Справа №591/7358/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/371/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 вересня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.153, ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 301 КК України.

Застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвали нове судове рішення, яким клопотання слідчого задовольнити, застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітніх осіб, за вчинення яких законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, та може стати причиною переховування від органів досудового розслідування та суду. Ураховуючи обставини кримінального провадження, характер відносин підозрюваного та матері потерпілої, ОСОБА_9 , існує ризик фізичного та психологічного тиску та потерпілу, та її законного представника. Слідчий суддя не прийняв до уваги письмову заяву законного представника потерпілої від 22.09.2018 року щодо страху залишення підозрюваного на волі через його погрози. ОСОБА_7 підозрюється у посяганні на статеву свободу та статеву недоторканість малолітньої особи, вчиненому протягом тривалого часу, в поступовому цілеспрямованому розбещенні дитини, яку матір довірила йому як досвідченому педагогу.

До Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим з прокурором Сумської області ОСОБА_10 , звернувся слідчий СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 , про застосування відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 301 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_7 підозрюється в тому, що з травня по жовтень 2017 року, більш точна дата та час не встановлена, перебуваючи разом з ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_2 , реалізовуючи злочинний умисел на задоволення статевої пристрасті, шляхом вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_12 , з використанням безпорадного стану потерпілої та усвідомлюючи її малолітній вік, внаслідок якого вона не розумітиме характер і значення вчинених з нею дій та не зможе чинити активний опір, задовольняв статеву пристрасть щодо малолітньої ОСОБА_12 неприродним способом.

У 2017 році, більш точної дати та час не встановлено, ОСОБА_7 перебуваючи за місцем мешкання: АДРЕСА_2 , переслідуючи мету на розбещення малолітньої ОСОБА_12 та використовуючи її особистий планшет марки "Samsung Galaxy Tab 2", діючи умисно, всупереч моральним засадам суспільства в частині заборони поширення серед населення вульгарно-натуралістичних, цинічних способів демонстрації статевих органів та статевих відносин, завантажив на нього файл зображення порнографічного характеру, у тому числі і дитячу порнографію.

13 листопада 2017 року, 21 грудня 2017 року, 21 вересня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000209 внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 301, ч. 3 ст. 153 КК України.

23 вересня 2018 року ОСОБА_7 був затриманий та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 301 КК України.

Слідчий вважав, що є достатні підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілу та свідка. Так, законний представник потерпілої повідомила, що побоюється протиправних дій з боку підозрюваного або його родичів. Крім того ОСОБА_7 відомо місце проживання потерпілої, а отже останній може у будь-який час вплинути на неї з метою змусити відмовитися від показань або дати інші покази.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 вересня 2018 року, відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків.

Ухвалене судове рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено про явність ризиків переховування, впливу на потерпілу і її мати.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного з захисником, які вважають ухвалу слідчого судді законною та вмотивованою, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню.

Із матеріалів провадження вбачається, що 13 листопада 2017 року, 21 грудня 2017 року, 21 вересня 2018 року внесені відомості до ЄРДР за № 0000209 за ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 301, ч. 3 ст. 153 КК України, за фактом вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, задоволення статевої пристрасті неприродним способом з використанням безпорадного стану малолітньої потерпілої, розповсюдження серед неповнолітніх зображень порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у своїй сукупності, на даній початковій стадії досудового розслідування є достатніми для такого висновку, а саме: протоколом допиту неповнолітньої потерпілої від 17.11.2017 року, протоколом допиту свідка від 17.11.2017 року, висновком експерта № 19/119/6-7/63е від 12.12.2017 року, висновком судомо-мистецтвознавчої експертизи № 2213/18 від 05.01.2018 року, протоколом додаткового допиту свідка від 11.06.2018 року.

Апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя, відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зазначив, що саме такий вид запобіжного заходу сприятиме запобіганню впливу підозрюваного на потерпілу та її законного представника, та є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжного заходу.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_7 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

В контексті ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено в рішенні №7064/05 від 01.06.2006 року «Мамедова проти Росії - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Обставини, на які вказує прокурор в апеляції, були враховані судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів співмірний з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочинів та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким не має.

Колегія суддів не може прийняти до уваги і доводи прокурора також про те, що жоден більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти встановленим ризикам, оскільки у клопотанні про застосування запобіжного заходу не зазначено, а під час його розгляду як в суді першої інстанції, так і при перегляді постановленого за результатами його розгляду рішення слідчого судді в апеляційному суді, не було встановлено того, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, які б про це свідчили.

Існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, не підтверджується матеріалами кримінального провадження та не доведено прокурором під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді.

Підозрюваний ОСОБА_7 повідомив суду, що про здійснення відносно нього досудового розслідування, він дізнався у січні 2018 року, під час проведення обшуку працівниками поліції. З того часу він не брав участь у жодних слідчих дій, чекав на виклик до органів досудового розслідування. Не здійснював жодний дій спрямованих на переховування від працівників поліції, лише в середині серпня 2018 року їздив на роботу в охоронну фірму, та у вересні 2018 року повернувся. До цього часу спілкується з матір`ю неповнолітньої потерпілої, у тому числі були зустрічі інтимного характеру.

Колегія дійшла висновку, що органом досудового розслідування та прокурором не було надано доказів на підтвердження здійснення підозрюваним ОСОБА_7 дій спрямованих на переховування від слідства та суду, враховуючи той факт, що з січня 2018 року підозрюваному було відомо про здійснення відносно нього досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про можливість запобігання встановленим ризиком впливу на потерпілу та її законного представника, шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло, із покладенням на нього певних обов`язків, зокрема щодо заборони спілкування з потерпілою та її законним представником.

За таких обставин, висновок слідчого судді є законним і обґрунтованим, і підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 376, 178, 179, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 вересня 2018 року щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4