Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження №1-в/523/274/18
УХВАЛА
про роз`яснення судового рішення

13.08.2018 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 та захисника засудженого адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщені суду заяву керівника ДУ «Менська виправна колонія (№91)» стосовно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінськ Кзил-Ординської області Республіки Казахстан, громадянина України, відбуваючого покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Менська виправна колонія (№91)»,

про роз`яснення судового рішення,

в с т а н о в и в:

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2011 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року, ОСОБА_5 було засуджено за ч.2 ст.289 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 1 (один) місяць, а також ухвалено про зарахування в строк відбутого покарання строк його попереднього ув`язнення з 01 вересня 2016 року з розрахунку відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі, згідно вимог ч.5 ст.72 КК України.

30 липня 2018 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява керівника ДУ «Менська виправна колонія (№91)» про роз`яснення судового рішення в частині визначення конкретного періоду зарахування засудженому строку попереднього ув`язнення.

Дослідивши матеріали подання, з`ясувавши думки прокурора про обмеження подвійного строку зарахування 20 червня 2017 року, також захисника про необхідність такого зарахування до часу набрання вироком законної сили, суд дійшов наступного.

Правовий висновок з порушеного питання викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 6 червня 2018 року в справі №180/746/16-к, провадженні №51-576км18.
Так, положення ч.5 ст.72 КК щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК, не можна вважати такими, що визначають "караність" або "інші кримінально-правові наслідки діяння" у розумінні ч.2 ст.4 КК.
У зв`язку із цим положенням указаної правової норми в редакції Закону від 26 листопада 2015 року N838-VIII не може надаватися ультра активна дія, яка би забезпечила можливість їх застосування після набрання 21 червня 2017 року чинності новою редакцією цієї норми відповідно до Закону від 18 травня 2017 року N2046-VIII.
Водночас, оскільки зазначене вище зарахування не є передбачуваним кримінально-правовим наслідком злочину самого по собі, а безпосередньо обумовлене фактом застосування кримінально-процесуальних заходів (без якого таке зарахування неможливе), то застосування ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону від 18 травня 2017 року N 2046-VIII з дати набрання ним чинності щодо періодів попереднього ув`язнення, що мали місце в період дії цієї норми, означає пряму, а не зворотну дію, а тому не порушуватиме положення ст.58 Конституції України та ч.2 ст.5 КК. І лише застосування ч.5 ст.72 КК у редакції Закону від 18 травня 2017 року N 2046-VIII до періодів попереднього ув`язнення, що тривали до набрання цим Законом чинності, становило би заборонену ч.2 ст.5 КК зворотну дію закону.
Таким чином, при зарахуванні попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі або у строк іншого покарання, передбаченого ч.1 ст.72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 року 838-VIII підлягає застосуванню стосовно періодів попереднього ув`язнення, які тривали до 20 червня 2017 року включно, у тому числі до набрання чинності вказаним Законом, а в редакції Закону від 18 травня 2017 року N 2046-VIII - до періодів, які мали місце, починаючи з 21 червня 2017 року, незалежно від того, коли було вчинено злочин за фактом якого здійснюється відповідне кримінальне провадження.

Такий підхід узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні від 12 лютого 2008 року у справі "Кафкаріс (Kafkaris) проти Кіпру", в якій Суд не встановив порушення ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті заборони зворотної дії закону. Як убачається з практики Суду, цей міжнародний судовий орган при визначенні автономного поняття "покарання", яке вживається у п. 1 ст.7 Конвенції, розрізняє норми власне кримінально-правові, що стосуються визнання певного діяння злочином і встановлення відповідальності, та норми, які стосуються процесуальних питань чи питань виконання покарань, які можуть впливати на обсяг покарання, але вони не є такими, що визначають покарання саме по собі (п.142 рішення).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.380, 537,539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Роз`яснити вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2011 року стосовно засудженого за ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбутого покарання строк його попереднього ув`язнення з 01 вересня 2016 року до 20 червня 2017 року з розрахунку відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до 17 травня 2018 року - з розрахунку відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1