АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1437/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Справа №628/255/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,
представника потерпілого-адвоката - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_10 , цивільного відповідача ОСОБА_11 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22.01.2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ківшарівка Купянської міськради Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого водієм у ФОП « ОСОБА_11 », одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання.
Цивільний позов прокурора Куп`янського відділу Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_12 в інтересах держави в особі Куп`янської міської ради Харківської області задоволено повністю та стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі Куп`янської міської ради Харківської області витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_10 в сумі 1068,92 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_11 у відшкодування матеріальних збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної події, 1784,20 грн. та моральної шкоди 15000 грн. В іншій частині - відмовлено.

Вироком встановлено, що 11 листопада 2016 року близько 18:20 год. на автомобільній дорозі по вул. 1-го Травня поблизу ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Daewoo Lanos» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_11 , рухаючись в напрямку центра м. Куп`янська, вибрав такі прийоми керування та швидкість руху, в результаті яких втратив контроль над керуванням транспортного засобу та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який йшов по пішохідному переходу через проїжджу частину в напрямку Куп`янського ОМВК, в зв`язку з чим ОСОБА_7 порушив п.12.1 та п.18.1 Правил дорожнього руху України.
В результаті допущених водієм ОСОБА_7 порушень п.12.1 та п.18.1 Правил дорожнього руху України, які згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 1112/16 від 18.01.2017 року з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною подією, пішоходу - потерпілому ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: садно в лобовій області справа, ушиблена рана в лівій лобовій області безпосередньо над проекцією середньої частини лівої надбрівної дуги з наступним її загоюванням і виникнення рубця, ушиблена рана біля основи крила носа зліва періорбітальна гематома зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 5-КП/17 від 30.01.2017 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також травматичний набряк м`яких тканин середньої та нижньої третини лівої гомілки і закриті осколкові переломи обох кісток лівої гомілки нижньої третини зі зміщенням кісткових уламків і крайовий перелом латерального відростка лівої таранної кістки, які згідно висновку тієї ж судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В апеляційних скаргах:

- потерпілий ОСОБА_10 та його представникадвокат ОСОБА_9 просять змінити вирок в частині вирішення цивільного позову та стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілого моральну шкоду у розмірі 70 тисяч гривень. При апеляційному розгляді справи пояснили, що сума в розмірі 70 тисяч гривень є технічною помилкою, насправді вони просять стягнути моральну шкоду в розмірі 30 тисяч гривень. В обґрунтування скарги вказали, що судом не були повно та всебічно з`ясовані обставини, що є важливими для задоволення в повному обсязі цивільного позову в частині відшкодування ОСОБА_11 потерпілому моральної шкоди, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.Вказали, що ОСОБА_10 перебуває на військовій службі у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Це є єдиним джерелом доходу сім`ї ОСОБА_10 , дружина потерпілого є безробітною, він має двоє малолітніх дітей. Після ДТП ОСОБА_10 потерпає від значних незручностей, з 11.11.2016 року перебуває на безперервному лікарняному та на даний час носить на нозі «апарат Ілізарова», що позбавляє його можливості виконувати свої службові обов`язки та, як наслідок, заробляти гроші, він може бути комісований, на даний час потерпілий має змоги допомагати батькам. ДТП вплинула на звичайний побут ОСОБА_10 , він відчуває моральне пригнічення, фізична активність знизилася, стосунки із дружиною та загальне самопочуття погіршилися.На підставі наведеного, вважають, що цивільний позов потерпілого має бути задоволений у повному обсязі;

- цивільний відповідач ОСОБА_11 просить змінити вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілого та ухвалити рішення, яким стягнути матеріальну та моральну шкоду з АТ "СГ "ТАС". Мотивуючи скаргу вказав, що суд не прийняв до уваги той факт, що автомобіль, яким керував ОСОБА_7 був застрахований в АТ "СГ "ТАС" та мав на момент ДТП відповідний поліс та відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про страхування» цивільну відповідальність у цьому випадку, а отже й відшкодування матеріальної та моральної шкоди має нести саме страхова компанія. Вважає, що він є неналежним відповідачем за цивільним позовом.

Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , які вважала вирок законним та обґрунтованим; представника потерпілого-адвоката ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, запереченні адвоката ОСОБА_9 на апеляцію ОСОБА_11 , колегія суддів дійшла наступних висновків.
Правова кваліфікація та обґрунтованість засудження обвинуваченого за даним вироком учасниками розгляду не оспорюється.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_7 в межах поданих апеляційних скарг, в частині правильності вирішення цивільного позову потерпілого.
Стосовно апеляційної скарги цивільного відповідача, в якій ставиться питання про необхідність стягнення спричинених злочином збитків з АТ "СГ "ТАС", колегія суддів вказує на наступне.
В оскаржуваному вироку суд першої інстанції докладно, обгрунтовно, з посиланням на норми права, що регулюють правовідносини у сфері відшкодування завданих кримінальним правопорушенням збитків, виклав свої доводи, що стали підставою для прийняття рішення про часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_10 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, стягнення з ОСОБА_11 на користь потерпілого 1784,2 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 15 000 грн. - моральної шкоди.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками міськрайонного суду у зв`язку з їх законністю та обґрунтованістю.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_11 зводяться до того, що він є неналежним відповідачем, а тому позов проти нього задоволено бути не може.
Для вирішення вказаного питання слід звернутися до положень Цивільного кодексу України, якими регламентовано спірні відносини.
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України роботодавець має відшкодувати шкоду, завдану з вини працівника під час виконання ним трудових обов`язків.
Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р., в редакції від 27.02.2009 р., за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.
Вироком встановлено та учасниками розгляду не оспорюється, що на момент вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах з ОСОБА_11 , який є власником джерела підвищеної небезпеки автомобіля марки «Daewoo Lanos» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 .
Таким чином, рішення суду першої інстанції про стягнення на користь потерпілого моральної шкоди з роботодавця обвинуваченого ОСОБА_11 , який є власником джерела підвищеної небезпеки є законним та обгрунтованим, таким, що постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим зміні чи скасуванню в апеляційному порядку не підлягає.
Довід апелянта про необхідність застосування Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про страхування» та стягнення збитків зі страхової компанії - АТ "СГ "ТАС" - є неприйнятним.
По справі встановлені обставини, що стали підставами для застосування судом спеціальних норм права, а саме ч. 1 ст. 1172 ЦК України (відшкодування шкоди, завданої з вини працівника під час виконання трудових обов`язків) та ст. 1187 ЦК України (завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки). Враховуючи принцип диспозитивності, потерпілий є вільним у виборі відповідача за цивільним позовом,. У відповідності до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Вказаними вище положеннями законодавства ОСОБА_10 надано право на пред`явлення позову до ОСОБА_11 , що ним й було зроблено, позов до страхової компанії у даному кримінальному провадженні потерпілий не заявляв. Таким чином, ОСОБА_11 є належним відповідачем по справі, а тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Питання щодо подальшого стягнення страхових виплат за умовами договору може бути вирішено за ініціативою заінтересованих осіб.
Стосовно апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_10 та його представника адвоката ОСОБА_9 про необхідність стягнення з ОСОБА_11 моральної шкоди в розмірі 30 тисяч гривень (з урахуванням уточнення апеляційної скарги при апеляційному розгляді справи), колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відшкодування моральної шкоди проводиться відповідно до правил ст. 1167 ЦК України.
Вироком міськрайонного суду частково задоволено цивільний позов ОСОБА_10 , з цивільного відповідача на користь потерпілого стягнуто моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.
Колегія суддів погоджується з рішенням міськрайонного суду в даній частині, вважає визначену суму моральної шкоди обґрунтованою та такою, що відповідає критеріям розумності, виваженості та справедливості.
З матеріалів справи вбачається, що потерпілому були завдані легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він проходив лікування.
Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частиною 3 вказаної статті встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Оцінюючи характер отриманих тілесних ушкоджень, конкретні обставини справи, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань потерпілого, те, що обвинуваченим вчинено злочин невеликої тяжкості з необережною формою вини, апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції про стягнення на користь ОСОБА_10 моральної шкоди в розмірі 15 000 гривень обґрунтованим.
Посилання потерпілого та його представника про необхідність збільшення суми моральної шкоди у зв`язку із втратою заробітку після отримання тілесних ушкоджень - є неприйнятним, адже це є окремим видом шкоди, право на відшкодування якої регламентовано ст. 1195 ЦК України, процедура розгляду, доказування збитків, оцінка розміру втраченого заробітку проводяться за правилами, що не є тотожними з процедурою розгляду позову про стягнення моральної шкоди.
При цьому, потерпілий має право звернутися для вирішення питання щодо стягнення втраченого заробітку в порядку цивільного судочинства.
Наведені обставини та положення нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини в сфері відшкодування завданої злочином моральної шкоди, свідчать про те, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга потерпілого та його представника залишається без задоволення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді справи судом першої інстанції, які б тягнули безумовне скасування прийнятого рішення при апеляційному розгляду кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_10 , цивільного відповідача ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22.01.2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді: