УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/9913/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 78 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
23 липня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали провадження № 295/9913/15-к за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 01 червня 2018 року, якою скасовано засудженому ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням призначене вироком Богунського районного суду м. Житомира від 08.08.2016 року та направлено останнього для відбування покарання призначеного вказаним вироком до місць позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років,-
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні подання заступника начальника Житомирського МВ з питань пробації Міністерства юстиції ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням згідно вироку Богунського районного суду м. Житомира від 08.08.2016 року. Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, а висновки суду викладені в постанові такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що інформація, яка зазначена у оскаржуваній постанові, про те, що 15.06.2018 року він був застережений у вигляді письмового попередження та з ним було проведено індивідуально-профілактичну та роз`яснювальну роботу, не відповідають дійсності, оскільки 15.06.2018 року він жодних письмових попереджень не отримував. Зазначає, що він періодично з`являвся для реєстрації, місце свого проживання не змінював та за межі України не виїжджав.
В ухвалі суду зазначено, що заступник начальника Житомирського МВ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_8 звернулася до суду з поданням про скасування звільнення з випробуванням засудженому ОСОБА_7 та направлення останнього для відбування покарання в місця позбавлення волі згідно вироку суду.
В поданні зазначено, що за період іспитового строку та перебування на обліку в Богунському PC з питань пробації засуджений ОСОБА_9 безвідповідально відносився до покладених на нього судом та законодавством обов`язків, не з`являвся для реєстрації до Богунського PC з питань пробації без поважних причин і документально свої неявки не підтвердив та систематично вчиняв адміністративні правопорушення, які потягли за собою адміністративні стягнення. Така поведінка засудженого свідчить про те, що він не став на шлях виправлення, тому підлягає направленню для відбування покарання в місця позбавлення волі.
Враховуючи, що ОСОБА_7 будучи засуджений вироком Богунського районного суду м. Житомира від 08.08.2016 року за ст.ст. 307 ч.2, 69 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання із іспитовим строком на 3 роки та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, не з`являється для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин, документально свої неявки не підтверджує та систематично притягувався до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджений під час іспитового строку не став на шлях виправлення, не виправдав довіри суду і підлягає направленню для відбування покарання в місця позбавлення волі.
В судове засідання апеляційного суду засуджений ОСОБА_7 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить його розписка. Проте, його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження та особову справу №84/2016 щодо ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Згідно ч.4 ст. 166 КВК України письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
У відповідності до ст.78 ч.2 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 було засуджено вироком Богунського районного суду м. Житомира від 08.08.2016 року за ст.ст. 307 ч.2, 69 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку на 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
27.10.2016 року засуджений ОСОБА_9 прибув до Богунського PC з питань пробації, де йому були роз`яснені права та обов`язки, пов`язані з відбуванням покарання з випробуванням та попереджений про те, що у випадку невиконання покладених на нього судом обов`язків або при систематичних порушеннях, що потягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчитимуть про його небажання стати на шлях виправлення, суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації може винести ухвалу про скасування іспитового строку і направлення його для відбування покарання згідно з вироком Богунського районного суду м.Житомира від 08.08.2016 року, а також проведено бесіду про недопустимість вчинення повторних правопорушень, про що відібрано письмову підписку, анкету, складено довідку про проведення профілактичної бесіди, винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію в 1-й, 2- й, 3-й, 4-й четвер кожного місяця (а.о.с. 22, 23). Зазначені документи підписані ОСОБА_7 особисто.
Проте, як вбачається з матеріалів особової справи 84/2016, засуджений ОСОБА_7 08.12.2016р., 26.01.2017р., 01.06.2017р., 02.11.2017р., 01.03.2018р. без поважних причин не з`являвся для реєстрації до органу пробації, за що був застережений у вигляді письмового попередження.
Крім того, в матеріалах особової справи містяться постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_10 по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 04.09.2017 року за ст.130 ч.1 КУпАП, від 13.08.2017 року за ст.126 ч.1 КУпАП, від 05.08.2017 року за ст. 126 ч.1 КУпАП та від 23.03.2017 року за ст.126 ч.1 КУпАП, згідно яких накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафів, за що засуджений ОСОБА_7 25.01.2018 року був застережений у вигляді письмового попередження.
Також, згідно довідок ОДК ГУНП в Житомирській області вбачається, що відносно ОСОБА_7 внесено до ЄРДР кримінальні провадження по обвинуваченню останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.309 ч.2 КК України (а.о.с. 58) та ст. 185 ч.1, ч.2 КК України (а.о.с. 117).
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не виконував покладені вироком Богунського районного суду м. Житомира від 08.08.2016 року на нього обовязки, а саме: не з`являвся до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин; систематично притягувався до адміністративної відповідальності, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому висновок суду про необхідність направлення засудженого для відбування призначеного покарання є законним та обґрунтованим.
Доводи апелянта про те, що 15.06.2018 року він жодних письмових попереджень не отримував, не спростовують висновків суду про те, що останній не став на шлях виправлення, не виправдав довіри суду, після багаторазових попереджень належних висновків для себе не зробив.
Крім того, такі доводи суперечать встановленим судом обставинам, оскільки оскаржуване судове рішення було ухвалено 01.06.2018 року, тому ОСОБА_7 не повинен був отримувати ніякого попередження 15.06.2018р., тобто після прийняття рішення судом.
Наявне в матеріалах особової справи письмове попередження засудженого ОСОБА_7 від 15.06.2017 року (а.о.с. 88), свідчить про те, що в постанові суду допущено описку (а.п. 126 абз. 7), яка може бути виправлена в установленому законом порядку.
Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують висновків суду першої інстанції.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно зробив висновок про наявність підстав для скасування звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання до місць позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Постанову Богунського районного суду міста Житомира від 01 червня 2018 року, якою скасовано засудженому ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням призначене вироком Богунського районного суду м. Житомира від 08.08.2016 року та направлено останнього для відбування покарання призначеного вказаним вироком до місць позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: