Справа № 368/693/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/542/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 24.05.2018
ВИРОК
Іменем України

« 24 » травня 2018 року Апеляційний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 7 березня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.України, українця, уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та засуджено на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

в с т а н о в и в :

Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

19.05.2017р. приблизно о 16 год. ОСОБА_7 на прохання знайомого ОСОБА_9 та з дозволу власниці ОСОБА_10 , знаходячись у гаражному приміщенні, розташованому на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , впевнившись у відсутності сторонніх осіб, таємно викрав від`єднаний від системи опалення циркуляційний насос марки «Насоси плюс оборудование» вартістю 778,40 грн., новий кран-змішувач для ванни марки «ZEGOR» вартістю 601 грн. та новий кран-змішувач для умивальника «Haibe» вартістю 812 грн., всього на загальну суму 2191,40 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та вірність кваліфікації його дій, просив вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном на 2 роки, на підставі ст.76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу прокурор послався на незаконність вироку, в частині призначеного покарання, оскільки суд І інстанції, в порушення вимог ст.374 КПК України, при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком не поклав на засудженого обов`язки, передбачені ст.76 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон який підлягає застосуванню.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_7 , який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 349 КПК України, суд за погодженням з учасниками судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить їх аналіз та перевіряє вирок відповідно до ст. 404 КПК України лише в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора стосовно неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.
З вироку вбачається, що суд, призначивши покарання ОСОБА_7 в повній мірі не дотримався вказаних вимог закону.
Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу .

Згідно ч.3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

З вироку вбачається, що суд І інстанції призначив ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі та звільнив обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 2 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого відповідні обов`язки.
Частиною 2 цієї норми закону передбачений перелік обов`язків, які суд додатково може покласти на осіб, звільнених від відбування покарання. Отже, суд, застосовуючи ст. 75 КК України в будь - якому випадку повинен був покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України і міг додатково покласти обов`язки, визначені в ч. 2 цієї статті Закону.
Проте суд, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, цих вимог закону не дотримався і ст. 76 КК України не застосував.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Керуючись ст. ст. 368,374, 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 7 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання - 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з встановленням іспитового строку 2 роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді