Справа № 314/22/18
Провадження № 1-в/314/282/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2018 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

представника колонії ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4

захисника засудженого ОСОБА_5

секретар ОСОБА_6

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотання засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Роз`їзд, Слобідський район, Кіровська область, Російська Федерація, громадянина України, освіта середня, до засудження працював директором ПП «Енергія», проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
По даній справі засуджений: 10.06.2008 року Апеляційним судом Запорізької області за ч.1 ст.366, ч.3 ст.358, п.9 ч.2 ст.115, ч.5 ст.185, ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади строком на 2 роки з конфіскацією всього майна.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.02.2016 року на підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 18.10.2007 року по 25.09.2008 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.
Початок строку: 18.10.2007 року. Кінець строку: 11.11.2020 року.

Про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)», надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

В судовому засіданні засуджений та його захисник на клопотанні наполягали, просили суд звільнити його умовно достроково від відбування покаранняна строк який залишився.

Представник адміністрації установи заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні заяви має бути відмовлено з наступних підстав.

Так, при вивченні матеріалів особової справи засудженого встановлено, що останній з 10.05.2015 року перебуває на лікуванні у спеціалізованій туберкульозній лікарні при державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)». Характеризувався наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав 3 стягнення накладених правами начальника колонії, 2 з яких перебування у стані алкогольного сп`яніння. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 6 разів заохочений правами начальника колонії.

Працевлаштований різноробочим. До праці ставиться задовільно, потребує постійного контролю за поведінкою з боку представників адміністрації..

Згідно п.5 ст.118 КВК України залучався без оплати праці до роботи по благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До праці ставиться задовільно.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених.
Відповідно до ст.59 КВК України підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов.

Засуджений ОСОБА_4 перебуває на профілактичному обліку як злісний порушник вимог відбування покарання.
Вину в скоєному злочині визнає, але не щиро. За вироком суду має позов 110 412 грн.
Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

З матеріалів справи встановлено, що під час відбування покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)» засуджений ОСОБА_4 протягом часу відбування покарання 2016-2018 роки, був працевлаштований лише протягом 2016-2017 років ким саме був працевлаштований в довідках не зазначено, у 2018 році не працював.

Рішенням комісії установи від 15.05.2017 року засудженому відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

За таких обставин на теперішній час суд погоджується з висновком комісії державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» та не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволені клопотання засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, щодо вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

/

21.08.2018