УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 592/9129/16-к
Провадження № 51-8644ск18

Верховний суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 24 липня 2018 року в межах кримінального провадження

за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стецьківка Сумського району Сумської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 грудня 2015 року за ч. 1 ст. 126 КК до покарання у виді громадських робіт на строк 140 годин, яке на момент винесення вироку повністю відбув,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 389 КК до покарання у виді арешту на строк 3 місяці.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 24 липня 2018 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без змін.
Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, захисник ОСОБА_4 звернулася до касаційного суду з касаційною скаргою, яка

не відповідала ряду вимог, встановлених у ст. 427 КПК, а тому хвалою Верховного Суду від 11 вересня 2018 року цю касаційну скаргу було залишено без руху і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також захиснику було роз`яснено, що в разі, якщо вона не усуне зазначені в ухвалі недоліки,

в установлений строк, її касаційна скарга буде повернута.
На виконання ухвали Верховного Суду від 11 вересня 2018 року захисник повторно звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, однак

не дотрималася усіх вимог ст. 427 КПК та не усунула всі зазначені в судовому рішенні недоліки.
Залишаючи касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 без руху, Верховний Суд встановив, що вона подана без додержання п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК.
Верховний Суд наголошував, що у касаційній скарзі захисник лише формально вказувала на істотні порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, у той же час не зазначала, у чому конкретно полягають ці порушення і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування рішень касаційним судом відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на приписи статей 370, 374, 404, 412, 419 цього Кодексу. Також касаційна скарга захисника не містила конкретних обґрунтувань щодо неправильного застосування кожним судом (першої та апеляційної інстанцій) закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 389 КК і ч. 3 ст. 40 КВК) щодо періоду інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення з травня по серпень 2016 року включно та об`єктивних доводів на спростування усіх висновків суду стосовно доведеності винуватості обвинуваченого із огляду на положення ст. 413 КПК. Захисником не було вказано, чи заявлялися стороною захисту в апеляційному суді клопотання, які всупереч ч. 3 ст. 404 КПК суд безпідставно не задовольнив та які конкретно доводи апеляційних скарг в порушення ст. 419 цього Кодексу не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.Натомість захисник посилалася на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК

не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.

У новій касаційній скарзі захисник посилається на незаконність та необґрунтованість рішень місцевого та апеляційного судів, у той же час

не зазначає, в чому полягають ці порушення та чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом оскаржуваних судових рішень місцевого та апеляційного судів відповідно до ч. 1 ст. 412 та ст. 413 КПК,

з огляду на положення статей 370, 374, 404, 419 цього Кодексу, як було зазначено в ухвалі Верховного Суду.
Також касаційна скарга захисника не містить конкретних обґрунтувань щодо неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 389 КК і ч. 3 ст. 40 КВК) щодо періоду інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення з травня по серпень 2016 року включно та об`єктивних доводів на спростування усіх висновків суду стосовно доведеності винуватості обвинуваченого. Натомість захисник повторно наголошує на неповноті судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Таким чином, захисник не виконала вимог ухвали Верховного Суду від 11 вересня 2018 року та не усунула всі недоліки касаційної скарги, яку було залишено без руху.
Враховуючи наведене, оскільки захисник не усунула недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, Верховний Суд на підставі п. 1

ч. 3 ст. 429 КПК вважає за необхідне повернути касаційну скаргу разом із усіма доданими до неї матеріалами.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути захиснику ОСОБА_4 її касаційну скаргу на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 24 липня 2018 року щодо ОСОБА_5 разом із усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню

не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3