Справа №585/4438/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/571/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_6

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №585/4438/17 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 березня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

23 листопада 2017 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_9 із клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення з 26 липня 2016 року по 03 квітня 2017 року у строк відбування покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 березня 2018 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. Своє рішення суд мотивував тим, що строк, який засуджений просить зарахувати у строк відбування покарання не є строком попереднього ув`язнення з огляду на положення ч.5 ст.72 КК України та ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», а тому відсутні будь-які підстави для задоволення клопотання засудженого.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення з 26 липня 2016 року по 03 квітня 2017 року в строк відбування покарання, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання, оскільки, він відбуває покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.06.2016, який набрав законної сили 25.07.2016, а до установи відбування покарання він прибув тільки 03.04.2017, а отже відповідно до пунктів г) і ґ) ст.72 КК України, період часу з 26.07.2016 по 03.04.2017 є строком попереднього ув`язнення та має бути зарахований йому у строк відбування покарання з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, засудженого ОСОБА_9 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_8 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора про законність ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 щодо зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з 26.07.2016 по 03.04.2017 відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_9 відбуває покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 червня 2016 року, яким його засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.

Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вбачається, що вказаний вирок суду відносно ОСОБА_9 набрав законної сили 25.07.2016 (а.с.11).

Даним вироком суду ОСОБА_9 зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з моменту його затримання з 30.10.2015 по день набрання законної сили вироком суду, тобто по 25.07.2016 за правилами ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Згідно довідки, наданої ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» вбачається, що засуджений ОСОБА_9 прибув до даної установи для відбування покарання за вказаним вироком суду 03.04.2017 (а.с.10).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення, обгрунтовано врахував положення ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» та вірно вказав, що в контексті вказаної норми закону, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили та закінчується з моменту набрання вироком законної сили, з чим погоджується і колегія суддів.

Окрім того, як вірно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, та з чим погоджується і колегія суддів, строк, який просить перерахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України не є строком попереднього ув`язнення, з огляду на те, що у відповідності до вимог ч. 5 ст.72 КК України, викладеної в редакції згідно ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VІІІ, який набрав чинності 24.12.2015 року, суд зараховує строк попереднього увязнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Суд першої інстанції вірно вказав, що цей строк попереднього ув`язнення вже було зараховано ОСОБА_9 вироком суду з моменту його вступу в законну силу, а тому доводи засудженого цій частині є необгрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.11 КВК України установами виконання покарань є: арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи (виховні колонії), слідчі ізолятори у випадках, передбачених цим Кодексом.

Фактично з моменту набрання вироком законної сили, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 закінчився, а ОСОБА_9 вже відбував покарання, призначене вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.06.2016, знаходячись у слідчому ізоляторі.

Колегія суддів вважає необґрунтованими і непереконливими доводи засудженого з приводу того, що строк з 26.07.2016 по 03.04.2017 необхідно вважати строком попереднього ув`язнення з огляду на пункти г) і ґ) ч.5 ст.72 КК України, оскільки засудженим не було надано жодних доказів того, що його було залишено в слідчому ізоляторі для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження в розумінні вказаних норм закону.

При цьому, переконливих доводів на обґрунтування своєї позиції, які б за своїм змістом безумовно спростовували висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні клопотання засудженого, в апеляційній скарзі не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни або скасування ухвали - не виявлено.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції винесена законно та обґрунтовано, з додержанням вимог КПК України, правові підстави для скасування даного судового рішення за поданою засудженим апеляційною скаргою відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 березня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

.