Справа № 215/1601/18
Вирок

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 05.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, із вищою освітою, пенсіонера, маючого на утриманні дружину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою з інвалідністю 1 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
ВСТАНОВИВ:

05.01.2018 в темний час доби, приблизно о 17 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Деу сенс Т13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині дороги вул. Сергія Колачевського з боку вул. Конституційна в напрямку вул. Чарівна в Тернівському районі м. Кривого Рогу.

В цей же час, попереду руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_4 в районі електричної опори № 39 по вул. Сергія Колачевського, вийшла пішохід похилого віку ОСОБА_8 і почала перетинати проїзну частину дороги по пішохідному переходу, який позначено відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою, в темпі звичайного кроку, зліва направо за напрямком руху автомобіля.

Водій ОСОБА_4 , наближаючись до не регульованого пішохідного переходу на якому перебувала пішохід ОСОБА_8 та маючи об`єктивну можливість завчасно спостерігати за дорожніми знаками та дорожньою розміткою «пішохідний перехід», а також виявити пішохода, яка рухалась в напрямку траєкторії руху керованого ним автомобіля, своєчасно не зменшивши швидкості, та не зупинившись, щоб дати дорогу пішоходу, продовжив рух у вказаному напрямку, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 1.5, 2.3, та 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно до яких:

- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні … загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

- «18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека..».

Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Деу сенс Т13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 в районі електричної опори № 39 по вул. Сергія Колачевського в Тернівському районі м. Кривого Рогу, допустив наїзд керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїжджу частину дороги по не регульованому пішохідному переходу позначеному дорожніми знаками 5.35.1 та дорожньою розміткою 1.14.1. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 191 від 14.02.2018 року потерпілій ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої внутрішньочерепної травми, забою головного мозку 1 ступеню, субарахноїдального крововиливу лобної та скроневої долі ліворуч, контузійних вогнищ в тім`яній долі ліворуч, забійних ран обличчя, закритого перелому хірургічної шийки лівої плечової кістки зі зміщенням, саден та синців лівого плечового суглобу, синців кінцівок, за своїм характером виявлені у неї ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

Між порушенням водієм ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України й наслідками, що наступили, - спричиненням потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесного ушкодження є прямий причинний зв`язок.

Ці дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обвинувачений свою винуватість визнав повністю, підтвердив обставини скоєного кримінального правопорушення.

Учасники судового процесу не заперечували визнати недоцільним дослідження доказів, шляхом допиту потерпілих, свідків відносно фактичних обставин справи, що ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорював фактичні обставини справи і у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції. Судом роз`яснено учасникам процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, про те, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання обвинуваченому, а також досудову доповідь органу пробації.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає його щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.
Передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Досудовою доповіддю органу пробації встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого оцінюються як середні.
Ухвалюючи вирок суд враховує ступінь тяжкості та громадську небезпеку вчиненого кримінального правопорушення (злочинів), який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; дані, що характеризують особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий; є пенсіонером, має на утриманні дружину, яка є особою з інвалідністю І групи; задовільно характеризується; його ставлення до скоєного, наявність у нього постійного місця проживання, досудову доповідь органу пробації, а також те, що обвинувачений упродовж судового провадження давав визнавальні показання щодо обставин вчинення правопорушення і не оспорював фактичних обставин їх учинення, що дало суду підстави розглядати провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Цим обвинувачений сприяв здійсненню правосуддя, а отже, і розкриттю правопорушення. Зазначене у своїй сукупності суттєво знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та значно пом`якшує покарання.
З урахуванням викладеного, суд призначає обвинуваченому покарання у межах санкції інкримінованої статті, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння з його сторони нових кримінальних правопорушень, ближче до мінімального виду і розміру покарання.
На думку суду, призначення цього покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.
Цивільний позов ОСОБА_8 , заявлений в порядку ст. 128 КПК України, до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 23 ЦК України, зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» також закріплено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості, тому суд вважає відшкодування моральної шкоди позивачу у розмірі 30000 грн. обґрунтованим і справедливим.

При цьому суд враховує, що потерпіла отримала ушкодження, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби), тривалість та зусилля, що витрачаються нею на нормалізацію свого фізичного та життєвого стану, що змінився після ДТП.

Відповідно до ч.4 статті 174 КПК України суд, враховуючи часткове задоволення цивільного позову, не вбачає підстав для скасування арешту майна, що накладений ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.01.2018 року, на автомобіль «Деу Сенс Т13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 від 24.10.2006 виданого РЕВ 3 МРВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області, належить ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 127, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_8 30000 (тридцять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. на користь держави в особі Державної судової адміністрації України, код ЄДРПОУ 2655795, (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача 6001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи № 7/10.1/163 від 19.04.2018 у сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень.

Речові докази: - автомобіль Деу Сенс Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить та зберігається у ОСОБА_4 залишити останньому на зберігання.

Накладений ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.01.2018 року арешт на автомобіль «Деу Сенс Т13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 від 24.10.2006 виданого РЕВ 3 МРВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області, належить ОСОБА_4 , - залишити в силі до виконання рішення про відшкодування моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з дня отримання його копії.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

СУДДЯ: