Справа № 296/4702/18
УХВАЛА
Іменем України

18 травня 2018 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане до суду в рамках кримінального провадження № 0000049, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зносичі, Сарненського району, Рівненської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого на посаді начальника Державної установи «Катеринівська виправна колонія № 46», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.05.2018 р. до слідчого судді Корольовського райсуду м. Житомира звернувся ст. слідчий слідчого відділу УСБУ в Житомирській області ОСОБА_4 , з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000049, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В клопотанні посилається на те, що слідчим відділом управління СБУ в Житомирській області проводиться розслідування у кримінальному провадженні № 0000049 від 12.04.2018 р. за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до положень п.1 примітки до статті 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, є, зокрема, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

Згідно вимог ст.ст.3,22 Закону України «Про запобігання корупції» начальницькому складу державної кримінально-виконавчої служби забороняється використовувати свої службові повноваження або своє службове становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Відповідно до наказу Міністерства Юстиції України № 185/к від 23.01.2017 року ОСОБА_6 обіймає посаду начальника Державної Установи «Катеринівська виправна колонія №46».

В ході досудового розслідування встановлено, що в порушення відповідних законодавчих заборон ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді начальника ДУ «Катеринівська ВК №46», тобто будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою із заступником начальника з соціально-виховної та психологічної роботи вказаної установи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись корисливим мотивом, висловив вимогу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що відбуває покарання у даній установі, про надання їм неправомірної вигоди на суму 2000 доларів США. Вказані грошові кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вимагали за вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого. В подальшому, 30.03.2018 року вказана вимога була ОСОБА_7 висловлена ОСОБА_9 , знайомому ОСОБА_8 ..

З метою не бути викритим у вчиненні вказаного злочину, ОСОБА_6 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , залучили жителів м. Рівного, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ..

Для реалізації свого злочинного умислу на отримання неправомірної вигоди 17.04.2018 року, ОСОБА_7 відправив ОСОБА_9 на мобільний телефон повідомлення у вигляді фотографії накладної № 40, де зазначено найменування будівельних матеріалів на загальну суму 18083 гривень 50 копійок та смс-повідомлення з номером банківської картки НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 .. Крім того, в ході телефонної розмови ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_9 , що для вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 , він повинен перерахувати на вказану банківську картку суму зазначену в накладній.

20.04.2018 року ОСОБА_9 , діючи відповідно до вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перерахував обумовлену частину неправомірної вигоди, а саме 18083 гривень 50 копійок на банківську картку № НОМЕР_1 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на отримання неправомірної вигоди ОСОБА_7 та ОСОБА_6 04.05.2018 р. в службовому кабінеті останнього, надали ОСОБА_9 видаткову накладну на загальну суму 26145 гривень, в якій було написано від руки номер банківської карти НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 ..

Під час надання вказаної накладної ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пояснили ОСОБА_9 , що після перерахування вищевказаної суму грошових коштів на вказану банківську картку остаточно буде вирішено питання щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8

16.05.2016 р. близько 10 год. ОСОБА_9 відповідно до вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перерахував другу частину неправомірної вигоди, а саме 26145 гривень на банківську картку № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 ..

Таким чином, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 вимагали та отримали неправомірну вигоду грошові кошти у сумі 44228 гривень 50 копійок за вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 ..

Своїми умисними діями, які виразились в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України.

17.05.2018 року ОСОБА_6 , за погодженням прокурора у кримінальному провадженні, відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України, було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

На підтвердження вини підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим наведено наступні докази: заяву ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення від 11.04.2018 р., згідно з якою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вимагали у ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 3000 доларів США для закупівлі будівельних матеріалів на ремонт ВК № 46 для усунення перешкод в умовно-достроковому звільненні; протоколи допитів свідка ОСОБА_9 від 18.04.2018 р., 20.04.2018 р., 10.05.2018 р., 16.05.2018 р., відповідно до яких ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повідомили, що для усунення перешкод в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_8 , йому потрібно надати заохочення, гарно себе поводити (дотримуватись дисципліни) та надати «гуманітарну допомогу» на користь державної установи у вигляді будівельних матеріалів. Крім того, ОСОБА_9 показав, що 04.05.2018 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в ході особистої зустрічі надали йому для ознайомлення особову справу ОСОБА_8 , де було зазначено, що дисциплінарні стягнення засудженого зняті в 20 числах квітня 2018 року, та надали видаткову накладну на яку потрібно перерахувати грошові кошти у сумі 26145 гривень; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 16.05.2018 р., згідно з яким свідок показав, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вимагали у нього грошові кошти для закупівлі будівельних матеріалів на ремонт ВК № 46 для усунення перешкод в умовно-достроковому звільненні; протокол за результатами проведення НСРД - контролю за вчиненням злочину від 24.04.2018 р., згідно з яким ОСОБА_9 перерахував грошові кошти у сумі 18083 грн. на номер банківської картки, яку йому попередньо надав ОСОБА_7 ; протокол застосування заздалегідь ідентифікованих засобів та протокол огляду заявника від 20.04.2018 р., згідно з якими ОСОБА_9 перерахував грошові кошти у сумі 18083 грн. на номер банківської картки яку йому попередньо надав ОСОБА_7 ; протокол за результатами проведення НСРД - аудіо-, відеоконтроль особи від 03.05.2018, згідно з яким ОСОБА_7 розповідає про свої дії та дії начальника з приводу надання ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення, а саме, що вони в червні 2018 року нададуть ОСОБА_8 заохочення за ремонт кімнати у вказаній колонії. Також, згідно з вказаним протоколом ОСОБА_7 особисто буде писати характеристику на засудженого, а начальник буде спілкуватись з суддями для вирішення питання УДЗ. Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обговорюють коли та за що буде здійснено майбутнє перерахування коштів; протокол огляду від 12.05.2018, в ході якого було оглянуто видаткову накладну на яку потрібно перерахувати грошові кошти у сумі 26145 гривень; протокол за результатами проведення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж в рамках кримінального провадження № 000049 від 05.05.2018, згідно з яким ОСОБА_7 спілкується з ОСОБА_9 про сплату грошових коштів у сумі 18083 грн. 50 коп.; протокол за результатами проведення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж в рамках кримінального провадження № 0000049 від 05.05.2018, згідно з яким ОСОБА_7 спілкується з ОСОБА_6 про плату грошових коштів у сумі 18083 грн. 50 коп.; протокол за результатами проведення НСРД - аудіо-, відеоконтролю особи від 08.05.2018, згідно з яким ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розповідають ОСОБА_9 про свої дії з приводу надання ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення, а саме, що вони в липні 2018 року нададуть ОСОБА_8 заохочення за ремонт кімнати у вказаній колонії. Також згідно з вказаним протоколом ОСОБА_6 особисто буде спілкуватись з суддями для вирішення питання УДЗ.

З посиланням на викладене, слідчий у клопотанні вказує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Зазначений злочин останній вчинив, будучи працівником правоохоронного органу, під час виконання посадових обов`язків. ОСОБА_6 має стійки професійні та особисті зв`язки з працівниками правоохоронних органів, шляхом використання свого службового становища може незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Прокурор і слідчий заявлене клопотання у судовому засіданні підтримали із зазначених у ньому підстав.

Підозрюваний у своєму виступі разом із захисником просили обрати відносно нього менш суворий запобіжний захід.

Заслухавши прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що законних та обґрунтованих підстав для застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не має, а доводи, викладені слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні щодо необхідності застосування виняткового із передбачених законодавчо запобіжних заходів не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду.

Вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Не знайшли свого підтвердження доводи слідчого, викладені в клопотанні щодо можливості підозрюваного незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Разом з тим, оцінюючи в сукупності тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина, що вказує на наявність соціальних зв`язків, а також приймаючи до уваги його вік та стан здоров`я, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Згідно зі ст. 176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. При цьому їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості.

В зв`язку з цим, зазначені вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Відмовити у задоволенні заяв ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 про передачу підозрюваного ОСОБА_6 на особисту поруку.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

1) заборонити залишати житло, за адресою: АДРЕСА_2 , в період доби з 22 години по 07 годину наступного дня;

2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення;

5) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на особу, що здійснює розслідування у даному провадженні.

Ознайомити підозрюваного під розпис з ухвалою суду.

Визначити строк дії обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, шляхом звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Копію ухвали суду направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для відома.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1