Ухвала
Іменем України
26 вересня 2018 року

м. Київ
провадження № 51-8876ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву ОСОБА_4 на постановлені у кримінальних провадженнях №263/11099/18 та № 219/8548/18 судові рішення,
встановив:
До Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_4 про захист його порушених прав.

Перевіривши заяву ОСОБА_4 на відповідність ст. 427 КПК, встановлено, що її подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до ч.1 ст.424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Процесуальною формою звернення до суду касаційної інстанції є касаційна скарга.
Статтею 427 КПК встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 427 КПКу касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються, а відповідно до частини 5 вказаної статті до касаційної скарги додаються копії цих судових рішень.

Так ОСОБА_4 , хоча і долучив до своєї заяви копії судових рішень, однак вони постановлені у різних судових провадженнях, і зі змісту його заяви неможливо зрозуміти які порушення та яким саме судом було допущено.
Крім того Верховний Суд зауважує, що згідно зі ст. 310 КПК, оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку, тобто касаційне оскарження ухвал слідчого судді законом не передбачено.

Положеннями ч. 6 ст. 399 КПКпередбачено, що ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку. Однак із заяви ОСОБА_4 неможливо зрозуміти чи були вказані ухвали слідчих суддів предметом розгляду суду апеляційної інстанції, якщо так, то яке рішення було прийнято цим судом за наслідками розгляду його апеляційної скарги.

Також Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, що подає скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судового рішення, і які, на її думку, були допущенні судом при винесенні судового рішення, і навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Однак всупереч вимогам закону, доводи ОСОБА_4 фактично зводяться до оскарження дій посадових осіб органів прокуратури та вимоги зобов`язати їх вчинити певні дії, що в силу ст.ст.433, 438 КПК не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.
Зазначені обставини позбавляють суд можливості розглянути подану заяву.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити заяву ОСОБА_4 без руху і встановити йому п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3