Ухвала

10 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 159/272/17
провадження № 51-8561 ск 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 31 травня 2018 року щодо нього.
Згідно зі ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, однак наведених положень процесуального закону засудженим

не дотримано з огляду на таке.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і відповідно до ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не наділений повноваженнями досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Проте у поданій скарзі не міститься обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і необхідності скасування вироку суду першої інстанції на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК. Також не вказано, на які саме доводи суд апеляційної інстанції не надав відповіді.
Крім того зі змісту касаційної скарги вбачаються суперечності, оскільки засуджений вказує на незаконність ухвали суду апеляційної інстанції, просить її скасувати

та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Проте свою вимогу засуджений сформулював про скасування також вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. У зв`язку з чим не зрозуміло, оскаржує засуджений вирок і ухвалу, чи тільки ухвалу.
Допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження, як це передбачено ст. 428 КПК.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 листопада 2017 року

та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 31 травня 2018 року щодо нього залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі не усунення недоліків касаційної скарги в установлений строк, вона буде повернута.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3