Справа № 639/1028/18
Провадження № 1-кп/639/278/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за № 0000039 від 05.01.2018 року у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Пісочин Харківського району Харківської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше неодноразово судимого, 13 листопада 1992 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст. 94 КК України до 7 років позбавлення волі; 22 травня 2000 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 17, ч. 1 ст. 215-3 КК України до 1 року позбавлення волі; 18 січня 2001 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 142 КК України до 3 років позбавлення та конфіскації майна; 28 квітня 2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 05 грудня 2006 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 27 березня 2007 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 02 лютого 2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; 31 липня 2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту; 16 листопада 2014 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за злочини з корисливих мотивів, останній раз: 16 листопада 2014 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків не зробив, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, вчинив повторно злочин проти власності.
Так, ОСОБА_5 приблизно в кінці жовтня на початку листопада 2017 року, але не пізніше 02.11.2017 року, більш точні час та дату в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, цілеспрямовано, з метою вчинення крадіжки кришки люка з колодязя госпфекальної каналізації, прийшов в район багатоповерхового будинку по АДРЕСА_2 , маючи при собі належний йому візок, який вирішив використати в якості засобу вчинення злочину.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити доведенню злочинного умислу до кінця, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, безперешкодно, таємно заволодів, шляхом ручного демонтажу, кришкою люка з колодязя госпфекальної каналізації, що належав та перебуває на балансі КП «Харківводоканал», яку помістив у наявний у нього візок.

Після цього, ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав матеріальної шкоди потерпілому, юридичній особі, КП «Харківводоканал», на суму 1980 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №2265/2690-2692 від 09.02.2018.

В подальшому ОСОБА_5 в один із днів на початку листопада 2017 року, але не пізніше 06.11.2017, більш точні дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, відчуваючи безкарність за раніше вчинену крадіжку чужого майна, цілеспрямовано, з метою вчинення крадіжки кришки люка з колодязя госпфекальної каналізації, прийшов в район багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 , маючи при собі належний йому візок, який вирішив використати в якості засобу вчинення злочину.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити доведенню злочинного умислу до кінця, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, безперешкодно, таємно заволодів, шляхом ручного демонтажу, кришкою люка з колодязя госпфекальної каналізації, що належав та перебуває на балансі КП «Харківводоканал», яку помістив у наявний у нього візок.

Після цього, ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав матеріальної шкоди потерпілому, юридичній особі, КП «Харківводоканал», на суму 1980 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №2265/2690-2692 від 09.02.2018.

Після цього ОСОБА_5 в один із днів другої декади листопада 2017 року, але не пізніше 15.11.2017, більш точні дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, відчуваючи безкарність за раніше вчинені крадіжки чужого майна, цілеспрямовано, з метою вчинення крадіжки кришки люка з колодязя госпфекальної каналізації, прийшов в район багатоповерхового будинку АДРЕСА_4 , маючи при собі належний йому візок, який вирішив використати в якості засобу вчинення злочину.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити доведенню злочинного умислу до кінця, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, безперешкодно, таємно заволодів, шляхом ручного демонтажу, кришкою люка з колодязя госпфекальної каналізації, що належав та перебуває на балансі КП «Харківводоканал», яку помістив у наявний у нього візок.

Після цього, ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав матеріальної шкоди потерпілому, юридичній особі, КП «Харківводоканал», на суму 1980 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №2265/2690-2692 від 09.02.2018.

Після цього ОСОБА_5 в один із днів першої декади грудня 2017 року, але не пізніше 11.12.2017, більш точні час та дату в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, відчуваючи безкарність за раніше вчинені крадіжки чужого майна, цілеспрямовано, з метою вчинення крадіжки кришок люків з теплових мереж на камерах ВОСК-2 та ВОСК-3, прийшов на вулицю поблизу будинку АДРЕСА_2 , маючи при собі належний йому візок, який вирішив використати в якості засобу вчинення злочину.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити доведенню злочинного умислу до кінця, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, безперешкодно, таємно заволодів, шляхом ручного демонтажу, кришкою люка з камери теплової мережі ВОСК-2 та кришкою люка з камери теплової мережі ВОСК-3, що належали та перебувають на балансі КП «Харківські теплові мережі», які помістив у наявний у нього візок.

Після цього, ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав матеріальної шкоди потерпілому, юридичній особі, КП «Харківські теплові мережі», на суму 2800 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №2265/2690-2692 від 09.02.2018.

Крім того, ОСОБА_5 в один із днів початку січня 2018 року, але не пізніше 07.01.2018 року, більш точні час та дату в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, відчуваючи безкарність за раніше вчинені крадіжки чужого майна, цілеспрямовано, з метою вчинення крадіжки кришки люка з колодязя госпфекальної каналізації, прийшов в район школи №76, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , маючи при собі належний йому візок, який вирішив використати в якості засобу вчинення злочину.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити доведенню злочинного умислу до кінця, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, безперешкодно, таємно заволодів, шляхом ручного демонтажу, кришкою люка з колодязя госпфекальної каналізації, що належав та перебуває на балансі КП «Харківводоканал», яку помістив у наявний у нього візок.

Після цього, ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав матеріальної шкоди потерпілому, юридичній особі, КП «Харківводоканал», на суму 2100 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №2265/2690-2692 від 09.02.2018.

Крім того, ОСОБА_5 12.01.2018 приблизно у період часу з 12 до 14 години, відчуваючи безкарність за раніше вчинені крадіжки чужого майна, цілеспрямовано, з метою вчинення крадіжки кришки люку з пристрою водопровідного вводу, прийшов в район приватного будинку АДРЕСА_5 , маючи при собі належний йому візок, який вирішив використати в якості засобу вчинення злочину.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити доведенню злочинного умислу до кінця, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, безперешкодно, таємно заволодів, шляхом ручного демонтажу, кришкою люка з пристрою водопровідного вводу, що належала громадянці ОСОБА_6 , яку помістив у наявний у нього візок.

Після цього, ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на суму 1680 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №2265/2690-2692 від 09.02.2018.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, суду пояснив, що дійсно вчинив кримінальні правопорушення за викладених вище обставин. Фактичні обставини справи не оспорював. Просив суворо його не карати.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення. Представники потерпілих КП «Харківводоканал» та КП «Харківські теплові мережі», а також потерпіла ОСОБА_6 у поданих до суду заявах просили розглядати кримінальне провадження за їх відсутності.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосовно цивільних позовів, судових витрат та речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше неодноразово судимий, останній раз 16.11.2014 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 грудня 2017 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_5 для відбування призначеного вироком суду покарання, вчинив частину інкримінованих йому кримінальних правопорушень в період іспитового строку, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, офіційно не працює, не одружений, має постійне місце проживання.

Відповідно до висновку експертів № 177 від 19.02.2018 р. ОСОБА_5 на час проведення дослідження страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості та синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю, проте може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_5 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза межами тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_5 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вимогами ч.2 ст.65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив частину інкримінованих йому злочинів в період іспитового строку за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2014 р., а іншу частину до звернення до виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.12.2018 р., відповідно до якої скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_5 для відбування призначеного вироком суду покарання, за правилами ст. 71 КК України до призначеного покарання необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У своїй постанові Велика палата Верховного Суду від 29.08.2018 зробила правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст. 72 КК України, зазначивши, зокрема, у п. 106 про таке, що в разі, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

Таким чином, клопотання ОСОБА_5 про зарахування йому попереднього ув`язнення до строку покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 р.) задоволенню не підлягає, оскільки ані у вказаному кримінальному провадженні, ані у кримінальному провадженні, в рамках якого відносно ОСОБА_5 було ухвалено вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2014 р., попереднє ув`язнення до нього не застосовувалося, проте на час розгляду обвинувального акту він, починаючи з 12.01.2018 р., фактично відбуває покарання за попереднім вироком суду, невідбута частина якого частково приєднується до призначеного судом за даним кримінальним провадженням покарання.

Цивільні позови підлягають частковому задоволенню у зв`язку з повним їх визнанням обвинуваченим та в межах доведеного розміру заподіяної шкоди.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно зі ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до зазначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 листопада 2014 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання обраховувати з дня фактичного затримання ОСОБА_5 - 12 січня 2018 року.

Цивільні позови задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь КП «Водоканал» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8040 (вісім тисяч сорок) гривень, на користь КП «Харківські теплові мережі» - 2000 (дві тисячі) гривень.

Процесуальні витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази: металевий візок після набрання законної сили вироком суду конфіскувати в дохід держави, а у разі неможливості - знищити, чавунну кришку люку - залишити у володінні потерпілої ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1