ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/741/18

Провадження № 1-кп/568/73/18

"28" серпня 2018 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши під час підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000157 від 25.05.2018 року і угоду про примирення потерпілого з підозрюваним від 19.06.2018 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , виданий 13.03.1996 р. Радивилівським РВ УМВС України в Рівненській області, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, не депутата, у відповідності до ст. 89 КК України вважається таким, що раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України,
встановив:
24 травня 2018 року, близько о 13 год 00 хв. ОСОБА_6 , після розпивання спиртних напоїв із ОСОБА_4 , за місцем проживання останнього у АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп`яніння на велосипеді поїхав в напрямку свого дому, що в с.Баранне.
Однак ОСОБА_6 по дорозі додому впав з велосипеда на узбіччя дороги та заснув, де в подальшому його знайшов ОСОБА_4 , який, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, скориставшись алкогольним станом останнього та відсутністю спостереження за ним з боку сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_6 , в яку він був одітий, грошові кошти в сумі 3 200 грн., що належать останньому, заховавши їх в носок в який був одітий.
В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 3 200 грн.
Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
19 червня 2018 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 було досягнуто угоди про примирення.
Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 зобов?язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.
Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, сама угода виконана сторонами, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , підтримавши угоду, повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та просить затвердити угоду. Зазначив, що здатен реально виконати визначене угодою покарання.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав угоду про примирення із обвинуваченим, просив її затвердити та пояснив, що укладення угоди є добровільним, на нього не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні.
Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, що передбачена ч. 1 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено альтернативу видів покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом?якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Одночасно, відповідно до ст.67КК України, суд враховує, що обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з?ясовано, що обвинувачений та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.
За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, за якою належить призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.
Заходи забезпечення кримінального провадження, які підлягають вирішенню судом, на досудовому слідстві не застосовувалися, витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні (процесуальні витрати) та речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 185 Кримінального кодексу України, ст.ст. 100, 314, 373, 374, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України,
ухвалив:
затвердити угоду від 19 червня 2018 року про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисник адвокат ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1