АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа№629/1947/17 Головуючий I інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/848/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження №11кп/790/848/18 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 липня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, не військовозобов`язаного, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 02.07.2004 року апеляційним судом Дніпропетровської області за п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.289, ч.4 ст.187, ч.2 ст.186 КК України на 14 років позбавлення волі. Звільнений 27.03.2015 року умовно-достроково на не відбутий строк 2 роки 11 місяців 6 днів,

засуджено:

- за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавленні волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.07.2004 року та визначено остаточне покарання 5 років позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто у порядку, передбаченому ст.349 КПК України.

Як установив суд, 21 березня 2017 року, близько 02 год., ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілій і бажаючи їх настання, через паркан проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом зриву замка проник до приміщення гаражу, звідки таємно, повторно, викрав металеві вироби загальною вагою 129 кг., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1700 від 24.05.2017 року вартістю 4 грн. за 1 кг. Після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 516 грн.

На початку червня 2017 року у ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , який належить його співмешканці ОСОБА_9 , побачив, що остання пішла з будинку і не слідкує за його діями, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілій і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на таємне викрадення майна, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав дриль марки «ИЭ 1035У2», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2906 від 27.06.2017 року 468 грн. та рибальські вудочки в кількості 3 штук марки «KaidaDusterwolf», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2906 від 27.06.2017 року 150 грн. Після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 618 грн.

Крім цього, 12 червня 2017 року близько 10 год., у ОСОБА_8 , який знаходився за місцем мешкання своєї співмешканки ОСОБА_9 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілій і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, в присутності потерпілої взяв до рук кухонні терези марки «Азовье» та люстру білого кольору, після чого не реагуючи на вимоги власниці повернути належне їй майно, і утримуючи в руках кухонні терези вартістю 90 грн. та люстру вартістю 100 грн., вийшов з приміщення будинку. Після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 190 грн.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 просить пом`якшити призначене йому покарання, зменшивши його розмір. Указав, що суд при призначенні покарання не взяв до уваги його щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину; доповідь вудділу пробації, який вважав, що існують підстави не позбавляти обвинуваченого свободи та допомогти останньому у соціальних питаннях та працевлаштуванні; відсутність претензій з боку потерпілих, які просили не позбавляти його свободи. Зазначив, що потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що вона написала заяву у правоохоронні органи з метою припинення вживання ним алкогольних напоїв. Вважає, що оскільки він скоїв злочин у період дії ч.5 ст.72 КК України в редакції закону від 26.11.2015 року № 838-VIII, то йому слід зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , потерпілу ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який має не зняту та не погашену судимість, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на військовому обліку не перебуває, не одружений, має середню спеціальну освіту,не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, а також досудову доповідь працівників пробації, оцінка якої виявила високі ризики вчинення повторного кримінального правопорушення.

Суд також взяв до уваги щире каяття ОСОБА_8 , визнавши його пом`якшуючою покарання обставиною, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, у зв`язку з чим призначив йому покарання ближче до мінімального, передбаченого в санкціях ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

Разом з тим враховуючи, що ОСОБА_8 в період умовно-дострокового звільнення знову вчинив кримінальне правопорушення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення останньому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.71 КК України у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Клопотання потерпілої ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим і відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений вчинив злочини, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких і вчинені ним не вперше, що унеможливлює звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування до нього закону про амністію задоволенню не підлягає.

Згідно п.«б» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Як слідує із матеріалів провадження вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.07.2004 року ОСОБА_8 засуджено за п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.289, ч.4 ст.187, ч.2 ст.186 КК України, тобто за тяжкі і особливо тяжкі злочини і будучи 27.03.2015 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на не відбутий строк 2 роки 11 місяців 6 днів, знову вчинив умисний тяжкий злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.

За таких обставин положення п.«б» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» унеможливлюють застосування амністії до ОСОБА_8 .

Що ж стосується клопотання обвинуваченого про зарахування строку його попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання, згідно положень ч.5 ст.72 КК України в редакції закону від 26.11.2015 року № 838-VIII, то воно задоволенню також не підлягає.

Згідно приписів ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Із матеріалів провадження слідує, що до ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту та останній був взятий під варту у залі суду після проголошення вироку 11 липня 2017 року.

Враховуючи, що Закон України № 838-VIII від 26.11.2015 року втратив чинність 21.06.2017 року, на підставі Закону України №2046-VIII від 18.05.2017 року, тому доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про необхідність зарахування в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.07.2017 року по день набрання вироком законної сили - позбавлені підстав.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: