Справа № 577/1172/18
Провадження № 1-кп/577/248/18

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2018 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
за ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 190 КК України,
Встановив :
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 358 КК України.
Крім того, ОСОБА_4 04 травня 2016 року, переслідуючи єдиний злочинний корисливий умисел, направлений на шахрайське заволодіння чужим майном, розуміючи протиправність своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, використав завідомо підроблений документ, а саме заяву для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в т.ч. на оплату житлово-комунальних послуг, де були вказані завідомо неправдиві дані про відсутність на депозитному банківському рахунку грошових коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та з метою отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в т.ч. на оплату житлово-комунальних послуг подав її до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради за адресою м. Конотоп, пр. Миру, 6.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєних злочинах визнав повністю і показав, що він є переселенцем з м. Луганська, подав заяву про взяття його на облік в Управлінні праці та соціального захисту населення як особу тимчасово переміщену з окупованої територїї і отримував щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання та сплату комунальних послуг, при цьому він приховав від державного органу, який надає таку допомогу, що на час подання заяви мав депозитні рахунки відкриті у відділенні Приватбанку. На даний час він частково сплатив безпідставно отриману допомогу. Визнає цивільний позов і буде сплачувати за ним. У вчиненому щиро розкаюється. Клопоче про звільнення його від покарання згідно закону про амністію, оскільки він досяг віку 81 рік.
Крім визнання себе винуватим, винуватість ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами.
Представник потерпілої сторони ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення як особа , що має статус тимчасово переміщеної особи , за отриманням соціальної допомоги, яка йому і була призначена . Йому було роз`яснено, що в разі відкриття рахунків у банківських установах, він повинен повідомити про це , оскільки така обставина впливає на виплату соціальної допомоги. Однак, обвинувачений приховав, що на час подання заяви про отримання допомоги він вже мав відкриті рахунки. Позов підтримує, просить задовольнити. В разі наявності підстав, не заперечує проти звільнення ОСОБА_8 від покарання згідно закону про амністію.
Крім того, винуватість ОСОБА_4 доводиться письмовими доказами: заявою про призначення адресної допомоги (а.п. 22), довідкою УПСЗН, з якої вбачається, що за ОСОБА_4 мається заборгованість по сплаті зайво сплаченої допомоги (а.п. 20), сумою заборгованості, яка підтверджена розрахунком (а.п. 21), довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території (а.с. 23), відомостями про реєстрацію (а.с. 24), розпорядженням про перерахунок допомоги (а.п. 31), заявою про продовження виплати (а.с.32), письмовою згодою дружини на отримання адресної допомоги (а.с. 36), інформацією про депозитні рахунки в ПАТ КБ Приватбанк (а.с. 40-44), актом виявлених невідповідностей від 16.11.2016 року (а.с.47), розпорядженням про припинення виплати допомоги ОСОБА_4 ( а.с. 48), розпорядженням про обов`язок повернути надміру отримані кошти від 25.11.2016 року (а.п.49).
Аналізуючи досліджені докази, суд дійшов висновку, що вони є належними, допустимими, такими, що логічно узгоджуються між собою, а так, в повній мірі доводять вину ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованому йому підроблення офіційного документа, який видається установою, і який надає права, з метою використання його підроблювачем та його використання, а також заволодіння чужим майном шляхом обману.
Таким чином, винуватість ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 358 КК України - підроблення офіційного документа, який видається установою, і який надає права, з метою використання його підроблювачем; за ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документу та за ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 є особою похилого віку, раніше не судимою, пенсіонером, вдівцем, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Обставинами, що помякшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданого злочином збитку та похилий вік обвинуваченого.
Суд, приймаючи до уваги вищезазначені обставини, обставини справи і наставші наслідки, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, відомості про особу обвинуваченого, з урахуванням інформації органу пробації, викладеній у досудовій доповіді, що виправлення його можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства, його ставлення до скоєного, пом`якшуючі обставини, аналізуючи види покарань, які визначені санкціями ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 190 КК України, дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання за кожен злочин та за їх сукупністю покарання у виді штрафу у розмірі, наближеному до мінімального, і що таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив про те, що ОСОБА_4 може бути звільнений від покарання на підставі ст. 1 п. «ґ» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, оскільки на час скоєння злочину був особою пенсійного віку, злочини скоїв умисні, не тяжкі та не особливо тяжкі, до 07 вересня 2017 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому підпадає під дію вказаного Закону і підлягає звільненню від покарання і він не заперечує проти застосування до ОСОБА_4 вказаного закону і звільнення від покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник подали клопотання про звільнення його від покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового розгляду, які підтримують клопотання, вважає, що дане клопотання обгрунтоване і відповідає діючому законодавству, а тому підлягає задоволенню.
Згідно ст. 85 КК України на підставі Закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи, стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання. 07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників. Відповідно до п. "ґ" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
ОСОБА_4 є ос обою пенсійного віку, злочини скоїв умисні, не тяжкі, до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому згідно ст. 1 п. «ґ» ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, підлягає звільненню від покарання на підставі ст. 1 п. «ґ» Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме, що в подальшому, протягом останніх десяти років, до нього не може бути застосована амністія.
Керуючись ст. 1 п. «ґ» ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, ст. ст. 370, 374 КПК України, -

Ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання:
за ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень;
за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень;
ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
У відповідності з ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного даним вироком, на підставі ст. 1 п. «ґ» Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави, в особі Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради, про стягнення з ОСОБА_4 матеріальних збитків задовольнити.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1