печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.06.2018 Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кіровоград, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, стрілця 3-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 3-ї роти оперативного призначення, 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду стрільця 3-го відділення 2- го взводу оперативного призначення 3-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення (на бронетранспортерах) військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні «старший солдат», 19.12.2017 о 09 год. 00 хв., в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно без поважних причин на місце несення військової служби у розташування військової частини НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст. 6,11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІV від 24.03.1999, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999, став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби і не вживаючи жодних заходів для повернення до місця несення військової служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього, поки 20.03.2018, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, не з`явився до військової прокуратури Київського гарнізону за адресою: м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8-А, і заявив про себе.
27 березня 2018 року між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину та погодився з правовою оцінкою його дій за ч. 4 ст. 407 КК України. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 має понести за вчинений злочин, а саме штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., із застосуванням ст.69 КК України.
Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за обставин, як вони викладені в обвинувальному акті.
Захисник обвинуваченого підтримав думку обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження під час судового засідання.
Злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, від яких в даному випадку потерпілих немає.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. 50, 65-67,69 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, даних про його особу, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, та обставин, що пом`якшують покарання.
Суд вважає наявними підстави для застосування ст.69 КК України і призначення покарання, оскільки є декілька обставин, що істотно знижують ступінь суспільно небезпечності, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.
Керуючись ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 27 березня 2018 року між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1