Справа № 683/563/17
1-кп/683/16/2018

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2018 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3
сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_11
його захисника ОСОБА_12
перекладачів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Баку Республіки Азербайджан, вірменин, громадянин Вірменії, з середньою освітою, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, до попереднього ув`язнення офіційно не працював, тимчасово проживав по АДРЕСА_1 , судимий 22 травня 1997 року Жовтневий районним судом міста Дніпропетровська за ст. ст. 17, 141 ч. 3, 141 ч.3, 144 ч. 2, 42 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна, звільнений 23 грудня 2004 року по відбуттю строку покарання; 26 вересня 2005 року Харківським районним судом м. Харкова за ст. 187 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений 21 березня 2008 року по відбуттю строку покарання; 30 червня 2010 року Нахімовським районним судом м. Севастополь за ст. ст. 186 ч. 2, 190 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки; 23 травня 2011 року Нахімовським районним судом м. Севастополь за ст. ст. 185 ч. 3, 190 ч. 2, 263 ч. 1, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 29 січня 2016 року по відбуттю строку покарання,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,
1. Обвинувачений ОСОБА_11 05.12.2016 близько 19 год., перебуваючи в квартирі потерпілої ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів та з метою власної наживи, зі столу на кухні, де спільно з потерпілою вживав алкогольні напої, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно викрав належний останній мобільний телефон марки «Samsung», моделі «SM-G355 H GALAXY», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 2971 грн., в якому знаходився стартовий пакет мобільного оператора «Київстар», вартістю 15 грн. та мобільного оператора «МТС Україна», вартістю 15 грн., на рахунку яких були відсутні грошові кошти, а також грошові кошти в сумі 500 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 3501 грн.
В подальшому викрадений телефон ОСОБА_11 збув, а виручені кошти витратив на власні потреби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 не визнав вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні за недоведеністю. Підтвердив, що ввечері 05 грудня 2016 року був у гостях потерпілої ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_3 , де разом з іншими гостями відпочивав, вживаючи алкоголь. Заперечив викрадення мобільного телефону марки «Samsung» та 500 грн. Вказав, що бачив, як дитина гралась телефоном потерпілої ОСОБА_8 , а точніше її співмешканця ОСОБА_16 , який їй його подарував, а потім поклала його на стіл. Підтвердив, що спілкувався з своїми рідними з приводу відшкодування заявленої шкоди, що останні й зробили.
Незалежно від показань обвинуваченого, його винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що в другій половині дня 05 грудня 2016 року в неї вдома по АДРЕСА_2 перебували двоє її неповнолітніх дітей, співмешканець ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 з дітьми. Дорослі вживали алкоголь. ОСОБА_11 сидів у кутку на кухні поблизу місця (столу), на якому лежав її мобільний телефон марки «Samsung», моделі «SM-G355 H GALAXY» чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , під яким знаходились грошові кошти у сумі 500 грн. Спочатку пішла з квартири ОСОБА_19 з дітьми. Телефон і гроші залишались на місці. Після того, як пішли ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , вона виявила відсутність свого телефону та грошей в сумі 500 грн. Подзвонивши з іншого телефону на свій номер, абонент вже був поза зоною досяжності. Підтвердила, що знайомі обвинуваченого ОСОБА_11 сказали, що останній повернути вже телефон не може, тому відшкодували 3500 грн. завданої загальної шкоди, в зв`язку з чим відмовилась від позову. Повідомила, що на наступний день дала ОСОБА_17 для покупки продуктів інших 500 грн., на які натякає обвинувачений, які також зникли, проте вона з приводу них претензій немає, так як вона сама їх віддала.
Аналогічні показання в судовому засіданні надали свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 . Крім того останній сказав, що на наступний день бачив грошові кошти у ОСОБА_11 , хоча напередодні у останнього коштів взагалі не було. Також повідомив, що бачив у ОСОБА_11 мобільний телефон не сенсорний, а на кнопках, з приводу якого той повідомив, що це телефон сусідки ОСОБА_8 .
Довідкою про вартість ФОП « ОСОБА_20 » від 27.01.2017, що станом на 05.12.2016 вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy SM-G355H» - 2970 грн.; стартового пакету «Київстар» - 15 грн.; стартового пакету МТС 15 грн.
Розташування за столом обвинуваченого ОСОБА_11 поряд місця, де знаходився мобільний телефон та гроші, зникнення даних матеріальних цінностей після того, як він пішов, послідовні покази потерпілої ОСОБА_8 про те, що вона і він знають, що саме він їх викрав, відшкодування рідними обвинуваченого завданої викраденням загального збитку, який останній назад не вимагав, дані вищевказаних доказів надали достатній об`єм інформації, яка співпала щодо хронології події, послідовність дій та відповідної деталізації з прив`язкою до часу та місця події, що дають суду підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_11 здійснив даний злочин, а заперечує його вчинення, щоб уникнути кримінальної відповідальності.
2. Крім того 20.12.2016 біля 11 год. обвинувачений ОСОБА_11 , перебуваючи в квартирі ОСОБА_21 в АДРЕСА_1 , діючи з корисливих мотивів та з метою власної наживи, із правої зовнішньої кишені куртки потерпілої ОСОБА_7 , що висіла в коридорі на вішалці, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Samsung SM-G355 H GALAXY», білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_3 , ІМЕІ НОМЕР_4 , вартістю 2699 грн, в якому знаходився стартовий пакет «Київстар», вартістю 15 грн., на рахунку якого були відсутні грошові кошти, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 2714 грн.
В подальшому викраденим телефоном ОСОБА_11 розпорядився на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 винність в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому суспільно небезпечному діянні та надав суду показання про те, що в денну пору дня 20 грудня 2016 року, перебуваючи в квартирі ОСОБА_21 по АДРЕСА_1 непомітно викрав з зовнішньої кишені куртки потерпілої ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Samsung SM-G355 H GALAXY» білого кольору, який в подальшому було здано в ломбард.
Незалежно від зізнавальних показань обвинуваченого, його винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Потерпіла ОСОБА_7 суду повідомила, що в денну пору дня 20.12.2016 прийшла прибирати у квартирі АДРЕСА_4 , в якій проживала інвалід І групи ОСОБА_21 , що перебувала на обліку у відділені соціальної допомоги інвалідам Територіального центру обслуговування одиноких осіб та інвалідів. У квартирі перебував ОСОБА_11 , якого вона раніше неодноразово бачила у квартирі ОСОБА_21 . Свій мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-G355H Galaxy Core 2» білого кольору вона залишила в куртці на вішалці у прихожій. Як тільки вона приступила до роботи ОСОБА_11 вдягнувся і вийшов з квартири. Після завершення прибирання вона виявила відсутність свого мобільного телефону. До квартири більше ніхто не заходив, а двері її були замкнені на замок. ОСОБА_21 була увесь час в полі зору і викрасти телефон не могла.
Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні надав показання про те, що у грудні 2016 року близько 12 год. поблизу торгівельного центру по вул. Ессенська, 2 м. Старокостянтинова зустрів свого знайомого ОСОБА_11 , який попросив його здати у ломбард мобільний телефон своєї дівчини, оскільки він втратив свій паспорт. Він погодився та здав сенсорний телефон у ломбард «Комод», що заходиться на Алеї Хохтіфф м. Старокостянтинова неподалік бару «Корона». Отримані гроші в сумі 400 грн. та квитанцію він віддав ОСОБА_11 .
Протоколом прийняття заяви про злочин №6631 від 20.12.2016, згідно якого ОСОБА_7 вказувала, що 20.12.2016 близько 11 год. 25 хв. у квартирі ОСОБА_21 по АДРЕСА_1 чоловік віком близько 40 років середнього зросту, середньої тілобудови, який відзивався на ім`я « ОСОБА_23 » викрав з кишені її куртки мобільний телефон.
Копією гарантійного талону ТОВ «Алло» від 04.08.2015 на мобільний телефон G355 серійний номер НОМЕР_5 та копіями ІМЕІ НОМЕР_3 , ІМЕІ НОМЕР_4 .
Листом Повного Товариства «Ломбард Регіональний» ПП «Златодар 585» і Компанія» (мережа ломбардів «Комод»), згідно якого ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звертався до ломбардного відділення №11 Товариства (Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. Алея Хохтіфф,18) 20.12.2016 та уклав договір №011161936 про надання фінансового кредиту у розмірі 400 грн. під заклад мобільного телефону «Samsung SM-G355H Galaxy» білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_6 . ОСОБА_22 30.12.2016 викупив закладене майно.
Оригіналом специфікації до Договору № 011161939 від 20.12.2016 про закладення ОСОБА_22 мобільного телефону SAMSUNG G355 H imei НОМЕР_6 за 400 грн.
Довідкою вартості «ПП ОСОБА_24 » від 05.01.2017, що вартість мобільного телефону «Samsung SM-G355H Galaxy», станом на 20.12.2016, становила 2699 грн. Вартість стартового пакету «Київстар» - 15 грн.
Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно доведена, тому його дії за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно.
3. Крім того 02.01.2017 обвинувачений ОСОБА_11 , діючи з корисливих мотивів та з метою власної наживи, маючи намір викрасти ноутбук потерпілої ОСОБА_25 та достовірно знаючи, що він перебуває у належній їй квартирі АДРЕСА_5 , де перебувають малолітні діти, біля 23 год. прийшов до квартири та шляхом обману малолітнього ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проник до приміщення, де в його присутності, який в силу малолітнього віку не розумів протиправність дій ОСОБА_11 , умисно, таємно, повторно викрав ноутбук марки «ASUS», вартістю 6000 грн. та роутер «Інтертелеком» із абонентським номером НОМЕР_7 , вартістю 1100 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_25 майнової шкоди на загальну суму 7100 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, вважаючи кваліфікацію його дій невірною за ч. 3 ст. 185 КК України, так як в силу близьких відносин з потерпілою, мав вільний доступ до її житла квартири АДРЕСА_5 , тому вбачає та визнає свою вину за ч. 2 ст. 185 КК України, як повторність вчинення крадіжки. Пояснив, що в нічний час 02 січня 2017 він з потерпілою та її знайомими відпочивали в одному із барів міста. Через деякий час він пішов звідти на вищевказану квартиру, де вони попередньо домовились зустрітись. Двері квартири відкрив малолітній син потерпілої, він вільно зайшов в квартиру, так як його там всі знають. В квартирі прочекав хвилин 15-20, не дочекавшись потерпілої, сказав малолітньому синові потерпілої, що мати сказала дати йому ноутбук марки «Asus» та роутер «Інтертелеком». Вказав, що його родичі відшкодували потерпілій всю завдану шкоду.
Незалежно від показань обвинуваченого, його винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Потерпіла ОСОБА_27 подала до суду заяву, якою просила справу розглянути без її участі, позов задовольнити, при призначенні покарання поклалась на розсуд суду.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_29 повідомили, що в нічний час разом з ОСОБА_27 та ОСОБА_11 святкували новорічні свята 2017 року в місцевому барі «Романтика», де вживали алкогольні напої. Через деякий час останній залишив приміщення бару. На наступний день ОСОБА_27 повідомила, що ОСОБА_11 без її дозволу повернувся до неї додому, обманувши дітей, зайшов в квартиру та звідки викрав ноутбук «ASUS» та інтернет роутер. Дітям він сказав, що ноутбук треба «для тьоті ОСОБА_30 », не уточнивши для якої з них. ОСОБА_25 була обурена такою поведінкою ОСОБА_11 .
Протоколом прийняття заяви ОСОБА_25 про злочин від 03.01.2017, згідно якого в період часу з 22 год. 00 хв. 02.01.2017 по 00 год. 30 хв. 03.01.2017 чоловік кавказької зовнішності на ім`я « ОСОБА_23 », шляхом вільного доступу, з квартири АДРЕСА_5 викрав ноутбук марки «Asus» та роутер «Інтертелеком».
Довідкою вартості «ФОП ОСОБА_20 » від 12.01.2017, згідно якої вартість ноутбука ASUS становить 6000 грн., а роутера «Інтертелеком» - 1100 грн.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_11 про відсутність проникнення у житло, з тих підстав, що він мав вільний доступ до житла потерпілої, попередньо домовився з нею зустрітись в квартирі, де чекав її 15-20 хвилин та не дочекавшись, вирішив викрасти техніку, розцінюються судом критично. У суду відсутні підстави вважати, що потерпіла дозволила обвинуваченому в нічний час прийти до неї додому, де самі перебувають троє малолітніх дітей, тим більше незрозуміло, щоб могло завадити потерпілій разом з обвинуваченим повернутися в квартиру чи дати ключі від дверей, щоб не розбудити дітей. У випадку наявності домовленості зустрітись, логічно було б передзвонити потерпілій для з`ясування ситуації, натомість, обвинувачений пробув в квартирі кілька хвилин, поспішно залишив квартиру після заволодіння обманом технікою. На підтвердження відсутності дозволу потерпілої обвинуваченому самостійно прийти в нічний час в квартиру свідчить реакція потерпілої після даної події (обурення на дітей, звернення до поліції), тому суд прийшов до висновку, що обвинувачений без відома потерпілої повернувся до квартири останньої з метою незаконного заволодіння комп`ютерною технікою, обманом малолітньої дитини проник в квартиру та заволодів майном, а невизнання вини розцінюється судом як намір уникнути більш суворого покарання.
Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло доведена, тому його дії за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно.
4. Крім того на початку травня 2016 року ОСОБА_31 за усної домовленості про щомісячну орендну плату, передала ОСОБА_11 у користування автомобіль марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_8 , з ключами від замка запалення та свідоцтвом про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_9 .
20.05.2016 близько 18 год. обвинувачений ОСОБА_11 , перебуваючи по АДРЕСА_6 , шляхом обману та зловживання довірою, під виглядом власного, продав потерпілому ОСОБА_9 автомобіль марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_8 , за 300 доларів США та 600 грн., передавши останньому ключі від замка запалення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 .
ОСОБА_9 , не будучи обізнаним про те, що придбаний ним автомобіль марки «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_8 , належить ОСОБА_31 , за місцем свого проживання по АДРЕСА_6 , самостійно відремонтував двигун вказаного автомобіля, затративши 3000 грн. на запасні частини. 18.06.2016 ОСОБА_9 даний автомобіль, ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, повернув безоплатно законній власниці ОСОБА_32 .
Виручені кошти за автомобіль марки «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_8 , ОСОБА_11 витратив на власні потреби та будь-яких заходів, щодо повернення грошових коштів не здійснив, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 300 доларів США, що по курсу НБУ, станом на 20.05.2016, становило 25 грн. 26 коп. за один долар США, тобто 7578 грн.,та 600 грн., а всього на загальну суму 8178 грн.
Незалежно від показань обвинуваченого, його винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні надала покази про те, що являлась власником автомобіля марки «ВАЗ 2106» червоного кольору, який на даний час вже покійний чоловік ОСОБА_37 усно передав в оренду ОСОБА_11 . Мали місце випадки, коли останній уникав контакту з чоловіком, не сплачував орендної плати. Підтвердила, що виявила свій автомобіль у ОСОБА_9 , який після встановлення її права власності на нього, повернув їй автомобіль. В подальшому даний автомобіль вона продала невідомій особі.
Факт купівлі у обвинуваченого ОСОБА_11 потерпілим ОСОБА_9 автомобіля марки «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_8 підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_38 та ОСОБА_39 . При цьому вказали, що ОСОБА_11 заявляв, що він хоче продати автомобіль, що ними було сприйнято так, що він є власником, а тому продає автомобіль.
Протоколом прийняття заяви про злочин №304 від 16.01.2017, згідно якого 20.05.2016 близько 18 год. 00 хв. по пров. Мирному, 3/1 м. Старокостянтинова ОСОБА_11 , під приводом продажу автомобіля ВАЗ 2106, заволодів грошовими коштами в сумі 300 доларів США та 600 грн.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини, суд оцінює критично. Обвинувачений ОСОБА_11 , заявляючи себе орендарем даного автомобіля, не надав суду та судом не здобуту доказів на підтвердження орендних відносин з правом подальшого викупу, зокрема, невідомі орендна плата, терміни сплати оренди, ціна викупу автомобіля. Надані ним показання непослідовні, нелогічні, суперечливі, не перебувають в єдиному логічному зв`язку. Так, він без відома та дозволу ОСОБА_40 продав автомобіль, при цьому мав намір гроші від його продажу йому повернути, проте не встиг. Власниці ОСОБА_31 в подальшому також нічого не повідомив, гроші не повернув, не висловлював претензій щодо того, що остання без врахування його прав орендаря автомобіля, продала його. Фактично встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 без відома та дозволу власника автомобіля під виглядом власного автомобіля продав його, гроші використав на власні потреби, не вживши жодних дій для відшкодування його вартості власнику. Невизнання вини суд розцінює як намір уникнути відповідальності.
Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно доведена, тому його дії за ч. 2 ст. 190 КК України кваліфіковані вірно.
5. Крім того в кінці третьої декади серпня 2016 року обвинувачений ОСОБА_11 , діючи з корисливих мотивів та з метою власної наживи, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, під приводом ремонту автомобіля «Renault» моделі «Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_10 , що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_11 належить ОСОБА_41 та яким, згідно довіреності серії НАМ № 977305 від 21.04.2015, посвідченої приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_42 , розпоряджався ОСОБА_10 , в АДРЕСА_7 , отримав від останнього ключі від замка запалювання до зазначеного автомобіля.
07.09.2016 біля 19 год. ОСОБА_11 , знаходячись на території домогосподарства по АДРЕСА_8 , з метою власної наживи, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом автомобіль марки «Renault» моделі «Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_10 , продав без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу для ОСОБА_43 за 500 доларів США, який останній відбуксирував до місця свого проживання по АДРЕСА_9 , а в подальшому перепродав його невстановленій особі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, вважаючи кваліфікацію його дій невірною з ч. 2 ст. 289 КК України, натомість, вбачає та визнає свою вину за ст. 356 КК України. Пояснив, що з потерпілим ОСОБА_10 перебуває в дружніх відносинах. Тому він дозволив йому користуватися належним йому автомобілем марки автомобілем «Renault» моделі «Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_10 , який потребував ремонту, в чому він йому обіцяв допомогти, для чого отримав від потерпілого ключі від замка запалювання. Натомість, без відома останнього він продав ОСОБА_44 даний автомобіль, при цьому написав розписку, зазначивши себе під вигаданим прізвищем « ОСОБА_45 ». Обіцяв потерпілому повернути викрадений автомобіль.
Незалежно від показань обвинуваченого, його винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що 21.04.2015 його матір`ю ОСОБА_46 за довіреністю придбано для нього за 5200 доларів США автомобіль марки «Renault» моделі «Kangoo» білого кольору НОМЕР_10 . 15 жовтня 2016 року в обідню пору в районі «Нового міста» по пров. Калініна м. Старокостянтинова з власної необережності він допустив зіткнення з парканом домогосподарства, внаслідок чого пошкодив передню праву частину даного автомобіля (крило, фару, обірвало тягу). З обвинуваченим ОСОБА_11 знайомий з весни 2016 року, підтримував зв`язок по телефону та періодично з ним разом відпочивали. Знаючи про пошкодження автомобіля, обвинувачений ОСОБА_11 пропонував допомогу в його ремонті, так як мав знайомих, які можуть відремонтувати та пофарбувати автомобіль. В даному автомобілі він дозволив зберігати речі і для того, щоб їх забрати він дав йому ключі від автомобіля. Пізніше при зустрічі обвинувачений ОСОБА_11 повідомив, що автомобіль перетягнув у майстерню, де його ремонтують. В двадцятих числах жовтня 2016 року він від знайомих дізнався, що обвинувачений ОСОБА_11 продав його автомобіль за 500 доларів США невідомій особі. Будь-яких боргових зобов`язань перед обвинуваченим ОСОБА_11 він не мав та не має і дозволу останньому на користування, тим більше на продаж свого автомобіля не надавав. Технічний паспорт на викрадений автомобіль знаходиться у нього. Завдану шкоду не відшкодовано, тому підтримав заявлений позов.
Дані обставини в судовому засіданні підтвердив брат потерпілого свідок ОСОБА_47 .
Свідок ОСОБА_48 суду показав, що він працює в ТОВ «Нарс-Авто» механіком і вкінці літа - на початку осені 2016 року до нього на роботу прийшов ОСОБА_11 та попросив з ним поїхати оглянути автомобіль «Рено Кенгу» з метою подальшого його ремонту. На автомобілі «таксі» вони приїхали в приватний сектор поблизу ЗОШ №3 м. Старокостянтинова і в гаражі, що розташований на території одного із домогосподарств, він побачив битий у передню-праву частину автомобіль «Рено Кангу» білого кольору. На прохання ОСОБА_11 він поміняв рульову тягу, за що той йому заплатив 50 чи 100 грн.
Показаннями свідка ОСОБА_43 , який повідомив, що в вересні 2016 року за пропозиції ОСОБА_11 погодився купити у нього за 1000 доларів США автомобіль «Рено Кангу» білого кольору д.н. НОМЕР_10 , останній запевняв, що автомобіль не крадений. Передня частина автомобіля була пошкоджена (відсутній бампер, пошкоджена ходова частина та двигун). Оскільки техпаспорт на даний автомобіль був відсутній, то він надав ОСОБА_11 лише 500 доларів США. Було домовлено, що решту 500 доларів США він віддасть після передачі технічного паспорта, який зі слів ОСОБА_11 залишився в його куртці, яку випадково забрав знайомий та поїхав в РФ. Повіривши йому на слово, він відбуксирував даний автомобіль до себе додому, в чому йому допомагав ОСОБА_49 . В подальшому він декілька разів телефонував ОСОБА_11 , але безрезультатно, той йому так і не віддав техпаспорта. Пізніше він телефоном спілкувався з особою, яка назвала себе власником автомобіля і той повідомив, що продав його за дорученням. Зрозумівши, що техпаспорта він не отримає, на початку листопада 2016 року він виставив оголошення в інтернеті та продав даний автомобіль невідомому чоловіку за 500 доларів США. Також підтвердив, що ОСОБА_11 власноручно написав йому розписку про отримання грошових коштів, як оплату за автомобіль «Рено Кангу» білого кольору д.н. НОМЕР_10 , та поставив свій підпис від імені «Мелкумяна».
Вказані обставини підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_49 .
Даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_10 про злочин № 5672 від 02.11.2016, згідно якого на початку жовтня 2016 року малознайомий чоловік на ім`я « ОСОБА_23 » шахрайським способом заволодів його автомобілем марки «Renault» моделі «Kangoo» білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_10 ., а в подальшому даний автомобіль продав для невідомих осіб.
Світлокопією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_11 від 27.12.2014 автомобіля марки «Renault» моделі «Kangoo», білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_50 .
Світлокопією нотаріально завіреної Довіреності від 21.04.2015, наданої ОСОБА_51 на ім`я ОСОБА_46 та ОСОБА_10 строком на 10 років з правом розпоряджатися автомобілем марки «Renault» моделі «Kangoo», білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_10 та передоручення й використанням автомобіля за кордоном.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.01.2017 та додатком до нього, згідно якого свідок ОСОБА_52 на фото №2 впізнав особу на ім`я « ОСОБА_23 », тобто ОСОБА_11 .
Протоколом тимчасового доступу до документів від 31.01.2017 з описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 31.01.2017 та світлокопією розписки від 07.09.2016, написаної ОСОБА_11 від імені ОСОБА_53 щодо отримання грошових коштів в сумі 500 доларів США за автомобіль марки «Renault» моделі «Kangoo», білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_10 .
Протоколом отримання експериментальних зразків почерку ОСОБА_11 від 22.02.2017.
Висновком експерта №34 П від 03.03.2017, згідно якого рукописний текст в розписці ОСОБА_53 від 07.09.2016 виконаний ОСОБА_11 , як і підпис в нижній частині розписки.
Оригіналом розписки від 07.09.2016 в конверті.
Листом Територіального сервісного центру №6844 від 29.12.2016 №31/22/4-24, що автомобіль марки «Renault» моделі «Kangoo», білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_10 зареєстрований за ОСОБА_54 .
Об`єктивна сторона незаконного заволодіння транспортним засобом виражається вчиненням дій по вилученню транспортного засобу, що може здійснюватися шляхом запуску двигуна чи на буксирі з допомогою іншого транспортного засобу, може вчинятися таємно чи відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою. Вина особа не має права використовувати транспортний засіб для поїздки на ньому і розуміє протиправність своїх дій. Незаконне заволодіння транспортного засобу може вчинятися з будь-якою метою або мотивом. Метою може бути вилучення з подальшим оберненням на свою користь чи користь інших осіб. Жодних прав на автомобіль у обвинуваченого ОСОБА_11 не було, що виключає підстави вбачати в його діях ст. 356 КК України.
Судом встановлено, що потерпілий не надавав дозволу обвинуваченому на використання автомобіля для поїздки, транспортування. Невизнання вини суд розцінює як намір уникнути відповідальності.
Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно доведена, тому його дії за ч. 2 ст. 289 КК України кваліфіковані вірно.
Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч.2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
6. Органом досудового розслідування ОСОБА_11 інкримінується у вину те, що він 07.01.2017 біля 18 год. 30 хв., діючи з корисливих мотивів та з метою власної наживи, маючи намір заволодіти грошовими коштами, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_25 , повідомив їй, що поверне ноутбук марки «ASUS», який викрав 02.01.2017 та для цього йому потрібно повернути грошові кошти, оскільки ноутбук залишив під заставу. Біля будинку АДРЕСА_10 , отримавши від ОСОБА_25 грошові кошти в сумі 600 грн., ОСОБА_11 умисно, повторно, шляхом обману, заволодів ними, чим спричинив потерпілій ОСОБА_25 майнової шкоди на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 категорично заперечив вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.
Потерпіла ОСОБА_27 подала до суду заяву, якою просила справу розглянути без її участі, позов задовольнити, при призначенні покарання поклалась на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_55 вказав, що на таксі підвозив ОСОБА_11 по місту в район цукрового заводу, де той, вийшов з машини та на протязі 15 20 хвилин спілкувався з невідомою жінкою. В подальшому вони поїхали в район жовтневого містечка. Останній розраховувався великою купюрою, оскільки віддавав здачу. В руках велико габаритних речей у нього не було.
Згідно даних протоколу прийняття у ОСОБА_25 заяви про злочин №118 від 07.01.2017, вона повідомила, 07.10.2016 близько 18 год. 40 хв. біля будинку №5 по провулку Гольдфадена м. Старокостянтинова малознайомий на ім`я « ОСОБА_23 » шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами в сумі 600 грн.
7. Крім того органом досудового розслідування ОСОБА_11 інкримінується у вину те, що він 17.11.2016 біля 15 год., перебуваючи біля «Торгівельного Центру», що по вул. Ессенська 2, м. Старокостянтинів, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою, під приводом ремонту аудіо-динаміка, отримав від потерпілої ОСОБА_56 належний останній мобільний телефон марки«Nokia»» моделі «Lumia 520», вартістю 2500 грн., та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_57 майнової шкоди на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 категорично заперечив вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та пояснив, що ОСОБА_58 сама дала йому поламаний телефон на ремонт, який він віддав на ремонт і звідти його не забирав. Натомість, ОСОБА_58 наступного дня виїхала з міста.
Потерпіла ОСОБА_58 подала до суду заяву, якою просила справу розглянути без її участі, позов задовольнити, при призначенні покарання поклалась на розсуд суду.
Доказами заявлені протокол прийняття у ОСОБА_56 заяви про злочин №251 від 14.01.2017, згідно якого в середині листопада 2016 року біля «Торгівельного центру» по вул. Ессенська, 2 м. Старокостянтинова чоловік на ім`я « ОСОБА_23 » під приводом ремонту телефону шахрайським шляхом заволодів її мобільним телефоном марки «Нокія Люмія 520» сенсорного типу, чорно-жовтого кольору; довідка вартості «ПП ОСОБА_24 » від 14.01.2017, згідно якої вартість мобільного телефону марки «Nokia» моделі «Lumia 520», станом на 01.11.2016, становила 2500 грн.
Вказані діяння кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.
Однак обвинувачення в цій частині не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки стороною обвинувачення відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України належними, допустимими та достовірними доказами не доведено.
Відповідно до положень ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону особисто дослідити в судовому засіданні всі зібрані у кримінальному провадженні докази шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису й демонстрації відеозапису. Правило про безпосередність дослідження всіх доказів у кримінальному провадженні покликане забезпечити пряме, вільне від суб`єктивного впливу осіб, які провадили досудове розслідування, сприйняття учасниками судового провадження (перш за все судом) всіх обставин кримінального провадження. Безпосереднє дослідження всіх доказів у судовому засіданні є важливою умовою їх одностайного сприйняття судом та іншими учасниками судового провадження, засобом усунення сумнівів і неясностей.
Враховуючи зазначені вище обставини суд позбавлений можливості вважати, що стороною обвинувачення доведено винуватість ОСОБА_11 в інкримінованому йому кримінальних правопорушеннях (по епізодах 17.11.2016 та 07.01.2017),передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.
Виходячи з вимог п. 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Грабчук проти України" від 21 вересня 2006 року, відповідно до яких Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року має бути інтерпретована у такий спосіб, щоб гарантувати права, здійснення яких буде практичним та результативним, а не теоретичним та таким, що вводить в оману; це також застосовується до права, висвітленого у п. 2 ст. 6 Конвенції, та з огляду на вимоги ст. 62 Конституції України, п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» від 1 листопада 1996 року № 9, ч. 4 ст. 17 та ч. 3 ст. 373 КПК України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено причетність ОСОБА_11 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України (по епізодах 17.11.2016 та 07.01.2017), враховуючи положення п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29 червня 1990 року № 5.
У зв`язку з чим за цією статтею ОСОБА_11 по епізодах 17.11.2016 та 07.01.2017 підлягає виправданню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Цивільні позови потерпілої ОСОБА_25 в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 600 грн. та потерпілої ОСОБА_56 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2500 грн. залишити без розгляду.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, те, що обвинувачений раніше на протязі двадцяти років був чотири рази судимий за умисні корисливі середньої тяжкості та тяжкі злочини до реальної міри покарання (позбавлення волі), звільнявся по відбуттю строку покарання, та з не знятою і непогашеною у встановленому законом порядку судимістю на протязі року після звільнення з місця позбавлення волі, належних висновків не зробив, продовжив злочинну діяльність, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, частково визнав вину, розкаявся в частині визнаної вини, частково відшкодував шкоду, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає часткове визнання вини та щире каяття в частині визнаного, часткове відшкодування шкоди.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочину.
За вищевказаних обставин суд прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в ізоляції від суспільства.
На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчинення нових злочинів як самими обвинуваченими, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Оскільки призначається покарання у вигляді реального позбавлення волі, а ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ухилення від суду, продовження злочинної діяльності) не змінилися, з метою забезпечення виконання вироку на підставі п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, суд вважає на необхідне до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому запобіжний захід тримання під вартою.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому строк цього попереднього ув`язнення для обвинуваченого з 13 січня 2017 року по 20 червня 2017 року, підлягає зарахуванню у строк відбуття ним покарання з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати (витрати на залучення експертів) в сумі 880,40 грн. у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,
засудив:
Визнати ОСОБА_11 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190 КК України (по епізодах 17.11.2016 та 07.01.2017) та виправдати його за недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, призначивши йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі
- за ч. 3 ст. 185 КК України чотири роки позбавлення волі
- за ч. 2 ст. 190 КК України два роки позбавлення волі
- ч. 2 ст. 289 КК України п`ять років три місяці позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити п`ять років три місяці позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 13 січня 2017 року, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 13 січня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до 07 травня 2018 року один день.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили для ОСОБА_11 залишити попередній тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 2714 грн. матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_25 7100 грн. матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 8178 грн. матеріальної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_25 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 600 грн. залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_56 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2500 грн. залишити без розгляду.
Закрити провадження за цивільним позовом ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3501 грн.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави судові витрати на залучення експертів в розмірі 880,40 грн.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка утримується під вартою, протягом 30 днів з дня вручення їй копії вироку.

Суддя _______________