Справа № 305/676/18
Провадження по справі 1-кп/305/252/18

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2018 року. Рахівський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене 06 січня 2018 року до ЄРДР за номером 0000019 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Великий Бичків, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні 1 малолітню дитину, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 05 січня 2018 року, близько 22.00. години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія, керуючи технічно справним автомобілем марки "Фольксваген" моделі «Гольф», реєстраційний номерний знак Польщі « НОМЕР_1 », маючи пасажира ОСОБА_6 , рухаючись по вул. Першотравнева в с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області з боку смт. Великий Бичків, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не врахувавши дорожню обстановку, що склалася, з`їхав з автодороги на праве узбіччя та допустив зіткнення з будівельними блоками, що були розташовані навпроти будинку № 1490, чим грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 2.9 (а) ПДРУ водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебування під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

п. 12.4 ПДРУ - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год;
п. 10.1 ПДРУ - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 12.1 ПДРУ - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
п. 1.10 ПДРУ «безпечна швидкість» - швидкість за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи № 33 від 14.03.2018 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, переломів 1-2-3 ребер справа, забою та розриву правої легені, правобічного гемотораксу, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому правої плечової кістки та правої ключиці, що виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення, якими могли бути деталі салону автомобіля, та згідно п. 2.1.1. наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Згідно висновку авто-технічної експертизи № 76 від 06.03.2018, з технічної точки зору причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія ОСОБА_4 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, визнав повністю та показав суду. 05 січня 2018 року, близько 21.30 - 22.00 год., приїхав з роботи. У дружини був день народження, тому випив близько 150 гр. горілки, потім дружина попросила поїхати та зустріти її сестру, ОСОБА_6 , що він і зробив. Повертаючись додому, маючи пасажиром ОСОБА_7 , побачив, що на зустріч йому їде поліцейський автомобіль, який різко розвернувся, включив проблискові маячки і став його наздоганяти. Розуміючи що вживав алкогольні напої, налякався відповідальності та почав втікати, в якийсь момент не впорався із керуванням і, в повороті, допустив зіткнення із газобетонними блоками. Внаслідок ДТП він особисто сильно не постраждав, проте потерпіла зазнала тяжких тілесних ушкоджень. Він самостійно взяв на себе всі витрати на лікування та реабілітацію потерпілої. У вчиненому щиро розкаюється та просить його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 зазначила що, вона являється рідною сестрою дружини обвинуваченого, покази які дав обвинувачений щодо обставин справи є правдивими відповідають дійсності. Визнає, що в деякій мірі у події винуваті вона із сестрою, оскільки попросили обвинуваченого сісти за кермо, знаючи що він вживав алкогольні напої. Як потерпіла, цивільного позову не заявляє, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає. Обвинувачений, з моменту події, увесь час допомагає їй матеріально, оплатив усі витрати, пов`язані з її лікуванням та реабілітацією. З наведених підстав, а також враховуючи, що вони перебувають у родинних відносинах, наполегливо просила суд не карати обвинуваченого суворо та не позбавляти його волі.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, така доведена й письмовими доказами, дослідженими у ході судового слідства, які судом визнано належними та допустимими.

Так, висновком експерта №33 від 14.03.2018 стверджено, що у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ЗТГК. Переломи 1-2-3 ребер з правого боку. Забій та розрив правої легені. Правобічний гемоторакс. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Закритий перелом правої плечової кістки та правої ключиці. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення, якими могли бути деталі салону автомобіля та вкладаються в строк пригоди, що мала місце 05.01.2018. Вказані тілесні ушкодження являли собою небезпеку для життя в момент спричинення і згідно Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 (п.2.1.1.) кваліфіковані як тяжкі тілесні ушкодження (а.п.37-39);

висновком №75 судової авто технічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля від 06.03.2018 стверджено, що на момент огляду і експертного дослідження , система рульового керування, гальмівна система та ходова частина автомобіля "Фольксваген Гольф 3" д.р.н. НОМЕР_1 , знаходилися в працездатному стані і могли виконувати функції, передбачені конструкцією. До висновку додано фото таблицю із зображенням загального та детального вигляду досліджуваного автомобіля (а.п.40-45, 46-47);

висновком №76 судової авто технічної експертизи від 06.03.2018 стверджено, що в дорожній ситуації, що склалася, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля марки "Фольксваген Гольф 3" д.р.н. НОМЕР_1 , громадянин ОСОБА_4 повинен був діяти згідно вимог пунктів 2.9 (а); 12.4; 10.1 та 12.1 ПДРУ з посиланням на термін "безпечна швидкість", який є в п.1.10 ПДРУ. Технічна можливість уникнути даної пригоди заключається для водія автомобіля марки "Фольксваген Гольф 3" д.р.н. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_4 у виконанні ним вимог пунктів 12.4, 10.1 та 12.1 ПДРУ з посиланням на термін "безпечна швидкість", який є в п.1.10 ПДРУ. З технічної точки зору, причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля марки "Фольксваген Гольф 3" д.р.н. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_4 , який, керуючи даним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не обрав безпечної швидкості руху, що привело до втрати керування автомобілем та виїзду його за межі проїзної частини дороги, де він зіткнувся з газобетонними блоками для будівництва (а.п.48-52);

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.01.2018, стверджено, що ОСОБА_4 , на момент огляду, проведеного о 04 годині 30 хвилин 06 січня 2018 року, перебував у стані алкогольного сп`яніння ( а.п. 61).

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, суд, вважає, обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 , доведеним. Його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України як порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що якщо воно заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є інвалідом), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно.

У відповідності з п.20 Постанови пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року/ із наступними змінами/ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд при призначенні покарання за ст.286 КК України має врахувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до п.4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілій шкоди заподіяної внаслідок злочину, активна участь у всіх витратах, пов`язаних із лікуванням та реабілітацією потерпілої.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є скоєння нам злочину у стані алкогольного сп`яніння.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, отже, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, із застосуванням положень ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 п.1 п.2 ст.76 КК України.

Водночас, суд враховує, що злочин був вчинений обвинуваченим через грубе порушення правил безпеки дорожнього руху, в тому числі, водій ОСОБА_4 ,керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, у населеному пункті рухався із перевищенням дозволеної швидкості, не забезпечив безпеку дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не реагував на її зміну, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Такі дії водія стали причиною заподіяння потерпілій ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що прямо передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта, що склали 2360 гривень, відшкодовано обвинуваченим під час досудового розслідування.

Запобіжний захід, в межах кримінального провадження, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ухвали слідчого судді Рахівського районного суду від 30.03.2018, у виді особистого зобов`язання, втратив свою дію 28.05.2018.

Долю речових доказів, зокрема, автомобіля марки "Фольксваген Гольф 3" реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , суд вирішує наступним чином.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження речовим доказом являється автомобіль марки "Фольксваген Гольф 3", реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , свідоцтво про технічну реєстрацію транспортного засобу зазначеного автомобіля органом досудового розслідування до матеріалів кримінального провадження не додано. Не додано суду й зазначеної у реєстрі матеріалів досудового розслідування ( п.6 розділу ІІ - прийняті процесуальні рішення) постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу від 09.01.2018. Зазначення лише таких відомостей про речовий доказ в обвинувальному акті, не дають суду можливості визначити належність транспортного засобу конкретній фізичній чи юридичній особі, у зв`язку з чим суд, виходячи з положень ст.100 КПК України, вважає за необхідне повернути речовий доказ обвинуваченому ОСОБА_4 .

Будь-які інші речові докази суду не надавались та у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання - 3 (три) роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речовий доказ: автомобіль"Фольксваген Гольф 3" реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , по вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд, протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому ОСОБА_4 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча: ОСОБА_1