Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/158/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2018 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000126 стосовно ОСОБА_6 за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля Донецької області, громадянина України, освіта професійно технічна, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-21.06.2007 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі, покарання відбув 14 лютого 2015 року, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, звільнений по відбуттю покарання 14 лютого 2015 року

Визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VII від 26.11.2015 року), в строк відбування покарання у виді позбавлення волі зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 13.04.2016 року по 22.06.2016 року включно.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 5419, 54 грн, яка складається з витрат на лікування.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 15000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 10000 (десять тисяч) гривень, витрат на правову допомогу.

Цивільний позов Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури інтересах держави, в особі Кременчуцька районна державна адміністрація задоволено .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Кременчуцької районної державної адміністрації (код 34698579, р/р 0219, ГУДКУ в Полтавській області, МФО 831019) витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення у розмірі 18671 (вісімнадять тисяч шістсот сімдесят одну) гривню 22 копійки.

Інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисник-адвокат ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6 .

В апеляційних скаргах:
-Захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутності в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

Вважає вирок суду є незаконним та необґрунтованим, постановленим із порушенням норм матеріального та процесуального права.
Суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного вироку показання допитаних в ході судового розгляду справи свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які не бачили досліджуваних у справі подій і фактично надали показання в суді зі слів потерпілого ОСОБА_9 , що нібито йому тілесні ушкодження спричинив обвинувачений ОСОБА_6 із-за сварки через колодязь.
Відповідно до ч.4 ст.97 КПК України суд може визнати доказами показання з чужих слів, якщо сторони погоджуються визнати їх доказами.
Показання вказаних свідків підтверджуються виключно показаннями самого потерпілого, з чиїх слів вони і були надані, і повністю спростовуються показаннями інших свідків, які на відміну від цих свідків були присутні під час досліджуваних у справі подій, а саме показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та неповнолітнього свідка ОСОБА_19 . Крім того, вони суперечать іншим доказам у справі, у тому числі і висновку судово-медичної експертизи № 79 від 14.04.2016 року.
Зазначає, що суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного вироку показання допитаних в ході судового розгляду справи свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які не були допитані в ході проведення досудового розслідування, а були допитані за клопотанням потерпілого та представника потерпілого. При цьому, стороні захисту дані показання не відкривалися та не повідомлялося про те, що потерпілий мав намір їх допитати в ході судового розгляду справи.
Крім того, в ході судового розгляду кримінального провадження був допитаний в якості свідка ОСОБА_20 , протокол допиту якого, хоча і був відкритий стороні захисту, однак він був допитаний процесуальним прокурором 01.08.2017 року в приміщенні прокурори, тобто у той час коли кримінальне провадження вже знаходилося в Онуфріївському районному суді. Тим самим, процесуальний прокурор ОСОБА_8 вийшов за межі своїх повноважень, оскільки досудове розслідування вже завершилося, він визнав зібрані докази достатніми і спрямував обвинувальний акт до суду, а отже прокурор не мав права допитувати в якості свідка даного працівника поліції, що в подальшому потягло за собою проведення незаконного допиту даного свідка в залі судового засідання.
Під час проведення експертиз № 287 від 21.04.2016 року, № 288 від 21.04.2016 року, № 291 від 19.05.2016 року, № 290 від 19.05.2016 року, № 292 від 19.05.2016 року використовувалися біологічні зразки ОСОБА_6 , які були отримані слідчим із порушенням права на захист обвинуваченого - під час відбирання біологічних зразків у обвинуваченого, захисник був відсутній, а отже докази отримані незаконним шляхом із порушенням права на захист.
Одночасно із цим на недопустимість цих доказів вказує і те, що стороною обвинувачення не були надані до суду як постанови про призначення експертиз, так і постанови про отримання зразків для експертизи як від потерпілого, так і від обвинуваченого, що робить неможливим перевірку достовірності цих даних та ставить під сумність взагалі наявність цих документів.
Крім того, стороною обвинувачення були надані протоколи отримання зразків для експертизи і від потерпілого, в яких зазначено, місце складання проколу в селищі Онуфріївка, у той час коли потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні в відділенні реанімації в місті Кременчуці.
Крім того, експертизи були проведені по вилученим предметам, які в подальшому були визнані речовими доказами у справі, однак ці речові докази не були відкриті стороні захисту ні під час відкриття матеріалів в порядку статті 290 КПК України, ні під час судового розгляду справи. При цьому, суд хоча і вирішив долю речових доказів, однак сам їх не досліджував, що порушує принцип безпосередності дослідження доказів судом.
Апелянт вважає, що слідча дія, за наслідками проведення якої був складений протокол обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , була проведена із порушеннями вимог діючого законодавства, а отже даний доказ є недопустимим.
Згідно протоколу обшуку у ньому приймали участь двоє понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , а також власниця домоволодіння ОСОБА_18 , під час проведення якого було проведено обшук як будинку, так і всього домоволодіння з прилеглими територіями.
Натомість, як зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному вироку, то допитаний в якості свідка ОСОБА_22 він був присутнім в якості понятого не під час проведення обшуку, а під час огляду місця події, в ході якого оглядалася місцевість біля колодязю. В ході огляду приймали участь два працівника поліції, дружина свідка ОСОБА_21 - другий понятий, експерт та мати обвинуваченого - ОСОБА_18 . Крім того, у вироку суд послався і на показання свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що була присутня під час проведення огляду місця події, який проводився у дворі біля колодязю.
З вище викладеного вбачається, що суд не звернув уваги на порушення діючого законодавства під час проведення обшуку, так поняті, які в подальшому були допитані в якості свідків надали суду пояснення, що проводився огляд, тобто їм не було роз`яснено яка саме дія проводиться. Крім того, згідно показань ОСОБА_22 , то під час даної слідчої дії приймали участь два працівника поліції та експерт, а не як вказано в протоколі обшуку, що цей обшук проводився виключно одним начальником слідчого відділення. Крім того, згідно протоколу обшуку обшукувалося все домоволодіння у тому числі будинок, натомість поняті надали суду пояснення про огляд виключно місцевості біля колодязю, що вказує на те, що під час обшуку будинку вони присутні не були.
Крім того, начальником СВ Онуфріївського ВП було зазначено в протоколі обшуку не ОСОБА_23 , як це вимагає ст. 104 КПК України, а прізвище та ініціали, що знову ж таки вказує на порушення під час складання протоколу, а отже в сукупності всі ці обставини вказують на порушення порядку отримання цього доказу і на його недопустимість, що тягне за собою недопустимість всіх доказів отриманих внаслідок цієї слідчої дії.
Вважає, що слідча дія, за наслідками проведення якої був складений протокол огляду місця події - домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 , була проведена із порушеннями вимог діючого законодавства, а отже даний доказ є недопустимим.
Про незаконність проведеного огляду домоволодіння вказує той факт, що він відбувся без ухвали слідчого судді, як це вимагає ст. 233 КПК України, та навіть без участі власника чи іншого володільця даного нерухомого майна.
При цьому, сторона обвинувачення, провівши вказаний огляд не звернулася до слідчого судді із відповідним клопотанням, щоб узаконити такий огляд.
Діючий КПК України передбачає можливість визнання вироків судів іноземних держав, однак доказів того, що дані вироки визнані Україною надано не було тому посилання на них є безпідставними.
Відповідно до висновку експерта № 119 від 27.05.2016 року були встановлені тілесні ушкодження на тілі потерпілого та було зазначено про те, що дані тілесні ушкодження не могли утворитися при обставинах на які вказував підозрюваний ОСОБА_6 .
Однак в ході судового розгляду справи не вдалося переглянути відеозапис проведеного слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , а отже неможливо в повній мірі посилатися на даний висновок експерта, оскільки експертом використовувалися незрозуміло які вихідні дані. Крім того, експертом використовувалася медична документація, яка вилучалася працівниками поліції на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів, які стороні захисту не відкривалися, а отже і в цій частині висновок експерта неможливо назвати законним та допустимим.
Вважає, що належних та допустимих доказів у справі, які б підтверджували б вину його підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, стороною обвинувачення надано не було, фактично обвинувачення ґрунтується виключно на показаннях потерпілого, які суперечать іншим доказам у справі.
Згідно показань обвинуваченого ОСОБА_6 конфлікт розпочав саме потерпілий ОСОБА_9 , який почав наносити тілесні ушкодження дружині ОСОБА_6 - ОСОБА_17 . Після чого, ОСОБА_6 , захищаючи свою дружину, відтягнув його він неї. В свою чергу потерпілий ОСОБА_9 , схопив його за руки та одяг, і намагався його вдарити. Після чого, ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_9 від себе і той впав на землю, від чого розбив собі ніс, звідки потекла кров. Потім, ОСОБА_9 ударив його - ОСОБА_6 по нозі, спричинивши останньому тілесні ушкодження, а також хапав ОСОБА_6 за ноги.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 повністю узгоджуються з іншими доказами у справі. Допитані в якості свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та неповнолітній свідок ОСОБА_19 повністю підтвердили показання обвинуваченого. Інших свідків, які б були присутніми під час досліджуваних у справі подій допитано в ході судового розгляду не було. Ці показання повністю узгоджуються із іншими доказами у справі.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 79 від 14.04.2016 року у ОСОБА_17 в дійсності малися тілесні ушкодження, які могли утворитися в строк та при обставинах викладених ОСОБА_17 .
Суд першої інстанції взагалі не вказав про даний висновок судово-медичної експертизи та не надав йому жодної оцінки.
Одночасно із цим вказує, що суд першої інстанції поставився критично до показань свідків із боку захисту ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та неповнолітнього свідка ОСОБА_19 , вказавши що вони є зацікавлені особи, однак при цьому послався на показання свідків родичів потерпілого, що є суперечливим само собі.
Фактично за ініціативою суду був проведений слідчий експеримент на предмет встановлення чи могла бачити неповнолітній свідок ОСОБА_19 досліджувані у справі події через вікно своєї кімнати. Дана слідча дія була спрямована на те, щоб поставити її показання під сумнів. Прокурор, представник потерпілого та сам потерпілий зазначали, що вона не могла цього бачити і суддя задовольнила клопотання прокурора про проведення такої слідчої дії, в ході проведення якої була підтверджена можливість спостерігати за досліджуваними у справі подіями, а також неповнолітній свідок в ході цієї слідчої дії на місці підтвердила свої показання, а суд дослідивши цей доказ не надає йому жодної оцінки.
Одночасно із цим суд посилається на показання працівника поліції ОСОБА_20 , який нібито спростовує показання неповнолітнього свідка. Однак при цьому, суд не вказує у вироку, що цей свідок також надав суду пояснення які суперечать матеріалам справи. Так, ним булозазначено, що потерпіла сторона звернулася із заявою у той же самий день, коли дзвонила у поліцію неповнолітній свідок ОСОБА_19 , а згідно матеріалів справи потерпілий звернувся до поліції аж 11.04.2016 року. При цьому, цей же свідок перебуваючи на чергуванні в черговій частині, чомусь запам`ятав лише один виклик і цей виклик був побутовим конфліктом, а не запам`ятав, жодного злочину, не зміг пояснити, які саме ще були повідомлення. При цьому, сам свідок підтвердив, що йому прокурор нагадав під час допиту в прокуратурі про ці обставини.
Фактично у справі містяться виключно показання потерпілого, які спростовуються показаннями трьох свідків та самого обвинуваченого, спростовуються слідчим експериментом за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_19 , висновком судово- медичної експертизи ОСОБА_17 .
Крім того, зазначає, що суд першої інстанції прийняв незаконне рішення про призначення справи до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт не відповідав вимогам діючого на той час законодавства, а отже суд першої інстанції був не вправі призначати справу до судового розгляду, а повинен був повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків.
Слідчим був складений обвинувальний акт, який в подальшому було затверджено начальником Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_24 , без додержання вказаних вимог ч.2 ст. 291 КК України, а також із порушенням інших вимог діючого законодавства.

-Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, кваліфікацією його дій та порушенням його прав та інтересів. Мотивує свої доводи тим, що суд взяв за основу показання сторони обвинувачення та потерпілих, до показань сторони захисту поставився критично.

Під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції відмовився від своєї апеляційної скарги, та повністю підтримав апеляційні вимоги свого захисника.

-Прокурор ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок мякості.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без зміни.

Зазначає, що обвинувачений за місцем проживання характеризується негативно, раніше вчиняв кримінальні правопорушення, в тому числі особливо тяжкі злочини проти життя та здоров`я особи, за які судимості не зняті і не погашені, під час досудового розслідування та судового розгляду та при дачі показань проявив нещирість. За відсутності обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та при наявності обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції призначив обвинуваченому майже мінімальний строк покарання за інкримінований злочин.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння за наступних обставин.

09 квітня 2016 року близько 19 години 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_6 , разом із потерпілим ОСОБА_9 знаходився в дворі домоволодіння по АДРЕСА_1 , де між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, під час якої у ОСОБА_6 винник умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

ОСОБА_6 не маючи будь якої загрози для свого життя чи здоров`я, умисно наніс не менше 7 ударів ногами в область рук, голови та тулубу ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді політравми, внутрішньо-мозкової травми у виді струсу головного мозку, закритих переломів 7-8 ребер справа, зі зміщенням, 10-11 ребер зліва зі зміщенням, двостороннього пневмотораксу, підшкірної емфіземи, гострого травматичного отиту справа, синців і припухлості м`яких тканин обличчя, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких як небезпечні для життя в момент заподіяння.

В судове засідання потерпілий та його представник не з`явились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду кримінального провадження, до апеляційного суду електронною поштою надійшло повідомлення про можливість розгляду апеляційних скарг за відсутності потерпілого, проти апеляції обвинуваченого заперечує в повному обсязі.
Провівши під час апеляційного розгляду справи судове слідство, допитавши обвинуваченогоОСОБА_6 дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши в дебатах прокурора, який повністю підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційну скаргу захисника просив залишити без задоволення, захисника-адвоката ОСОБА_25 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 , який відмовився від своєї апеляційної скарги та просив задовольнити апеляційну скаргу свого захисника, та сторона захисту повністю заперечила стосовно апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_6 в суді Апеляційного суду Кіровоградської області пояснив, що він разом з дружиною вийшли на подвір`я побачили біля колодязя потерпілого, який заглядав у нього. ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_9 і вони почали розмовляти. Коли обвинувачений ненадового відійшов та повернувшись побачив, що його дружина падає, а ОСОБА_9 на неї замахнувся. Далі, ОСОБА_6 підійшов до потерпілого, взяв його за волосся та за одяг і відштовхнув. Потерпілий ОСОБА_9 почав хапати його за руки та одяг і впав на коліна, вхопився руками за обличчя та вдарився об землю розбивши собі носа, на обличчі у нього була кров. Після цього потерпілий почав хапати обвинуваченого за ноги, однак ОСОБА_6 ледве вирвався. Потім підійшла ОСОБА_18 та сказала щоб він не чіпав ОСОБА_9 , після чого обвинувачений звідти пішов і потерпілого того дня більше не бачив. Працівники поліції приїхали коли на подвір`ї було вже темно. Вони запитали чи все нормально та запитали дозволу щоб зайти до будинку, зайшовши правоохоронці запитали у ОСОБА_18 чому їх викликали, на що вона відповіла, що приходив сусід у стані алкогольного сп`яніння. Поліцейські, також, запитали чи є в них один до одного претензії на що обвинувачений відповів, що в нього претензій не має, а чи є у сусіда запропонував запитати в нього особисто. Звідки в потерпілого з`явились такі тілесні ушкодження він не знає, оскільки їх не наносив.

1.Сторона захисту вважає, що суд першої інстанції не міг визнати доказами у справі у відповідності до ч.4 ст.97 КПК України показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .. ОСОБА_16 , які не бачили досліджуваних у справі подій і фактично надали показання в суді зі слів потерпілого ОСОБА_9 .
Матеріалами кримінального провадження встановлено, що свідок ОСОБА_15 є чоловіком сестри потерпілого. В суді першої інстанції був допитаний в якості свідка с приводу відомих йому обставин, щодо подій які відбувались стосовно ОСОБА_26 зазначеними показами було встановлено, що дійсно мала місце телефонна розмова його жінки ОСОБА_12 з дружиною потерпілого, та після розмови, вони поїхали до потерпілого на садибу в сел. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області. Приїхавши до потерпілого побачив, що він ледве дихає. Дружина відразу ж зателефонувала до дружини потерпілого та повідомила її що він в поганому стані. Коли приїхала ОСОБА_14 викликали швидку допомогу та поліцію. Швидка допомога та медичні працівники оглянувши ОСОБА_9 повідомили, що в нього зламані ребра, струс головного мозку, на спині було видно удар від чогось. Потерпілий їм повідомив, що побив його сусід. В будинок потерпілого завела мати ОСОБА_6 . Свідок також додав, що потерпілий ОСОБА_9 до сварок не схильний.
ОСОБА_12 повідомила суд першої інстанції , що потерпілий є її рідним братом. 09.04.2016 року приблизно о 23 годині до неї зателефонувала дружина потерпілого та повідомила, що він поїхав до будинку матері і довго не повертається. Дружина ОСОБА_9 також повідомила, що телефонувала до потерпілого і він сказав, що додому не приїде, та попросила йому зателефонувати. Коли вона зателефонувала до потерпілого він відповів, що знаходиться в будинку і йому погано. Після цієї розмови вона зі своїм чоловіком приїхали до ОСОБА_9 , який дихав важко та через раз, тіло було опухле. Свідок запитала у потерпілого хто його так побив на що він відповів, що ОСОБА_27 , сусід, та попросив ОСОБА_12 туди не ходити. ОСОБА_12 зателефонувала дружині потерпілого і повідомила, що її чоловіка побили. Після приїзду дружини потерпілого, вони викликала карету швидкої та поліцію. Потерпілий розповів про те, що до нього підійшов ОСОБА_6 та запропонував закурити, під час розмови ОСОБА_9 запропонував випити. Також розповів, що спілкування в них відбувалося дружнім і удару він не очікував та впав, а інші удари отримав вже лежачи. До будинку його завела мати обвинуваченого та поклала на диван.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що працює фельдшером. 9 квітня 2016 року близько 00 години 40 хвилин до них надійшов виклик на АДРЕСА_2 . Приїхавши за вказаною адресою побачили чоловіка який був побитий, поряд з ним була його дружина та сестра. У ОСОБА_9 під очима були крововиливи, численні садна на обличчі, перелом ребер, пневмоторакс, закрита черепна мозкова травма, тупа травма живота, тобто чоловік був у тяжкому стані. Свідок надала людині необхідну першу допомогу після чого вони дали розписку, що будуть його госпіталізувати до м. Кременчук Полтавської області за місцем проживання. Потерпілий їй розповідав, що приїхав в селище Павлиш щоб біля могилок батьків поприбирати, потім пішов додому та побачив сусіда з яким давно бачилися, хтось з них запропонував випити, а потім сусід його побив.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що потерпілий є її чоловіком. 9 квітня 2016 року вона зателефонувала чоловікові ОСОБА_9 , який поїхав у сел. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області до будинку батьків, однак він не відповів на дзвінок. Коли чоловік перетелефонував вона у нього запитала чому його до цього часу немає вдома та що з ним трапилося, на що ОСОБА_9 відповів, що йому погано та він знаходиться у сел. Павлиш, після чого зв`язок обірвався. Свідок знову йому перетелефонувала, але він не відповів на дзвінок. Потім вона зателефонувала до сестри потерпілого, яка проживала ближче та попросила щоб вона поїхала та подивилася, що трапилось. Приїхавши на місце пригоди свідок побачила, що потерпілий побитий, в крові було обличчя та одяг. Карета швидкої допомоги приїхала раніше аніж поліція, працівників поліції так і не дочекалися. Фельдшер оглянула потерпілого, вколола знеболювальне та повідомила, що його необхідно негайно госпіталізувати до лікарні. Свідок запитала у ОСОБА_9 хто з ним таке вчинив на що він відповів що сусід. Потерпілого запропонували відвезти до Онуфріївської центральної районної лікарні Кіровоградської області, але свідок відмовилася та написала відмову і його відвезли в лікарню до с. Кохнівки Кременчуцького району Полтавської області. У потерпілого було зламано чотири ребра, проколоті легені, лице, тіло, ноги наповнилися повітрям. Після того як потерпілому стало краще його перевели в хірургічне відділення. ОСОБА_9 також говорив свідкові про те, що удар від сусіда для нього був неочікуваним, після удару він впав, але ОСОБА_6 продовжував наносити удари. Перебуваючи в лежачому стані він руками намагався закриватися від ударів. ОСОБА_9 також розповідав дружині про те, що вони з сусідом спочатку дружньо спілкувалися, випили пів пляшки горілки десь по 100 грам, потім пішли до колодязя щоб виміряти глибину і там йому сусід наніс удар коли потерпілий нагнувся до колодязя.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що їздила з сестрою ОСОБА_14 до с.Павлиш 9 квітня 2017 року коли потерпілому спричинили тілесні ушкодження. Коли свідок зайшла в будинок побачила, що ОСОБА_28 з ОСОБА_29 були в кімнаті, потерпілий сидів на ліжку, його одяг був в крові, він був весь опухлий, лице опухле та синє, на носі здерта шкіра. Свідок вважає, що причиною побиття є колодязь.

Виходячи із аналізу наданих показів вищезазначеними свідками, колегія суддів дійшла висновку, що вони є належними та допустимими. Зазначені покази ґрунтуються на відомостях які сталі відомі особисто свідкам, та підтверджують ті свідчення які пов`язані безпосередньо із станом здоров`я потерпілого.
Стосовно посилання в показах на той факт що тілесні ушкодження потерпілому були спричинені обвинуваченим, суд першої інстанції розглядав їх виходячи із взаємо узгодженості з іншими матеріалами кримінального провадження.

2.Апеляційна вимога, щодо недопустимості допиту в суді осіб, які не були допитані на досудовому слідстві, а саме ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не може бути задоволена з наступних підстав.
Під час проведення підготовчого судового засідання стороною захисту заявлялось клопотання про виклик та допит зазначених осіб в суді. На час винесення ухвали суду першої інстанції учасниками судового розгляду, а ні стороною обвинувачення ( прокурором), а ні стороною захисту ( обвинуваченим та його захисником) до суду не надавались будь які обґрунтовані заперечення стосовно відмови чи наявності перепон в допиті зазначених свідків.

3.Стосовно недопустимості висновків експертиз та протоколів отримання зразків для експертного дослідження, отриманих із порушенням права на захист, проведення експертиз № 287 від 21.04.2016 року, № 288 від 21.04.2016 року, № 291 від 19.05.2016 року, № 290 від 19.05.2016 року, № 292 від 19.05.2016 року які суд поклав в основу обвинувального вироку.
Колегія суддів бере до уваги, що на стадії досудового розслідування, з моменту затримання у обвинуваченого ОСОБА_6 були професійні захисники, про що свідчить Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2016 року, якою було задоволено апеляційні вимоги захисника ОСОБА_30 в інтересах обвинуваченого, скасування ухвали Онуфрієвського районного суду Кіровоградської області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та постановлення ухвали з застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під-вартою із визначенням розміру застави.(т.2,а.с.27-32)

Із заявами з приводу порушення його прав на захист під час проведення досудового розслідування та під час застосування запобіжних заходів слідчими суддями обвинувачений не звертався. Будь-яких порушень прав обвинуваченого у тому числі права на захист як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду колегією суддів не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів і щодо окремих категорій осіб. Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 відноситься до тяжких злочинів, також, обвинувачений не підпадає під категорію осіб, що участь захисника є обов`язковою. За таких обставин, апеляційна вимога не підлягає задоволенню.

4. Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання захисника, про визнання недопустимим доказом протокол обшуку домоволодіння Тихонових з наступних підстав. Обшук проводився на підставі вимог кримінального процесуального закону, за наявності належного дозволу суду (ухвала про надання дозволу на проведення обшуку, т.2 а.с.14), та був оформлений відповідно до вимог КПК протоколом проведення обшуку (т.2 а.с.15-22).

Не підлягає задоволенню клопотання про допит свідка ОСОБА_21 в суді апеляційної інстанції, який був присутній як понятий під час проведення обшуку в домоволодінні ОСОБА_31 , оскільки зазначена особа допитувалась під час розгляду справи в суді першої інстанції (т.1, а.с.123). При допиті приймали участі всі учасники судового розгляду ( прокурор, захисник, потерпілий, обвинувачений), які мали змогу задавати питання свідку.

5.Захисник вказує, що огляд місця події домоволодіння потерпілого проведений з порушенням вимог ст.233 КПК України, оскільки огляд домоволодіння відбувся без ухвали слідчого судді та без участі власника.
Підставою для проведення огляду є надходження до компетентного органу даних, які дають змогу передбачити, що в результаті проведення цієї слідчої дії можуть бути отримані докази по справі.

Відповідно до ч.1 ст.233 КПК України проникнення до житла чи іншого володіння особи можливо лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє. Без згоди власника житлового приміщення, у примусовому порядку, огляд житла проводиться, як правило, лише за вмотивованим рішенням слідчого судді, а також лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

В такому разі у протоколі огляду обов`язково зазначають причини, що обумовили проведення огляду без постанови судді.

В матеріалах кримінального провадження, а саме т.2 а.с. 67, міститься протокол огляду місця події по АДРЕСА_1 від 14.04.2016 року, огляд проведений на підставі заяви потерпілого ОСОБА_9 про спричинення тілесних ушкоджень в присутності двох понятих. Тому суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано визнав та врахував допустимим протокол огляду місця події домоволодіння ОСОБА_9 .

6. Колегія суддів вважає що не підлягає задоволенню апеляційну вимогу захисника в інтересах ОСОБА_6 щодо визнання недопустимим висновку експерта №119 від 27.05.2016 року щодо встановлення тяжкості спричинених тілесних ушкоджень з наступних підстав.
У відповідності до висновку експерта зазначено, що на експертизу було представлено картка стаціонарного хворого №1586 та протокол проведення слідчого експеремента від 13.04.2016 року.
Посилання сторони захисту щодо відсутності відомостей про медичну документацію на підставі якої проводилась зазначена експертиза не відповідає дійсності. В реєстрі матеріалів досудових розслідувань в розділі ІІІ п.3 зазначено відомості щодо тимчасового доступу до речей та документів (т.1 а.с. 4). Відповідно до розписки про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинувачений та його захисник вчасно отримали всі матеріали у відповідності до ст.293 КПК України, інших відомостей щодо невирішених клопотань, не відкриття матеріалів або не повного відкриття матеріалів кримінального відсутнє.
В судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції викладених стороною обвинувачення було надано в підтвердження належності та допустимості зазначеного висновку судово медичної експертизи ухвалу про тимчасовий доступ до документів,протокол тимчасового доступу до речей і документів, опис речей і документів до протоколу тимчасового доступу до речей і документів (т.2 а.с.52-55). Також був наданий протокол проведення слідчого експерименту від 13.04.2016 року (т.2 а.с.84). В ході проведення слідчого експерименту від ОСОБА_6 зауважень та скарг не надходило. В суді апеляційної інстанції саме лише посилання про визнання недопустимим доказом слідчого експерименту від 13.04.2016 в зв`язку з неможливістю передивитись в судовому засіданні відео фіксацію цієї слідчої дії не є достатнім обґрунтуванням, оскільки зміст самого протоколу ( щодо його невідповідності чи спотворення) ніким не оскаржувався, а для проведення експертизи відеозапис не направлявся.

7. В безпідставність твердження сторони захисту щодо безпідставності обвинувачення та наявності доказів, які свідчать, що ОСОБА_6 не вчинював інкриміноване правопорушення свідчать наступні матеріали.
В матеріалах провадження міститься висновок № 327 по факту повідомлення гр.. ОСОБА_32 , який зареєстровано ЄО №457 від 09.04.2016 року. Відповідно до рапорту старшого інспектора чергового Онуфріївського відділення поліції Світловодського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_20 , 09.04.2016 року о 19.55 год. до ЧЧ надійшло повідомлення по телефону «102» від гр.. ОСОБА_33 ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що її вітчим ОСОБА_6 1979 р.н вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_34 1978 р.н.
Відповідно до рапорту слідчого Онуфріївського відділення поліції Світловодського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_35 09.04.2003 року 0 19.55 год. було здійснено виїзд за повідомленням ОСОБА_33 , виїздом СОГ на місце події встановлено, що вказана інформація не підтвердилася.
Проводячи аналіз матеріалів провадження встановлено, що відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, усну заяву від ОСОБА_9 була прийнята в м.Кременчуг, з посиланням на особу, яка спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_36 , та наявним свідком ОСОБА_18 ( т.2 а.с.12)
Посилання захисника на невідповідність показів потерпілого, та ігнорування судом проведеного слідчого експерименту з неповнолітнім свідком ОСОБА_37 у сукупності з показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які на його думку свідчать про невинуватість обвинуваченого в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, спростовуються матеріалами кримінального провадження.
- Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що 9 квітня 2017 року, весною, коли було ще видно на дворі вона перебувала у будинку. Поглянувши у вікно побачила, що на їх ділянкі біля колодязя був присутній сусід і він чіплявся до матері та штовхав її. Свідок злякалася, дуже рознервувалася і зателефонувала в поліцію на номер 102. Після того, як свідок зателефонувала в поліцію вона повернулася до кімнати і ще раз поглянула у вікно і тоді сусід чіплявся до ОСОБА_6 , хапав його за одяг, шию а обвинувачений намагався його відсторонитися. Потім прийшла бабуся й попросила викликати поліцію, свідок вийшовши з дому та прямуючи до церкви вдруге зателефонувала до поліції. Працівники поліції приїхали один раз після другого дзвінка і тоді коли вже було темно на вулиці. Коли свідок зателефонувала до поліції то працівників правоохоронних органів повідомила про те, що сусід чіпляється до її мами. Коли свідок зателефонувала вперше до поліції про це вона нікого не повідомляла, а вдруге зателефонувала за вказівкою бабусі. Вдруге розмовляючи по телефону з працівниками поліції свідок їм повідомила майже все те що при першій розмові але додала ще те, що сусід чіпляється і до батька. Також пояснила, що обвинувачений в цей день не вживав спиртні напої. В судовому засіданні зазначила, що вона працівникам поліції не говорила про те, що батько б`є матір.
Відомості до ЕРДР про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_6 стосовно ОСОБА_9 були внесені 11 квітня 2016 року (т.2 а.с.11)
Згідно матеріалів досудового розслідування в будинку ОСОБА_31 на підставі рішення суду було проведено обшук в рамках кримінального провадження за заявою ОСОБА_9 (т.2 а.с.14-22).

Повідомлено про підозру у вчиненому кримінальному правопорушенні ОСОБА_6 було 13 квітня 2016 року, того ж дня було обрано запобіжний захід в кримінальному провадженні.

Зважаючи, що одразу після конфлікту з ОСОБА_9 , до помешкання родини ОСОБА_31 прибула СОГ, у відповідності до заяви про насильство в родині, ОСОБА_17 мала реальну можливість повідомити правоохоронні органи про вчинення стосовно неї протиправних дій ОСОБА_9 .. Заяву про нанесення їй тілесних ушкоджень не було надано до правоохоронних органів і в період затримання її чоловіка у підозрі до скоєного правопорушення, та лише 19 квітня 2016 року ОСОБА_17 звертається із заявою про вчинення стосовно неї протиправних дій ОСОБА_9 , що спричинили їй тілесні ушкодження. Колегія суддів не ставить під сумнів наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_17 , що підтверджується висновком експерта, та відноситься до категорії легких, але бере до уваги тілесні ушкодження наявні у потерпілого, та довідку видано Онуфрієвською районною лікарнею від 13 квітня 2016 року о 14.20год. про те,що у ОСОБА_6 тілесні ушкодження не виявлені, та він за станом здоров`я може утримуватись в умовах ІТУ (т.2 а.с.33). Крім того, звертає увагу на наявну розписку потерпілого в матеріалах кримінального провадження, про отримання ним 400 грн. від ОСОБА_17 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди ( т.2 а.с.32).

Щодо визнання недопустимим показів свідка ОСОБА_20 , колегія суддів вважає ці покази є належними та допустимими, оскільки зазначений свідок надавав пояснення щодо порядку надходження повідомлень до чергової частини та їх перевірки.

- Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що працює в Онуфріївському відділі поліції старшим інспектором. У квітні місяці 2016 року, точної дати і часу не пам`ятає, він був на добовому чергуванні. До чергової частини зателефонувала дівчинка і повідомила що її вітчим ОСОБА_6 вчиняє насильство в сім`ї відносно її матері ОСОБА_17 .. Дівчинка плакала та просила приїхати працівників поліції. Даний факт реєструвався в єдиному обліку журналу після чого група працівників поліції поїхала на місце події. Рішення по даному повідомленню свідок вже не пам`ятає. Є також рапорт в якому вказана достовірна інформація яку спотворити не можливо або щось зазначити від себе, так як телефонні дзвінки всі записуються. Тобто те, що було повідомлено по телефону було зазначено в рапорті. Цього дня також був дзвінок від дружини сусіда ОСОБА_6 , яка повідомила про те, що ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодження її чоловікові.
На думку колегії суддів, є надуманими апеляційні доводи захисника, що районний суд взяв до уваги одні доводи, а інші доводи відкинув, при цьому не надавши мотивованої відповіді, оскільки мотивація прийнятого судом першої інстанції щодо прийняття доказів до уваги у кримінальному провадженні та визнання доказів недопустимими належним чином наведена у мотивувальній частині вироку, із вказаним висновків суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

8.Посилання захисника щодо незаконного призначення справи до судового розгляду, адже на думку сторони захисту обвинувальний акт не відповідав вимогам КПК України, колегія суддів вважає вимоги щодо ст. 291-293 не спроможні, оскільки обвинувальний акт розглянутий по суті. До того ж, щодо неналежного на думку захисника обвинувального акту, та заперечень щодо призначення судового розгляду ніяких клопотань та скарг як з боку захисника так і обвинуваченого не надходило.

9.Заслуговують на увагу доводи захисника ОСОБА_7 про те, що у вступній частині вироку суд першої інстанції помилково послався на судимість ОСОБА_6 в Республіці Білорусії. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь які відомості що визнання вироків іноземних держав. Тому у вступній частині вироку необхідно виключити посилання суду на судимості 18.03.1997 року Железнодорожним районним судом м. Гомеля за ч.3 ст.87, ч.4 ст.88. ч.1 ст.96. ч.1 ст.201, ст.39 КК Республіки Білорусь до 6 років позбавлення волі; 2) 26.12.2001 року Чеченським районним судом Гомельської області за ч. 2 ст.339, ч.2 ст.65 КК Республіки Білорусь до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження істотних порушень кримінального процесуального закону які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого рішення не допущено.

Положеннями ст.370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч.3 ст.370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненим судом відповідно до статті 94 КПК України; тобто, - суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях.

Незважаючи на не визнання вини ОСОБА_6 його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, доведена наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, які зібрані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та належно оціненими судом першої інстанції, зокрема:

Показами свідків наданими в судовому засіданні в суді першої інстанції:

- Свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її сусідом, вона його знає з того моменту коли він відбув покарання та приїхав до матері. Потерпілого свідок знає все життя, він також є її сусідом. ОСОБА_6 є гарною, порядною та чуйною людиною, коли попросиш допомагає завжди, у стані алкогольного сп`яніння його не бачила.
- Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений та потерпілий є її сусідами. ОСОБА_6 знає рік, а ОСОБА_9 з 1990 року, як почала проживати по сусідству. Обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння не бачила, ходив вітався, охарактеризувала його як роботящу, ввічливу людину, негативного нічого про нього не чула, скарг не було. Працівники поліції запросили свідка бути присутньою в якості понятої при огляді місця події. Огляд місця події відбувався у дворі біля колодязя.
- Свідок ОСОБА_39 в судовому засіданні пояснив, що знає обвинуваченого з позитивної сторони, він допомагає людям похилого віку. На місці вчинення пригоди свідка не було і пояснити він нічого не може. Знає, що ОСОБА_6 разом з дружиною виховують доньку. Дружина обвинуваченого з приводу спричинення їй чоловіком тілесних ушкоджень ніколи не скаржилася.
- Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_6 є її сином а потерпілий сусідом. Коли вона вийшла на подвір`я з будинку їй на зустріч йшла невістка та повідомила, що сусід прийшов п`яний, почав чіплятися і ОСОБА_18 відразу ж пішла на місце пригоди. Коли свідок підійшла до ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_9 стояв на колінах тримаючи сина за ногу, а той тримав потерпілого чи за голову, чи за волосся, не зрозуміло, і намагався забрати ногу. ОСОБА_18 сказала сину та невістці йти додому, що вони й зробили. Свідок пішла додому та попросила внучку викликати поліцію. Потім запитала в них що трапилося, на що ОСОБА_17 повідомили, що її вдарив ОСОБА_9 , а ОСОБА_6 її захищав. Коли ОСОБА_18 побачила, що сусід лежить біля лави, попросила його встати, а також повідомила, що викликали поліцію та допомогла йому підвестись, та довела додому і поклала на диван. Коли свідок заходила до себе у двір під`їхала поліція. На запитання працівника поліції вона повідомила, що прийшов п`яний сусід, вчинив бійку, і вона щойно відвела його додому.
Пізніше коли стемніло свідок вийшла на кухню випити води і побачила через вікно що у потерпілого у вікні коридору світло від ліхтарика і вона вирішила сходити подивитись. Коли підійшла туди через огород, побачила двох чоловіків, які стояли навпроти хвіртки біля дороги. Потім вона зайшла до будинку потерпілого і побачила, що він лежав у спальні і в нього був ввімкнутий телефон. Після цього, свідок повернулася й ще раз приходила до потерпілого через деякий час, бо загубила окуляри, не знайшовши їх повернулась до дому.
- Свідок ОСОБА_40 в судовому засіданні пояснила, що знає обвинуваченого через його дружину, так як ОСОБА_17 віруюча людина та приходила до церкви. Коли обвинувачений звільнився з місць відбування покарання то почав разом зі своєю дружиною та донькою приходити в церкву, він почав читати Біблію, ходити на богослужіння. В церкві обвинувачений зарекомендував себе добре, намагався кожному допомогти, вів себе порядно.
- Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений та потерпілий є його сусідами. ОСОБА_6 свідок знає мало, але поважає та позитивно до нього відноситься. Свідкові відома доброта та взаємовиручка обвинуваченого, останній є доброзичливим. ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння ніколи не бачив. Про те що обвинувачений б`є свою дружину ніколи також не чув. Свідок повідомив, що був понятим під час огляду місця події біля колодязя, працівники поліції щось занотовували та фотографували, знайшли якісь сліди. Свідок бачив там плями бурого кольору здається чи на дошці, чи на цеглі. Огляд робився вдень, були при огляді присутні два працівника поліції, дружина свідка, експерт та мати обвинуваченого.
- Свідок ОСОБА_41 в судовому засіданні пояснив, що на початку весни минулого року ОСОБА_6 працював із свідком на будівництві. Вранці одного дня, точної дати не пам`ятає він побачив під час переодягання у роздягальні у ОСОБА_6 на руках та нозі синці. На запитання, що сталось обвинувачений відповів, що сусід напав на його дружину та на нього.
Крім того вина ОСОБА_6 підтверджується іншими письмовими матеріалами:
- витягом з ЄРДР № 0000126, згідно якого 09 квітня 2016 року близько 19 години 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись в дворі домоволодіння по АДРЕСА_1 наніс близько 10 ударів ногами в область голови та тулуба ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження /т. 2 а.с. 11/;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.04.2016 року / т. 2 а.с. 12/;

- протоколом обшуку від 13.04.2016 року, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено: коричневу футболку та сині спортивні штани, виявлені в спальні кімнати № 2; гранітний камінь із плямами речовини бурого кольору, виявлений в дворі домоволодіння за парканом, що відгороджує двір з тильної сторони; марлеві тампони із змивом та контрольним змивом речовини із пластмасового ящика чорного кольору виявленого зліва від криниці; мікрооб`єкти схожі на волосся, виявлені на пластмасовому ящику чорного кольору зліва від криниці; листя трави із плямами речовини бурого кольору виявлені за пластмасовим ящиком чорного кольору / т. 2 а.с. 15-22/;

- протоколом огляду місця події від 14.04.2016 року, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 належного ОСОБА_9 , в ході якого було вилучено п`ять скляних стаканів виявлених на столах в кімнаті кухні та в прихожій кімнаті / т. 2 а.с. 34-36/;

- висновком експерта № 288 від 21.04.2016 року, згідно якого кров ОСОБА_6 належить до групи В за ізосерологічною системою АВ0 / т. 2 ст. 39 40/;

- висновком експерта № 287 від 21.04.2016 року, згідно якого кров ОСОБА_9 належить до групи А за ізосерологічною системою АВ0 / т. 2 ст. 42/;

- висновком експерта № 291 від 19.05.2016 року, згідно якого об`єкти, що вилучені на пластмасовому ящику з місця події (об`єкти 1-7) є волоссям людини і походять з голови. Волосся, що вилучено на пластмасову ящику з місця події, схоже між собою і з волоссям з голови потерпілого ОСОБА_9 за більшістю основних морфологічних і фізичних ознак / т. 2 ст. 43 45/;

- висновком експерта № 290 від 19.05.2016 року, згідно якого на марлевому тампоні змиві з пластмасового ящика знайдено сліди крові людини. При визначені групової належності виявлено антиген А. Таким чином, кров може походити від особи групи А і належити потерпілому ОСОБА_9 . Кров не може походити від обвинуваченого ОСОБА_6 / т. 2 ст. 46 48/;

- висновком експерта № 292 від 19.05.2016 року, згідно якого на листі рослини і гранітному камені знайдено сліди крові людини. При визначені групової належності виявлено антиген А. Таким чином, кров може походити від особи групи А? і належити потерпілому ОСОБА_9 . Кров не може походити від обвинуваченого ОСОБА_6 / т. 2 ст. 49 51/;

- висновком експерта № 119 від 27.05.2016 року, згідно якого на момент звернення до лікувального закладу у гр. ОСОБА_9 були тілесні ушкодження: полі травма, внутрішньомозкова травма у вигляді струсу головного мозку, закриті переломи 7-8 ребер справа зі зміщенням, 10-11 ребер зліва зі зміщенням, двосторонній пневмоторакс, підшкірна емфізема, гострий травматичний отит справа, синці, припухлість м`яких тканин обличчя. Дані тілесні ушкодження, могли утворитися від дії тупих предметів, приватні ознаки яких не відобразилися, якими могли бути ноги, руки людини і інші тупі предмети, в термін, зазначений в меддокументації і постанові. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Кількість травматичних впливів, необхідна для освіти вищевикладених тілесних ушкоджень - не менше 7. Тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитися 09.04.2016 року при нанесенні 10 ударів ногами в область тулуба і голови при горизонтальному положенні потерпілого. Пошкоджень в області шиї в представленій меддокументації немає. Винекнення тілесних ушкоджень у потерпілого при падінні з висоти власного зросту з попередньо доданими ускоренням, а, саме, ударами ногою в область правої руки і лівого передпліччя, так само, як і удару кулаком в область обличчя, виключаються, так як ребра праворуч і ліворуч зламані по різним лініям, а саме - справа - по середньої і задньої пахвовій лініях, зліва - по лопатковим. Тілесні ушкодження у ОСОБА_9 не могли утворитися за обставин викладених обвинуваченим / т. 2 ст. 56, 57/;

- висновком № 327 по факту повідомлення гр. ОСОБА_19 про те, що її вітчим ОСОБА_6 вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_17 / т. 2 а.с. 58-60/.

Призначаючи покарання суд повинен виходити з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України обвинуваченому ОСОБА_42 врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, раніше судимий за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя особи, особу обвинуваченого який за місцем проживання та за місцем відбування покарання характеризується негативно, судом було прийнято до уваги покази свідків(сусідів обвинуваченого, які характеризували його з позитивної сторони).

Враховано обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів, та з урахуванням всіх характеристик обвинуваченого як особи призначив ОСОБА_42 покарання у межах санкції ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, яке є необхідним для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 змінити.
Внести зміни в вступну частину вироку Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2017 року виключивши посилання на судимості ОСОБА_6 , які мали місце в республіці Білорусь.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2