УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2018 року

м. Київ
справа 490/5644/16
провадження № 51-8594ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 18 січня 2017 року в межах кримінального провадження № 001978 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК.
Суть питання
За вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією майна, яке є його власністю.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 18 січня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Не погоджуючись з постановленими судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_4 в межах строку на касаційне оскарження, звернуся з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, до якої долучив копії оскаржуваних ним судових рішень.
Ухвалою від 18 квітня 2017 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі ВССУ), який на той час діяв як суд касаційної інстанції, залишив касаційну скаргу ОСОБА_4 без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надав строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Копія цієї ухвали була вручена ОСОБА_4 , згідно його розписки, 25 травня 2017 року.
Однак ОСОБА_4 у наданий йому касаційним судом п`ятнадцятиденний строк не усунув недоліків своєї скарги, нової касаційної скарги до суду касаційної інстанції не надіслав, а тому ухвалою від 21 серпня 2017 року ВССУ повернув його касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Копію ухвали ВССУ від 21 серпня 2017 року, була вручена ОСОБА_4 , згідно його розписки, 14 вересня 2017 року.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд, при цьому припинено діяльність Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
В черговий раз засуджений ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, до якої долучив клопотання про поновлення йому строку на касаційне оскарження.
В обґрунтування поважності пропуску строку на касаційне оскарження засуджений зазначає, що він не зміг в передбачений законом строк звернутися з касаційною скаргою через те, що його ознайомлення з матеріалами кримінального провадження зайняло тривалий час. Крім того засуджений зазначає, що матеріали кримінального провадження та копії судових рішень, які були вручені йому, викладені на український мові, якою він погано володіє. Враховуючи наведене засуджений вказує, що перебування його в умовах ізоляції, відсутність юридичної освіти, а також нерозуміння української мови стали причиною пропуску ним строку на касаційне оскарження.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
При цьому правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядались упродовж розумного часу.
Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи й окреслити власну правову позицію.
Однак в черговий раз засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу до суду касаційної інстанції після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Наведені у клопотанні доводи засудженого про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження Верховний Суд не визнає поважними з огляду на нижченаведене.
Так, ОСОБА_4 не обґрунтував того, як тривале його ознайомлення з матеріалами кримінального провадження стало причиною його повторного звернення до суду касаційної інстанції через 1 рік 3 місяці після отримання ухвали суду касаційної інстанції про залишення його касаційної скарги без руху та через 11 місяців після отримання ухвали касаційного суду про повернення його касаційної скарги через те, що він не звернувся з новою скаргою.
Посилання засудженого на те, що він не володіє українською мовою, як на причину пропуску строку на касаційне оскарження Верховний Суд вважає необґрунтованими, оскільки засуджений ОСОБА_4 народився в Україні, є громадянином цієї держави, зареєстрований та проживає в Україні, попередньо тричі засуджувався судами України за вчинення злочинів, до того ж судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні проводився без перекладача і з копій оскаржуваних судових рішень не вбачається, що засуджений заявляв клопотання про залучення йому перекладача. Більше того, попередню касаційну скаргу ОСОБА_4 , яку він адресував ВССУ, було ним викладено рукописним текстом українською мовою.
Також засуджений не зазначив, як відсутність у нього юридичної освіти перешкодило йому звернутися до центру з надання безоплатної правової допомоги в порядку, передбаченому Законом України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», для призначення йому захисника (або заміну діючого захисника).
З огляду на викладене, оскільки інших доводів поважності пропуску строку на касаційне оскарження засуджений ОСОБА_4 в касаційній скарзі не навів, Верховний Суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки ОСОБА_4 подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а з його клопотання не вбачається підстав для його поновлення.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення йому строку на касаційне оскарження вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 18 січня 2017 року.
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3