17.09.2018 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 533/1030/18
Провадження № 1-кп/533/128/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2018 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_2 ,

представника потерпілого - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина Полтавської області кримінальне провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000267 від 06.09.2018 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Обельниця, Рогатинського району Івано-Франківської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, освіта професійно-технічна, на утриманні неповнолітніх дітей немає, пенсіонера, не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акта вбачається, що 06.09.2018 року близько 17 години 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 прийшов до поля кадастровий номер 000012151 з насадженнями рослинної культури кукурудза, що знаходиться в с. Михайлики, Козельщинського району Полтавської області, яке належить ТОВ «Агротехнологія» вирішив заволодіти початками кукурудзи. Там, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання обвинувачений ОСОБА_4 впевнившись у відсутності небезпеки викриття зі сторони власників поля та інших осіб, шляхом вільного доступу, таємно, викрав: 264 початки рослинної культури «кукурудза», вартість яких становить 792 грн., які помістив до двох сумок та одного поліетиленового мішка, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та був викритий охоронцями ТОВ «Агротехнологія».

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив ТОВ «Агротехнологія» матеріальну шкоду на загальну суму 792 гривні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, оскільки дії обвинуваченого полягають у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Під час проведення досудового розслідування, а саме 14.09.2018 року між обвинуваченим та представником потерпілого було укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди обвинувачений та представник потерпілого дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, а також щодо покарання, яке повинний понести обвинувачений, а саме у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Також, в угоді зазначено, що представник потерпілого ніяких матеріальних претензій до обвинуваченого немає, оскільки збитки відшкодовані.

Відповідно до п.1 ст. 468 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно до ч.3 ст. 479 КПК України вбачається, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Далі судом встановлено, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Представник потерпілого ніяких матеріальних претензій до обвинуваченого немає.

Зміст наданої суду угоди про примирення від 14.09.2018 року відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 угоду про примирення підтримав та пояснив, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, вину у вчиненні вищезазначеного злочину визнає повністю, погоджується на призначення узгодженого покарання, цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, які були роз`ясненні йому судом, усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, які передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, які передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_3 пояснив, що угоду підтримує, оскільки вона укладена добровільно без примусу та обіцянок, наслідки укладення та затвердження угоди, які передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди обвинуваченим, які передбачені ст. 476 КПК України йому зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні прохав затвердити угоду між представником потерпілого та обвинуваченим, оскільки остання відповідає вимогам норм КПК України та КК України.

Далі, судом встановлено, що укладення угоди між обвинуваченим та представником потерпілого є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України вбачається, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд переконався, що наявні всі підстави для затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та представником потерпілого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався, підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Судові витрати - відсутні.

Долю речового доказу вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду від 14.09.2018 року між представником потерпілого ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про примирення у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000267 від 06.09.2018 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речовий доказ: початки рослинної культури «кукурудза» у кількості 264 штук - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України зокрема:

1) обвинуваченим його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
3) потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;
4) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок надрукований суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Суддя