Справа № 192/2022/17
Провадження № 1-кп/192/74/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження №0000666, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 вересня 2017 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Макіївка Донецької області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , не працює, не військовозобов`язаний, має середньо-спеціальну освіту, не одружений, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого тимчасового проживання: в споруді (балагані), яка розташована в лісопосадці між с.Дніпрельстан та с.Башмачка Солонянського району Дніпропетровської області 14 вересня 2017 року приблизно о 20 годині 00 хвилин під час спільного вживання спиртних напоїв з раніше йому знайомим ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з останнім, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою завдання тілесних ушкоджень, діючи умисно схопив дерев`яну палицю, яка лежала на землі в споруді та наніс один удар ліворуч в область голови ОСОБА_6 від чого останній впав на землю, а ОСОБА_3 схопив зі стола ніж і наніс останньому не менше двох ударів ножем по тулубу.

Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням товстого кишківника та колото-різаного поранення правого плеча, які у своїй сукупності за своїм характером відносяться до тяжкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Умисні дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю. В судовому засіданні пояснив, що 14 вересня 2017 року приблизно о 20 годині 00 хвилин він та ОСОБА_6 прийшли з роботи та зайшли в балаган, в якому жили в полі між с.Кам`яне і с.Башмачка Солонянського району Дніпропетровської області. Сіли вечеряти за один стіл, ОСОБА_6 вживав алкоголь та став з`ясовувати стосунки між ними у зв`язку з чим вони стали сперечатися. Під час з`ясування стосунків ОСОБА_3 схопив дерев`яну палицю, яка лежала на землі та наніс один удар ліворуч в область голови ОСОБА_6 , від чого останній впав на землю, а потім схопив зі стола ніж і наніс останньому не менше двох ударів ножем по тулубу. Через 20 хвилин ОСОБА_6 відвезли до лікарні.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив,що в жовтні 2017 року він працював в с.Новий Світ Солонянського району Дніпропетровської області, збирав урожай на полі разом з ОСОБА_3 . Між ними сталася словесна сварка під час вечері, в результаті якої останній узяв кухонний ніж і кинувся на нього. Спочатку він встромив ножа в праву руку, а потім ще вдарив в праву нижню частину живота. Він вийшов на вулицю до сусіда, а ОСОБА_8 забрав його та відвіз до лікарні, де він пролежав 4 дні.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 є її співмешканцем та ходив працювати на поле. Одного вечора у вересні 2017 року він не прийшов додому, та вона знайшла його в реанімації. У нього був порізаний живіт та права рука. ОСОБА_6 сказав, що тілесні ушкодження йому завдав саме ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що прокурор, потерпілий, обвинувачений та його захисник не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина обвинуваченого у вчиненні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю. Він діяв прямим умислом, є суб`єктом злочину, оскільки є осудною повнолітньою особою.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено - щире каяття.

Обставин, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено. Доказів перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину суду не надано.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, та йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України, із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, згідно ст.76 КК України.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, оскільки злочин вчинено ним вперше, в скоєнні злочину обвинувачений щиро каявся, є раніше не судимим. Тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України, із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, згідно ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75,76 КК України, ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки 6 місяців.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику, та направити потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1