транспортному засобі він не зігріється, оскільки двигун та пічка не працювали, ОСОБА_11 припустив, що всередині автомобіля можуть знаходитись грошові кошти та інші цінні речі і у нього виник умисел на вчинення їх крадіжки.
Для приведення свого злочинного наміру до виконання ОСОБА_11 почав оглядати салон фургона і при цьому виявив у ніші панелі лише дублікат ключа до замка запалювання вказаного транспортного засобу, вартістю 130 гривень, який таємно викрав і у подальшому, до 30 квітня 2018 року зберігав по місцю свого постійного проживання по АДРЕСА_2 .
30 квітня 2018 року приблизно о 4 год. неповнолітній ОСОБА_11 знову прогулювався по вул. Січових Стрільців у м. Бурштин Івано-Франківської області і при цьому побачив на цій же площадці біля адміністративної будівлі Бурштинської міської ради зазначений вище фургон. При цьому він згадав, що має вдома ключ від замка запалювання даного автомобіля і у нього виник умисел на незаконне заволодіння цим транспортним засобом.
Для приведення свого злочинного наміру до виконання ОСОБА_11 пішов додому, де взяв ключ від замка запалювання і повернувся до транспортного засобу, де переконавшись, що поряд нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до фургона та діючи умисно, за допомогою раніше викраденого ключа відчинив двері зі сторони водія.
Отримавши таким чином доступ до салону зазначеного фургону, ОСОБА_11 сів на водійське сидіння і за допомогою наявного у нього дублікату ключа до замка запалювання запустив двигун, після чого, незаконно заволодівши вказаним транспортним засобом поїхав у напрямку до виїзду з м. Бурштин Івано-Франківської області. Однак під час руху ОСОБА_11 був зупинений працівниками групи швидкого реагування Галицького відділення поліції Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області, які у той час патрулювали по місту Бурштин .
Обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за обставин, які викладені в обвинувальному акті, а інші учасники судового провадження не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, а тому суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом неповнолітнього обвинуваченого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав такі показання щодо кримінального провадження. 30 квітня 2018 року приблизно о 4 год. прогулюючись по вул. Січових Стрільців у м. Бурштин він побачив на площадці біля Бурштинської міської ради фургон, з салону якого приблизно в середині січня 2018 року ним було викрадено ключ до замка запалювання , який зберігав по місцю проживання.Він вирішив незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом, а тому пішов додому та взяв ключ від замка запалювання. Повернувся до транспортного засобу та переконавшись, що поряд нікого немає підійшов до фургона та відчинив двері зі сторони водія.Після цього за допомогою наявного у нього дублікату ключа до замка запалювання запустив двигун та поїхав у напрямку до виїзду з м. Бурштин, де під час руху був зупинений працівниками Галицького відділення поліції . В судовому засіданні просив вибачення у потерпілого.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.289 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинено повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання , суд виходить з наступного.

За змістом ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Частиною першою статті 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.
Згідно ч.1 ст.103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65 - 67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
До неповнолітніх можуть бути застосовані додаткові покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю ( ч.2 ст.98 КК України).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: щире каяття, визнання вини, вчинення злочину неповнолітнім .

Обставин, які обтяжують покарання та передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.
Врахувавши характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше не судимий, навчався у Рогатинській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат, по місцю навчання характеризується негативно, перебуває на обліку в психіатра , згідно висновку судово-психіатричної експертизи психічними розладами не страждає , застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; мати участі у вихованні сина не приймає та разом з тим, зваживши на наявність декількох обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття, визнання вини, вчинення злочину в неповнолітньому віці, які на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також відсутність жодних претензій до обвинуваченого з боку потерпілого,що дають підстави застосувати при призначенні покарання положення ст.69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.289 КК України. Покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст.50 КК України.

Згідно вимог ч.2 ст.98 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке передбачене ч.2 ст.289 КК України до неповнолітнього обвинуваченого не застосовується.

Під час судового провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк тримання під вартою обчислено - з моменту затримання, а саме з 30 квітня 2018 року, який обвинуваченому залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази по даному провадженню повернути законному володільцю ОСОБА_7 згідно п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України та вимог ст.1179 ЦК України підлягають стягненню з матері обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_12 на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 368 -369, 373- 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, а саме з 30 квітня 2018 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30 квітня 2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили залишити відносно ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою.
Речовий доказ: фургон марки «Мерседес Бенц 208», реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключ від замка запалювання вказаного транспортного засобу повернути потерпілому ОСОБА_7 .
Стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , на користь держави з зарахуванням на рахунок 0002, отримувач коштів УДКСУ у м. Івано-Франківську Івано-Франківська область, код за , банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код банку отримувача (МФО) 836014, код класифікації доходу 24060300, процесуальні витрати за експертизу №4.5-34/18 від 17 травня 2018 року в сумі 429,00 грн. та за експертизу №1.3-268/18 від 18 травня 2018 року в сумі 2 002,00 грн. , всього на загальну суму 2 431,00 грн. ( дві тисячі чотириста тридцять одну гривню 00 коп).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а потерпілому за його заявою.

Суддя ОСОБА_1