БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 1-кп/356/75/18
Справа № 356/229/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2018 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

З участю прокурора ОСОБА_3

Захисника ОСОБА_4

Обвинуваченого ОСОБА_5 .

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт, внесений до єдиного реєстру досудових розслідувань за №000010 відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

В С Т А Н О ВИ В :

До Березанського міського суду Київської області надійшов обвинувальний акт, внесений до єдиного реєстру досудових розслідувань за №000010 відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Завданням кримінального провадження є захист будь - якої особи від кримінальних правопорушень, охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, що до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час закінчення досудового розслідування та звернення до суду прокурора з обвинувальним актом.

Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Згідно з п. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, які мають значення для кримінального правопорушення.

При цьому, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які виходячи зі змісту, має містити обвинувальний акт в формулюванні обвинувачення, з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, - покладається на слідчого, прокурора.

Аналіз обвинувального акту у даному кримінальному провадженні вказує на те, що прокурором не було дотримано вимог закону, оскільки він не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення, тобто відображати всі елементи складу злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Як вбачається з наданого обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони хуліганства є вчинення таких умисних дій, що супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про хуліганство» від 22.12.2006 р. № 10 за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Кримінальне караним є саме грубе порушення громадського порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів тощо. Таким чином, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші суспільні відносини, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.

Водночас, в наданому суду обвинувальному акті формулювання обвинувачення в частині посилання на об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, не міститься вказівки на те, в чому саме проявилась особлива зухвалість обвинуваченого, грубість порушення ним громадського порядку з огляду, зокрема, на істотність заподіяної шкоди, чи наявність умислу в обвинуваченого на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій.

Окрім того суд зазначає, що правова кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак.

Натомість, формулюючи обвинувачення прокурор констатує, що вищевказані протиправні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 КК України, однак не зазначає при цьому кваліфікуючих ознак.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісний і повний її захист.

У рішенні від 25.07.2000 р., ухваленому у справі «Матточча проти Італії» зазначено: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції.»

Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним. Адже відповідно до ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, статті відповідного закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, адже правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Враховуючи викладене, викладеного, керуючись ст.ст.91, 92, 290, 291, 314, 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України повернути прокурору.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Київської області через Березанський міський протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1