Справа № 206/2706/18
Провадження № 1-кс/206/251/18
УХВАЛА

"21" травня 2018 р. слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Самарського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001549 від 25 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390КК України про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

в с т а н о в и в:

18 травня 2018 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 ,з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно нього. Одночасно із вказаним клопотанням надійшло клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що в проваджені слідчого відділення Самарського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області, перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001549 від 25.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України.
ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, знов вчинив умисне кримінальне правопорушення. Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2016 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.02.2017, вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2016 змінено, на 5 років позбавлення волі. Згідно з ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2017, засудженому ОСОБА_5 не відбуту частину покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2016, на підставі ст. 82 КК України, не відбуту частину строку покарання 2 роки 23 дні замінено більш м`якою - обмеженням волі.
ОСОБА_5 на підставі вищевказаної ухвали суду прибув до Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 5 для відбування покарання у вигляді обмеження волі, де цього дня, під розписку ознайомлений з межами адміністративної території вказаної установи, порядком відбування покарання у вигляді обмеження волі, обов`язками встановленими Правилами внутрішнього розпорядку установи та попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України у разі ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі.
24.11.2017 року, приблизно о 17:00 год. у ОСОБА_5 , який перебував поблизу механічного цеху №2 Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 5, раптово виник злочинний умисел направлений на самовільне залишення місць обмеження волі, реалізуючи який, він переліз через паркан який знаходився біля механічного цеху № 2 Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)» та покинув територію Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», чим вчинив самовільне (тобто без дозволу адміністрації) залишення межі місця відбування покарання для засуджених та зник у невідомому напрямку.
24.11.2017 року, приблизно о 19:30 год. працівниками Державної установи «Ігренський виправний центр (№ 133)», під час проведення вечірньої перевірки відділення КДіР виявлено відсутність ОСОБА_5
11.12.2017 року приблизно о 16:30 год. співробітниками Державної установи «Ігренський виправний центр (№ 133)» в ході проведення розшукових заходів за адресою: АДРЕСА_1 , був затриманий ОСОБА_5 та доставлений до Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)»
Після повернення ОСОБА_5 до Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 5 для подальшого відбування покарання у вигляді обмеження волі, на підставі постанови начальника установи про поміщення засудженого в ДІЗО, карцер установи від 13.12.2017, останнього поміщено до дисциплінарного ізолятору.
23.12.2017 року, приблизно о 10:15 год. у ОСОБА_5 , який перебував на дворику для прогулянок дисциплінарного ізолятора Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 5, виник злочинний умисел направлений на самовільне залишення місць обмеження волі. Після чого, у той же час, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на самовільне залишення місця обмеження волі, будучі особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, діючи умисно, в порушення вимог п.3 Розділу 3 "Основні права та обов`язки засуджених в установах виконання покарань" та п.1 Розділу 29 "Особливості тримання засуджених у виправних центрах" № 2186/5 від 29.12.2014 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», зі змістом з яких він ознайомлений особисто під розписку, з метою ухилення від призначеного судом покарання у виді обмеження волі, без відповідного дозволу адміністрації, проліз через металеву сітку, якою був огороджений дворик для прогулянок, потім переліз через паркан установи та покинув територію Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», чим вчинив самовільне (тобто без дозволу адміністрації) залишення межі місця відбування покарання для засуджених, та зник у невідомому напрямку.
23.12.2017 року, приблизно о 10:30 год. працівниками дисциплінарного ізолятора Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», виявлено відсутність ОСОБА_5 .
Таким чином, ОСОБА_5 , будучи попередженим під розписку про кримінальну відповідальність та порушуючи п.З Розділу 3 "Основні права та обов`язки засуджених в установах виконання покарань" та п.1 Розділу 29 "Особливості тримання засуджених у виправних центрах" Наказу № 2186/5 від 29.12.2014 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», без належного дозволу адміністрації, самовільно залишив межі зазначеної установи, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , тобто місце обмеження волі.
Слідчий зазначає, що 16.05.2018 року, матері ОСОБА_6 , було вручено письмове повідомлення про підозру, про те, що її син ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.390 КК України.
На даний час підозрюваний ОСОБА_5 , за місцем мешкання не проживає, місцезнаходження його невідоме, а тому слідчий просить суд надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 ,з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вислухавши пояснення прокурора, оглянувши матеріали додані до клопотання, приходжу до висновку про необхідність відмови у його задоволені, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Згідно з вимогами ч.ч.2, 3 ст.189 КПК України, клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу, розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання, у закритому судовому засіданні.
Відповідно до ч. 4 ст. 189 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.
Таким чином, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як затримання особи з метою приводу, згідно положення ст. 188 КПК України, можливо застосувати лише до підозрюваного, або обвинуваченого.
При цьому, як вбачається із матеріалів справи, підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.390 КК України, ОСОБА_5 належним чином вручена не була, а була вручена лише його матері.
Отже, суд не погоджується з доводами прокурора, що на даний час ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного, оскільки така процесуальна дія, як вручення повідомлення про підозру останньому, не була виконана належним чином, тобто у спосіб передбачений ч. 3 ст. 111 КПК України та ч. 1 ст. 136 КПК України, правила яких застосовуються при врученні повідомлення про підозру (ч. 1 ст. 278 КПК України).
З матеріалів справи взагалі не вбачається, що слідчим здійснювались будь-які дії, щодо пошуку ОСОБА_5 , а з доданих до клопотання протоколах допиту свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зміст їх пояснень прочитати неможливо.
Крім того, відмовляючи у задоволення вказаного клопотання, слідчий суддя також враховує вимоги ч. 2 ст. 183 КПК України, згідно якої існують обмеження у обранні такого запобіжного заходу, як тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 177, 188-190, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання слідчого СВ Самарського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області

Слідчий суддя ОСОБА_1