Постанова

Іменем України
06 вересня 2018 р.

м. Київ

справа № 750/93/16-к

провадження № 51-2808 км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 31 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009053 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горчаки, Вітебської області, Республіки Білорусь та проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 18 по 20 листопада 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання судових витрат і речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 31 березня 2017 року вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінено. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У решті вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 , визнано винуватим і засуджено за те, що він 7 листопада 2015 року, приблизно о 18.15 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по вул. Шевченка, 112, у м. Чернігові, реалізуючи свій злочинний намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме погрожуючи ножем, намагався заволодіти автомобілем марки «ГАЗ 3110», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , вартістю 58565,80 грн. Виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, останній намагався залишити місце вчинення кримінального правопорушення на вказаному автомобілі, а саме сів за кермо і мав намір рухатися на транспортному засобі по вул. Шевченка, в м. Чернігові. Однак з причин, які не залежали від його волі не довів злочинний умисел до кінця та був затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_7 і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки вважає відсутніми підстави для застосуванням ст. 75 КК України. Стверджує про те, що апеляційний суд взагалі не обґрунтував можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання реально, звільняючи його на підставі ст. 75 КК України, а лише повторно послався на ті ж самі обставини, що були враховані судом першої інстанції при застосуванні ч. 1 ст. 69 КК України.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 вважає касаційну скаргу прокурора обґрунтованою та просить її задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 касаційну скаргу прокурора не підтримав і просив залишити їх без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, позиції прокурора та захисника, перевіривши матеріали провадження і доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Доводи прокурора про те, що апеляційний суд змінюючи вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_7 взагалі не обґрунтував можливість його виправлення без відбування покарання реально, звільнивши його на підставі ст. 75 КК України, при цьому повторно пославшись на ті ж самі обставини, що були враховані судом першої інстанції, є обґрунтованими.

Так, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд апеляційної інстанції належним чином не мотивував свого рішення, не дослідив і не оцінив всі обставини, які мають значення для справи. Зокрема, апеляційний суд застосовуючи ст. 75 КК України не вказав, в чому саме полягає неправильність висновків суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства.

Крім цього, апеляційний суд не навів мотивів неправильності врахування судом першої інстанції при призначенні покарання у виді позбавлення волі, тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, обтяжуючої обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Не зазначив апеляційний суд і чому з врахуванням характеризуючих даних особи обвинуваченого ОСОБА_7 та пом`якшуючих обставин, на які і сам послався повторно, призначене судом покарання із застосуванням ст. 69 КК України за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, є надмірно суворим.

З урахуванням викладеного,оспорювана ухвала підлягає скасуванню на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПКУкраїни, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно здійснити провадження з додержанням правил глави 31 КПК України й ухвалити законне, справедливе та обґрунтоване рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 цього Кодексу.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, п. 15 «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 31 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3