Справа №718/200/18
Провадження №1-кп/718/17/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2018 року Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючої-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження № 0000757, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 грудня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Брусниця, Кіцманського району, Чернівецької області, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, одруженої, на утриманні має одну неповнолітню дитину, працює в Чернівецькій клінічній лікарні, молодшою медсестрою, перебуває в декретній відпустці по догляду за сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіцмань вказане кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В :

23 грудня 2017 року біля 10 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в домогосподарстві ОСОБА_8 , що в с. Брусенки, Кіцманського району, Чернівецької області, де на ґрунті неприязних стосунків між ними виникла суперечка, під час якої ОСОБА_3 , діючи умисно, протиправно нанесла ОСОБА_8 декілька ударів руками в область обличчя, а після чого схопила палицю, якою нанесла ще декілька ударів по всім частинам тіла потерпілої, чим спричинила ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синця по задньо-зовнішній поверхні правого передпліччя в нижній третині, садна правої носо-губної складки, які згідно висновку судово-медичного експерта №10-Е від 11.01.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачена ОСОБА_3 не визнала, надавши суду покази про те, що потерпіла являється її матір`ю, з якою вони перебувають у неприязних стосунках через те, що мати не дозволяє їй спілкуватись із власною дочкою ОСОБА_9 , 2005 року народження. При цьому пояснила, що їхні господарства розташовані поряд в с.Брусниця Кіцманського району. Того дня, 23.12.2017 року біля 10 год. ранку вона побачила, як її дочка із ОСОБА_8 зайшли на подвір`я. Маючи намір поспілкуватись із дочкою вона вийшла до них на двір, однак ОСОБА_8 зустріла її на порозі із палицею в руках. Між ними вкотре виник словесний конфлікт, вона також схопила дану палицю і вони, сіпаючись вийшли на двір. Там, вони тягали палицю кожна в свій бік, однак ударів вона потерпілій не наносила. На їх крик з дому вийшов чоловік ОСОБА_10 , вихопив палку та відкинув її в бік. Наголосила, що ударів потерпілій вона ні руками, ні палицею не наносила. З її слів, очевидцями даної події являються її чоловік ОСОБА_10 , потерпіла ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_9

Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї провини за ч.1 ст. 125 КК України, винуватість ОСОБА_3 в злочині в межах висунутого обвинувачення за встановлених судом обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказами, зокрема:

даними в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_8 про те, що на протязі чотирьох років між нею та дочкою ОСОБА_3 існують неприязні стосунки через спосіб виховання дочки ОСОБА_9 . Того дня 23.12.2017 року біля 10 год. вона із ОСОБА_9 прийшли навідати прабабу ОСОБА_11 . ОСОБА_9 підмітала в кімнаті, а вона тримала в руках палку, що належала прабабі і за допомогою якої та пересувалася. Коли до житла прийшла ОСОБА_3 , розпочала крик та сварку, вихопила з її рук палицю та, виштовхавши її на вулицю, почала наносити удари справа по плечах та руках, нігтями драпала її по обличчі. Сама бійка мала місце на подвір`ї . Кароліна при цьому просила мати, щоб та не била бабу та намагалась припинити бійку. На такий крик вийшов з дому ОСОБА_10 , вихопив з рук ОСОБА_3 палку та відкинув її в бік. До поліції з даного приводу вона звернулась негайно, а також і до експерта.

даними в судовому засіданні показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , допит в судовому засіданні якої відбувався за участю представника служби у справах дітей Кіцманської районної державної адміністрації ОСОБА_13 . Свідок пояснила, що того дня вона із бабусею ОСОБА_8 прийшли навідати прабабу, допомогти по господарству, вона підмітала в кімнаті, а бабуся тримала палку, яку прабаби зазвичай зберігала в кутку кімнати. В той момент до будинку прийшла її мати, витягнула бабусю на двір та почала бити руками та палицею. Била по плечах та руках. Вона намагалась їх розборонити. При цьому із свого дому вийшла сусідка ОСОБА_14

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_14 , яка являється сусідкою ОСОБА_15 , в суді пояснила, що почувши крик вона вийшла із свого дому та почула як ОСОБА_9 просила не бити бабу, при цьому ОСОБА_8 перебувала у зігнутому положенні.

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_10 , який являється чоловіком ОСОБА_3 та в судовому засіданні надав покази про те, що 23.12.2017 року біля 10 год. ОСОБА_3 вийшла на вулицю поговорити із дочкою, а через деякий час він почув страшенний крик і лемент. Коли вибіг в двір то побачив як ОСОБА_3 та ОСОБА_8 сіпаються в різні сторони тримаючись за палицю, він вихопив палку та відкинув її в бік.

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_16 , який являється чоловіком потерпілої та в суді надав покази про те, що 23.12.2017 року його дружина ОСОБА_8 розповіла йому про те, що дочка ОСОБА_17 побила її палицею по всьому тілу. Бачив забій від побиття по плечах і руках в дружини ОСОБА_8 .

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення також підтверджується письмовими доказами по справі, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 23.12.2017 року , згідно якого ОСОБА_8 звернулась із заявою про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 23.12.2017 року біля 10 год. в с.Брусниця. ( матеріали кримінального провадження 7-8).

- актом судово-медичного дослідження №1618 від 26.12.2017 року, встановлено, що при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_8 виявлено наступні тілесні ушкодження: синець по задньо-зовнішній поверхні правого передпліччя в нижній третині, садно в ділянці правої носо-губної складки. Виявлені тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів або ударів об такі, по строку можуть відповідати вказаному в обставинах і відносяться до легких тілесних ушкоджень. ( матеріали кримінального провадження 14).

- висновком експерта №10-Е від 10.01.2018 року Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи Кіцманського міжрайонного відділення, згідно якого у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синця по задньо-зовнішній поверхні правого передпліччя в нижній третині, садно в ділянці правої носо-губної складки . Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів , внаслідок нанесення потерпілій ОСОБА_8 ударів по тілу палкою , можуть відповідати терміну 23.12.2017 року і відносяться до розряду легких тілесних ушкоджень. ( матеріали кримінального провадження 16).

У відповідності до статті 9 КПК, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, вимог інших актів законодавства. , зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази мають у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, зібрані у відповідності із чинним кримінальним процесуальним законодавством. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі.

Невизнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 125 КК України, суд оцінює критично і розцінює як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене нею.

Разом з тим, суд рахує показання потерпілої ОСОБА_8 такими, що узгоджуються між собою та з іншими наведеними вище та дослідженими доказами по справі, при цьому такі показання є логічними, послідовними, відтворюють реальну картину обстановки вчинення кримінального правопорушення, а тому суд визнає їх достовірними та бере їх за основу обвинувачення. Крім цього, суд враховує, що потерпіла ОСОБА_8 , даючи показання, попереджена судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, в той час як обвинувачена ОСОБА_3 такої відповідальності в силу закону не несе, а тому має право давати будь-які показання на свій захист.

Таким чином, оцінюючи в сукупності дослідженні в судовому засіданні всі докази по справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку, суд вважає, що дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що вона заподіяла потерпілій ОСОБА_8 умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Тому, вирішуючи питання про обрання обвинуваченій покарання, суд відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, зокрема те, що згідно із ст. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_3 відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Крім того, судом враховуються фактичні обставини та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченої до скоєного, зокрема те, що вона свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала, не розкаялася у вчиненому, вибачення у потерпілої не попросила, дані про особу обвинуваченої, те, що вона по місцю проживання характеризується позитивно, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною сином ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її майновий та сімейний стан, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, думку захисника обвинуваченої, який вважав, що вина останньої не доведена в судовому засіданні, позицію потерпілої, яка при призначенні покарання покладалась на розсуд суду, а тому суд, приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу в межах санкції даної статті.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченої, та є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 368-371, 373- 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.

Речовий доказ : ручна паличка, що передана на зберігання власнику ОСОБА_11 , залишити останній за належністю. (матеріали кримінального провадження а.с.41)

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій.

Суддя: ОСОБА_1