справа № 489/3228/18
кримінальне провадження
№1-кс/489/1135/18
УХВАЛА
Іменем України

09 липня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:
прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про арешт майна
встановив:
СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 13.03.2018, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 190 КК України, а саме підбурювання до надання неправомірної вигоди судді Заводського районного суду м. Миколаєва, тобто службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їх службового становища та у заволодінні чужим майном, шляхом обману.

19.05.2018 в ході обшуку затриманого ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , між під`їздами № 2 та № 3 будинку № 63, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, із застосуванням люмінесцентної лампи було оглянуто особистий одяг ОСОБА_4 та зафіксовано сліди речовини світло-зеленого кольору (люмінесцентної фарби), якою були помічені заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у сумі 1000,00 доларів США, як предмет неправомірної вигоди.

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, а саме на одяг ОСОБА_4 у вигляді штанів та футболки, які мають на собі сліди речовини світло-зеленого кольору (люмінесцентної фарби), якою були помічені заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у сумі 1000,00 доларів США, як предмет неправомірної вигоди.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначив, що висновком експерта № 709 від 25.05.2018 встановлено, що на грошових коштах у сумі 1000,00 доларів США, банкнотами номіналом 100 (сто) доларів США кожна, які були вилучені з місця події, брюках сірого кольору та футболці чорного кольору, в які був одягнутий ОСОБА_4 , аркуші паперу формату А4, який міститься відбір зразка спец засобу, зразку чистого паперу формату А4, виявлені сліди спеціальних хімічних речовин люмінофорів жовто-зеленого кольору, які мають спільну родову належність за хімічним між собою та з спеціальною хімічною речовиною, яка використовувалась при помітці грошових коштів.

Таким чином, слідчий вважає, що одяг вилучений у ОСОБА_4 зберіг на собі сліди вчиненого ним кримінального правопорушення та може бути використаний як доказ факту та обстави вчинення ним кримінального правопорушення.

Прокурор клопотання слідчого підтримав та просив задовольнити з підстав наведених у клопотанні.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечували з підстав, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 23.05.2018 прокурору уже було відмовлено в задоволенні арешту майна, а також з тих підстав, що дане кримінальне провадження, з огляду на пред`явлену ОСОБА_4 підозру підслідне НАБ України та САП , а тому прокурор та слідчий в даному провадженні не є уповноваженими особами, а тому не мають процесуального права звертатися до суду з таким клопотанням.

Вислухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали клопотання, вважаю клопотання таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на вищезазначені обставини, надані докази в їх сукупності, а також на те, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки є достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, слідчий суддя з метою забезпечення збереження речових доказів, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для накладення арешту на вищезазначене майно.
Доводи сторони захисту про те, що відсутні підстави для задоволення клопотання про арешт майна з тих підстав, що раніше іншим слідчим суддею уже вирішувалося аналогічне клопотання слідчого в задоволенні якого було відмовлено та прокурором не було оскаржено процесуальне рішення слідчого судді в апеляційному порядку, суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається з ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 23.05.2018 в задоволенні клопотання було відмовлено так як незрозуміло, який орган здійснює досудове розслідування, що перешкоджало розгляду клопотання.
Також, з огляду на суб`єкта злочину і пред`явлену ОСОБА_4 підозру, суд не погоджується з твердженням сторони захисту про підслідність даного кримінального провадження НАБ України та САБ.

Керуючись ст.ст. 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя -

постановив:
Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на одяг ОСОБА_4 , який був вилучений під час обшуку затриманої особи у кримінальному провадженні № 0000015 від 13.03.2018, у вигляді штанів сірого кольору та футболки чорного кольору, які мають на собі сліди речовини світло-зеленого кольору (люмінесцентної фарби), якою були помічені заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у сумі 1000 доларів США.

Накладення відповідно до цієї ухвали арешту здійснити з тимчасовим позбавленням можливості відчужувати, користуватись та розпоряджатись вказаними майном до скасування арешту майна у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим та може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1