В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2018 року м. Біла Церква Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Билбасівка Слов`янського району Донецької області, громадянина України, українець, освіта середня, не одруженого, офіційно не працюючого, не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

4 травня 2015 р. близько 16 години на території ферми ФОП « ОСОБА_6 » по АДРЕСА_3 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на грунті неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_4 з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 умисно, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків у виді тяжких тілесних ушкоджень, тримаючи в правій руці металеву трубу, наніс ОСОБА_7 один удар вказаною трубою по тім`яній ділянці голови, в результаті чого ОСОБА_7 завдані тілесні ушкодження у виді: рани тімяної області голови, лінійний перелом лобної кістки і сагітального шва, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, які згідно висновку експерта № 233/д від 23.06.2015 р. відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України не визнав та пояснив, що у той день він ремонтував тачку, до нього підбіг ОСОБА_8 , який був п`яний, хотів вдарити його ногою. Коли ОСОБА_8 замахнувся він впіймав його ногу, а своєю правою рукою у якій була металева труба він ударив ОСОБА_9 по голові. Коли він вдарив ОСОБА_8 впав на землю, він після цього пішов від нього. Він допомогу ОСОБА_10 не надавав. До ОСОБА_9 підбігла ОСОБА_11 . Скору визивала вона. Не вважає, що вчинив злочин, він захищав себе. Дикий йому не завдав ударів. ОСОБА_10 ніякі тілесні ушкодження не завдавав. Позови не визнає.

Незаважаючи на невизнання своєї винуватості, винуватість ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України підтверджується доказами, дослідженими судом:

показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що 4 травня 2015 р. ОСОБА_12 мав бути на роботі о 15 годині, а вийшов майже о 16 годині. Між ним і ОСОБА_12 виник конфлікт. Коли він почув кроки, відчув удар по тіменній частини голові, втратив свідомість, що було потім пам`ятає погано. Він до цього удари ніякі ОСОБА_12 не наносив. Він перебував у лікарні 8 днів, через завдану йому ОСОБА_12 травму голови. Позов підтримує, просить його задовольнити. ОСОБА_12 йому збитки не відшкодував, допомогу на лікування не надавав;

показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що у той день приблизно о 16 годині вона приїхала до приміщення ферми. Побачила що на землі лежить ОСОБА_8 із розбитою головою. Біля нього нікого не було. Але ОСОБА_12 був у приміщенні. Вона була здивована і злякана, зразу викликала швидку допомогу. Пізніше ОСОБА_8 повідомив їй що між ним і ОСОБА_12 виникла суперечка і ОСОБА_12 вдарив його металевою трубою. ОСОБА_12 казав їй що була між ними суперечка і він вдарив ОСОБА_9 трубою по голові. У ОСОБА_12 вона не бачила нічого у руках. Коли це сталося біля ферми їх було лише двоє, тобто був ОСОБА_12 і ОСОБА_8 . При телефонній розмові зі своєю свекрухою вона повідомила, що ОСОБА_12 вдарив ОСОБА_9 по голові. Самої події нанесення удару ОСОБА_12 по голові потерпілого ОСОБА_9 вона не бачила. Вона бачила на голові ОСОБА_9 кров. Дикий був притомний, він казав їй що його по голові вдарив ОСОБА_12 . Із-за чого між ОСОБА_12 і ОСОБА_8 виник конфлікт вона сказати не може;

письмовими доказами, дослідженими судом:

заявою потерпілого ОСОБА_7 від 15.05.2015 р. з проханням притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_14 , який 4.05.2015 р. на території свиноферми наніс йому невідомим предметом удар по голові;

протоколом огляду місця події від 15.05.2015 р. території свиноферми по вул. Леніна у с. Тарасівка Білоцерківського району Київської області, з фототаблицею;

висновком експерта № 233/д від 23.06.2015 р., відповідно до якого у ОСОБА_7 знайдені наступні тілесні ушкодження: рана тім`яної області голови; лінійний перелом лобної кістки і сагітального шва; субарахноїдальний крововилив; забій головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя;

протоколом слідчого експерименту від 28.07.2015 р., з фото таблицею за участі ОСОБА_7 , який розказав і показав як 4.05.2015 р. ОСОБА_4 спричинив йому тілесні ушкодження;

висновком експерта № 291/д від 28.07.2015 р. відповідно до якого характер і локалізація тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 не виключають можливість їх виникнення за обставин на які вказує в протоколі допиту потерпілий та у протоколі проведеного слідчого експерименту;

протоколом огляду місця події від 13.06.2015 р. з фото таблицею за участі ОСОБА_4 у ході якого останній розповів за яких обставин ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, а саме ударившись головою об возик;

протоколом проведення слідчого експерименту від 8.07.2015 р. з фото таблицею за участі ОСОБА_4 , в ході якого останній розказав і показав як ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження вдарившись головою об возик;

висновком експерта № 281/д від 23.07.2015 р. відповідно до якого виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 не вкладаються в механізм їх виникнення за обставин, на які вказує ОСОБА_4 під час допиту його, в ході проведення слідчого експерименту та в ході проведення огляду місця події за його участі.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий стороною обвинувачення доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність наданих доказів з точки зору достатності та взаємного зв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, прийшов до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України.

При цьому суд оцінює критично та відхиляє доводи обвинуваченого, захисника щодо не завдання ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, нанесення потерпілому удару металевою трубою з метою захисту, отриманні ОСОБА_7 тілесних ушкоджень унаслідок удару головою об візок, оскільки ці його доводи спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_13 , його ж показаннями у судовому засіданні, письмовими доказами дослідженими судом.

Суд визнає вказані доводи обвинуваченого, захисника способом обраного захисту від обвинувачення.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за:

ст. 121 ч.1 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент вчинення.

Обираючи вид та міру покарання суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний тяжкий злочин.

ОСОБА_4 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Обставин, які пом`якшують, обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За місцем останньої роботи ОСОБА_4 характеризується позитивно.

На обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст. 89 КК України, характеризується позитивно за місцем останньої роботи, його відношення до вчинення, думку потерпілого щодо покарання, приходить до висновку що ОСОБА_4 представляє небезпеку для суспільства, його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто призначення йому покарання у виді позбавлення волі у нижній межі санкції ч.1 ст. 121 КК України.

При цьому суд вважає, що призначення обвинуваченому менш суворого покарання, буде явно несправедливим через м`якість, враховуючи обставини справи, відношення обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілого щодо покарання, оскільки обставин які пом`якшують його покарання не встановлено, звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України не зможе забезпечити досягненню мети покарання стосовно ОСОБА_4 - його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами. При цьому суд також враховує, що в ході судового розгляду справи ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд, уникав суду.

Суд також вважає, що призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання передбаченого санкцією ч.1 ст. 121 КК України, буде явно несправедливим через суворість, враховуючи що він не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем останньої роботи характеризується позитивно, не встановлені обставини, які обтяжують його покарання.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових злочинів.

Суд вирішуючи цивільний позов прокурора про стягнення із обвинуваченого на користь Білоцерківського міського фінансового управління витрат на лікування потерпілого від злочину в розмірі 2462 грн. 56 коп., на підставі ст. 1206 ЦК України, керуючись ст.ст. 127-129 КПК України, вважає він підлягає задоволенню.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого про стягнення із обвинуваченого матеріальних збитків в розмірі 3621 грн. 88 коп. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн., суд відповідно до ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 127-129 КПК України вважає він підлягає задоволенню частково, а саме стягнення із обвинуваченого на користь потерпілого матеріальних збитків в розмірі 3621 грн. 88 коп., що підтвердженні документально, а саме наданими квитанціями про придбання ліків, оскільки придбання зазначених ліків потерпілий мусив зробити для відновлення свого порушеного права, а саме відновлення здоров`я, одужання та моральної шкоди у розмірі 7000 грн. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що обвинувачений своїми умисними злочинними діями завдав потерпілому фізичну біль, душевні страждання, їх глибину і тривалість, вимоги розумності і справедливості. Суд вважає стягнення із обвинуваченого на користь потерпілого 7000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди буде відповідати вимогам розумності і справедливості, враховуючи, що обвинувачений є працездатним.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

В ході досудового розслідування відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався, під вартою він не утримувався.

В ході судового розгляду обвинувального акту, враховуючи переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, він був оголошений у розшук, та 1 листопада 2017 р. був затриманий, 3 листопада 2017 р. стосовно нього застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:… Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 25 травня 2018 р.

У строк відбуття покарання ОСОБА_4 зарахувати строк тримання його під вартою в ході судового розгляду кримінального провадження з 1 листопада 2017 р. до 24 травня 2018 р.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою, із дією останнього до вступу вироку у законну силу.

Позов прокурора задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь Білоцерківського міського фінансового управління 2462 грн. 56 коп. в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_7 .

Позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків 3621 грн. 88 коп., моральної шкоди 7000 грн., а всього 10621 грн. 88 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення копії вироку, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області