печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
22.08.2018 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003630.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.
Судовим розглядом встановлено, що Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003630 від 13.11.2017, за фактом вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.358, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 205 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що на території м. Києва діє організоване злочинне угрупування, учасники якого організували функціонування «конвертаційного центру», спрямованого на мінімізацію доходів, отриманих в ході протиправних діянь: ухилення від сплати обов`язкових платежів до бюджету, зменшення податкового навантаження на вітчизняні суб`єкти господарської діяльності (далі - СГД), проведення безтоварних фінансових операцій з використанням реквізитів фіктивних підприємств.

Відомостями наданими Міжрегіональним оперативним управлінням Офісу великих платників податків ДФС встановлено низку «сумнівних» СГД з ознаками фіктивності, реквізити яких використовуються в незаконних фінансових операціях, серед яких: ТОВ «ТД «Вектрум» () та інші.

З метою маскування протиправної діяльності, надання їй виду легальної, групою осіб, за рахунок внесення неправдивих відомостей до податкової звітності, а саме підміни номенклатури товарів (пересорту), здійснюють на митній території України документальне відображення безтоварних операцій з поставки товарів, виконання робіт, в адресу суб`єктів реального сектору економіки, чим надають можливість останнім незаконно формувати податковий кредит з ПДВ.

Так, у ході досудового розслідування встановлено та допитано директора та засновника ТОВ «ТД «Вектрум» (), який надав покази про непричетні до фінансово-господарської діяльності ТОВ «ТД «Вектрум».

Оглядом інформаційно-аналітичних баз даних ДФС України встановлено, що невстановлені слідством особи, використовуючи реквізити ТОВ «ТД «Вектрум» задекларували у податковій звітності вказаного підприємства реалізацію товарно-матеріальних цінностей в адресу ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Курс» ().

У постанові Верховного Суду України від 5 березня 2012 року (справа № 21-421а11) міститься правовий висновок, відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Таким чином, правочини ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Курс» () по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «ТД «Вектрум» () порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків.

Враховуючи те, що допитаний як свідок директор та засновник ТОВ «ТД «Вектрум» () надав покази щодо непричетності до фінансово-господарської підприємства, у органу досудового розслідування достатні підстави вважати, що службові особи ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Курс» () сформували схемний податковий кредит з ПДВ на загальну суму близько 1 млн. грн. ПДВ, на рахунках якого можуть зберігатись кошти, які набуті кримінально протиправним шляхом, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Встановлено, що ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Курс» () використовує рахунки відкриті у наступних банківських установах:

1. ПАТ "АКБ "КОНКОРД" (МФО 307350), рахунок № НОМЕР_1 ;

2. ПАТ "БАНК "УКРАЇН.КАПIТАЛ" (МФО 320371), рахунок № НОМЕР_2 ;

3. ПАТ "КРЕДОБАНК" (МФО 325365), рахунок № НОМЕР_3 ;

4. АТ "ПIРЕУС БАНК МКБ" (МФО 300658), рахунок № НОМЕР_4 .

Слідчий вказує, що кошти, розміщені на рахунках зазначених підприємств є предметом кримінального правопорушення. Таким чином, метою арешту грошових коштів розміщених на рахунках є збереження речових доказів, що відповідає вимогам ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації майна.
Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках.
Зважаючи на викладене, враховуючи обставини вчинення злочину, так як вони викладені в клопотанні сторони обвинувачення, правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладенню арешту на кошти, які знаходяться на банківських рахунках, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки при розгляді клопотання встановлено достатньо даних для висновку, що ці грошові кошти можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення або набуті в результаті його вчинення, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на грошові кошти, на загальну суму 1 млн. грн., які знаходяться на рахунках ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Курс» (), що відкриті у наступних банківських установах:
- ПАТ "АКБ "КОНКОРД" (МФО 307350), рахунок № НОМЕР_1 ;

- ПАТ "БАНК "УКРАЇН.КАПIТАЛ" (МФО 320371), рахунок № НОМЕР_2 ;

- ПАТ "КРЕДОБАНК" (МФО 325365), рахунок № НОМЕР_3 ;

- АТ "ПIРЕУС БАНК МКБ" (МФО 300658), рахунок № НОМЕР_4 .

Арешт накласти в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету.

Заборонити службовим особам та працівникам ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Курс» (), їх представникам та іншим особам за дорученням використовувати або будь-яким чином відчужувати вищезазначене майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Зобов`язати слідчого/прокурора надати особі, на майно якої накладено арешт копію ухвали.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1