Справа № 487/6288/17
Провадження № 1-кп/487/268/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження № 0004011 внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13.10.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженець м. Миколаєва, українець, громадянин України; раніше не судимий; офіційно не працюючий, маючий середню освіту;одружений;має на утриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

ВСТАНОВИВ:

12.10.2017 у вечірній час ОСОБА_6 , знаходячись в трамваї №1, котрий зупинився на трамвайній зупинці на перетині вул. Кузнечна та вул. Комсомольська у м. Миколаєві, побачив потерпілу ОСОБА_5 на шиї якої побачив золотий ланцюжок з хрестиком котра сиділа біля вхідних дверей з лівої сторони від водія трамваю.

У цей час, у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , наблизився до потерпілої ОСОБА_5 та шляхом ривку, відкрито заволодів золотим хрестиком вагою 0,96 грама, 583 проби, вартістю 1055 грн. (відповідно до довідки Національного банку України станом на 12.10.2017 вартість 1 граму золота 583 проби становить 1 099 грн.), котрий знаходився на ланцюжку у потерпілої ОСОБА_5 на шиї.

Після чого, ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав вину в повному обсязі за ч.1 ст. 186 КК України. Пояснив, що знаходився в трамваї №1, наблизився до потерпілої ОСОБА_5 та шляхом ривку, заволодів золотим хрестиком котрий знаходився на ланцюжку у потерпілої ОСОБА_5 на шиї.

Після чого, ОСОБА_6 , з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що знаходилась в трамваї №1 коли до неї наблизився молодий чоловік та шляхом ривку, заволодів золотим хрестиком котрий знаходився на ланцюжку у неї на шиї.

За згодою обвинувачених та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , пояснення потерпілої ОСОБА_5 та матеріали кримінального провадження. Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю, і дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, визнання провини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку в МОНД не перебуває, на обліку в МОПЛ №1 не перебуває.

З урахуванням декількох обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого, активна співучасть у розкритті злочину, визнання провини, суд вважає за можливе виправлення засудженої без застосування до обвинуваченої покарання у вигляді позбавлення волі, та застосувати відносно неї положення ст. 75 КК України, призначивши їй покарання з випробовувальним терміном, та з застосуванням п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

На думку суду застосування саме такого виду та міри основного покарання відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченої та запобігатиме вчиненню нових злочинів, як обвинуваченою, так і іншими особами.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди, суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 129 КПК України та правилами цивільного судочинства, вважаючи, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Цивільний позов ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5000,00 гривень задовольнити частково, в сумі 4203,00 грн., що найшли своє підтвердження суді.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як слідує із змісту ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.п. 1-2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст. 23 ЦК).

Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд бере до уваги характер та обсяг фізичних і душевних страждань потерпілої, їх тривалість, зменшення реалізації звичок, обсяг додаткових зусиль для організації життя, негативні наслідки і вважає, що розмір моральної (немайнової) шкоди яку потрібно стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 складає 1000 грн., яка підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 23, 1167 ЦК України.

Долю речових доказів вирішити на підставі 100 КК України.
Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України , суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покараня з випробовувальним терміном строком на 1 рік 6 місяців.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 вимоги ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 4203,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди

Речовий доказ, а саме ланцюжок виготовлений із металу жовтого кольору, плетіння «Бісмарк», довжиною 50 см. залишити потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1