Справа № 201/9881/18
провадження № 1-кс/201/5824/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2018 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська Трещов В.В., ознайомившись із заявою Громадської Організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена цієї організації ОСОБА_1 про визнання незаконним його затримання 12 червня 2018 року прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Вишневецьким Русланом Олександровичем, порушення при цьому положень Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та стягнення з Державного бюджету України грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди та судових витрат, -
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою слідчого судді Федоріщева С.С. від 04 вересня 2018 року дану заяву було залишено без руху через наявність у її змісті образливих і принизливих висловлювань, у тому числі нецензурної лайки на адресу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_2 , та інших працівників правоохоронних органів, із діями яких не згоден заявник. При цьому заявнику було запропоновано подати заяву в оновленому варіанті, без застосування образливих та принизливих висловлювань, у тому числі нецензурної лайки на адресу будь-яких осіб, які згадуються автором.

На виконання ухвали суду від 04 вересня 2018 року заявником 10 вересня 2018 року до суду була надана заява в новій редакції.

Ухвалою слідчого судді Федоріщева С.С. від 10 вересня 2018 року був заявлений самовідвід від розгляду цієї заяви, внаслідок чого протоколом повторного автоматизованого визначення слідчого судді від 13 вересня 2018 року дану справу передано до провадження слідчого судді Трещова В.В.

Ознайомившись із оновленим текстом заяви ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена цієї організації ОСОБА_1 про визнання незаконним його затримання 12 червня 2018 року прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Вишневецьким Р.О., порушення при цьому положень Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та стягнення з Державного бюджету України грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди та судових витрат, суддя прийшов до висновку про те, що в ній лише частково були усунуто недоліки зазначені в ухвалі слідчого судді Федоріщева С.С., тому на адресу заявника був направлений лист із пропозицією надати суду заяву в оновленій редакції із виключенням з її змісту всіх образливих і принизливих висловлювань, або нецензурної лайки на адресу будь-яких осіб. При цьому судом було враховано у тому числі і те, що основоположними нормативними джерелами, які регулюють дані питання, усіляко підкреслюється необхідність дотримання толерантності, ввічливості та взаємоповаги між людьми, гарантується захист честі та гідності кожної людини.
Зокрема, відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ч.1 ст.28 Конституції України, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Відповідно до ч.1 ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути піддано катуваннюЮ або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.
При цьому слід наголосити на тому, що висловлювання, подібні до тих, які автор заяви обрав як елемент характеристики осіб, з діями яких він не згоден, нічого спільного із свободою думки та вираження поглядів не мають.
В цьому контексті ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
Натомість, у ч.2 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.
Що стосується посилань автора звернення на вищезгадані рішення Європейського Суду з прав людини «Ромашов проти України» та «Котій проти України», то висновки Суду в жодній із цих справ не мають нічого спільного із легалізацією вживання образливих та принизливих висловлювань по відношенню до будь-кого.
За таких умов, слідчий суддя категорично не погоджується із твердженням заявника про те, що оновлена заява є прийнятною та підлягає розгляду як така, що не містить жодних образливих та принизливих висловів на адресу осіб, із діями яких заявник не згоден.
До цього часу заявником не вчинено будь яких дій спрямованих на усунення недоліків зазначених судом у вказаному листі.
Така розбіжність у тлумаченні понять «свобода думки та висловлювань», «повага до честі та гідності» в розумінні заявника та слідчого судді, може створити враження упередженості з боку останнього до заявника та обраного ним способу захисту своїх прав. Ця обставина унеможливлює участь слідчого судді Трещова В.В. у розгляді цієї заяви по суті, що, в свою чергу, є підставою для заявлення самовідводу.
Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, зобов`язаний заявити самовідвід.
В той же час, згідно Кодексу суддівської етики та пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.
За таких обставин, з метою усунення будь-яких сумнівів у моїй неупередженості та об`єктивності при розгляді зазначеної заяви, вважаю за необхідне заявити самовідвід.
При прийняті мною рішення про самовідвід, я, як суддя, дотримуюсь рекомендацій Висновку №1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01 січня 2001 року в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає.
Крім того, при винесені цієї ухвали мною враховані положення ст.3 Європейського статуту судді, яка передбачає, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 80 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

У справі за заявою Громадської Організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена цієї організації ОСОБА_1 про визнання незаконним його затримання 12 червня 2018 року прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Вишневецьким Русланом Олександровичем, порушення при цьому положень Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та стягнення з Державного бюджету України грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди та судових витрат заявити самовідвід.
Справу № 201/9551/18, провадження № 1-кс/201/5687/2018 передати до канцелярії суду для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Суддя В.В. Трещов