ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3078/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

затриманого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за ч.ч.1, 2 ст.309 КК України, підозрюваного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження

№ 0002243 від 15.03.2016 р., за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за ч. ч. 1,2 ст. 309 КК України, перебуваючи на іспитовому строці, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, в невстановлений час, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.2015 та «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінет міністрів України від 03.06.2009 № 589 умисно, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, який став незаконно зберігати за місцем свого мешкання, що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту. В подальшому ОСОБА_6 02.05.2018 близько 15 год. ЗО хв., перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , на загальному коридорі на 4 поверху, за грошову винагороду в розмірі 400 грн., незаконно збув ОСОБА_7 ін`єкційний шприц одноразового використання місткістю 4 мл., з рідиною коричневого кольору масою 4.0 г, що в своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, масою (у перерахунку на суху речовину) 0,04 г.

Крім того, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, діючи повторно, в невстановлений час, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.2015р. та «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінет міністрів України від 03.06.2009 № 589 умисно, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, який став незаконно зберігати за місцем свого мешкання, що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту. В подальшому, 06.06.2018р. приблизно о 20 год. 30 хв., перебуваючи за будинком № 148 по вул. Харківське шосе в м. Києві, умисно, за грошову винагороду в розмірі 300 грн., незаконно збув ОСОБА_7 ін`єкційний шприц одноразового використання місткістю 5 мл., з рідиною коричневого кольору масою 2.804 г., що в своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, масою 0,334 г.

В порядку ст.177 КПК України встановлені ризики, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, у вчиненні яких він підозрюється та можливість призначення йому покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Крім того, ОСОБА_6 будучи засудженим Дарницьким РС м. Києва, за ч. ч. 1,2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк у два роки, вчинив інший умисний злочин пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів. Останній, усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх свідчень. Вказані свідки надають викривальні покази щодо того, що підозрюваний протягом тривалого часу збуває та вживає наркотичні засоби за місцем проживання. Крім того один із свідків у кримінальному провадженні є особа, яка у передбаченому КПК України порядку закупляла наркотичні засоби у ОСОБА_8 та безпосередньо брала участь у проведенні слідчих дій. Із вказаним свідком підозрюваний знайомий та може вчинити на нього незаконний вплив.

Крім того, ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має постійного місця роботи та джерела доходу, стійких соціальних зв`язків. Вказане може схилити його до вчинення повторних збутів наркотичних засобів з метою отримання доходу.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили клопотання задовольнити.
Підозрюваний та його зхахисник заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити в його задоволенні.

Заслухавши сторони та дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя встановив такі обставини.
З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що Дарницьким управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0002243 від 15.03.2016, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

06.03.2018 р. о 23 год. 50 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

07.03.2018 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий обґрунтовує наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України КК України, зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами ОМП від 02.05.2018, 06.06.2018; протоколом затримання від 07.06.2018; протоколом допиту свідків; висновками експертиз №11-2/2812 від 17.05.2018, №11-2/3205 від 07.06.2018; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Отже, зазначені в клопотанні обставини підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.307 КК України, мають місце та підтверджуються достатніми на цьому етапі розслідування доказами.

Вивченням підозрюваної особи встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Києва, громадянин України, українець, не одружений, з неповною середньою освітою, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра неперебуваючий, раніше судимий: 06.03.2018 р. Дарницьким РС м. Києва, за ч.ч. 1, 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк у два роки.

З огляду на викладене та враховуючи суворість можливого покарання, характер і конкретні обставини інкримінованого підозрюваній злочину, суд вважає доведеним існування вищевказаних ризиків, передбачених ст.177 КПК України щодо переховування від органу досудового розслідування або суду та щодо перешкоджання кримінальному провадженню шляхом впливу на свідків у кримінальному провадженню та інших підозрюваних.

До підозрюваного ОСОБА_6 не може бути застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання у зв`язку з тим, що останній вчинив умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років і він не зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх обов`язків.

До підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те що, вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, проте, з оточення підозрюваного вказані особи, які могли б виступати в якості поручителя відсутні.

Також, до підозрюваного ОСОБА_6 не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що така міра обмеження особистої свободи буде абсолютно не дієвою, зважаючи на обставини кримінального правопорушення та встановлені і обґрунтовані у даному клопотанні ризики. Беручи до уваги викладене, а також дані про особу ОСОБА_6 , обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, суд своїми рішеннями повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Крім того, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_6 не надав будь-яких підтверджуючих документів про наявність на утриманні непрацездатних осіб, стан здоров`я задовільний, який не виключає і не унеможливлює його перебування під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року наголошено на тому, що питання про арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду: прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканості можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою.

Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування |від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою... При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом...(рішення В. проти Швейцарії, 14379/88 від 26.01.1993 року).

Крім того, відповідно до постанови пленуму верховного суду України № 6 від 26.03.1999 року «Про практику застосування судами застави як запобіжного заходу» застава замість тримання під вартою щодо осіб, які обвинувачуються у вчиненні тяжких насильницьких злочинів чи злочинів у складі організованих груп, а також щодо рецидивістів та осіб, які раніше намагались ухилитися від правосуддя, може застосовуватись лише у виняткових випадках.

Сукупність вищенаведених обставин, висока суспільна небезпечність інкримінованого підозрюваному тяжкого злочину, та високий ступінь існуючих ризиків дають підстави вважати, що жоден із вищевказаних більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим, зокрема і з вищенаведених підстав щодо кожного з них, і зазначені обставини в їх сукупності вказують на існування суспільної потреби у позбавленні волі та виправдовують застосування такого винятково суворого запобіжного заходу як тримання під вартою.
Разом з тим, відповідно до положень ч.3 та п.1) ч.4 ст.183 КПК України, належить визначити і розмір застави - в максимальному розмірі, встановленому процесуальним законом для тяжких злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 23 год. 50 хв. 06.06.2018 р. до 23 год. 50 хв. 05.08.2018 року.

У разі внесення застави в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 140960 грн., на депозитний рахунок Територіального Управління Державної судової адміністрації України в місті Києві та надання слідчому документа, що це підтверджує ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти з покладенням на нього таких обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: