Справа № 621/220/18
Провадження № 1-кп/610/116/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.11.2018 року колегія суддів Балаклійського районного суду Харківської області у складі головуючого: - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч.2 ст. 15, п.10 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Балаклійського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
У судовому засіданні прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що наявні обгрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_10 вчинив тяжкі та особливо тяжкі злочини, максимальна санкція за які передбачає довічне позбавлення волі.
На теперішній час для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризиків переховування його від суду, незаконного впливу на свідків, експертів у кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень необхідно продовжити дію запобіжного заходу. Прокурор зазначає, що вже саме по собі можливість призначення покарання у виді довічного позбавлення волі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від суду, крім того, він має можливість перетину держаного кордону України у напрямку країн, які не передбачають наявність закордонного паспорта. Після вчинення злочину ОСОБА_10 зник з місця події, залишивши потерпілу у непритомному стані. Це дає підстави вважати, що він може втекти з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Обвинувачений може впливати на свідків, та експертів у кримінальному провадженні, оскільки їх місця проживання та контактні телефони відкриті у даному кримінальному провадженні, а, знаходячись на свободі, ОСОБА_7 матиме можливість впливати на цих осіб з метою зміни або спотворення їх показань.
Крім того, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень. А також те, що він раніше судимий за вчинення умисних тяжких злочинів через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти продовження запобіжного заходу, посилався на припущення прокурора про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, вважає надані прокурором докази на підтвердження його вини сфальсифікованими, недопустимими і які є невід`ємною обставиною для зміни запобіжного заходу на більш м`який. Він вказав, що не перешкоджатиме судовому розгляду та буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.
Захисник обвинуваченого також заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його необґрунтованим, заявив клопотання про зміну його підзахисному запобіжного заходу на домашній арешт. Зазначає, що 17 вересня 2018 року при продовженні строку тримання під вартою, суд не використав результати експертних досліджень, які вже були досліджені.
Посилався на те, що при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 підставами були докази, зібрані за один день, а саме: протоколи допиту потерпілої, протокол впізнання нею ОСОБА_10 та протокол впізнання останнього свідком ОСОБА_11 , не маючи на той час висновків молекулярно-генетичних та імунологічних експертиз, які могли підтвердити факт тілесного контакту підозрюваного та потерпілої.
На теперішній час суд дослідив всі письмові докази по справі, допитав свідка ОСОБА_11 , які містять суттєві протиріччя і свідчать на користь обвинуваченого, що, на думку захисника, є підставою для зміни запобіжного заходу на домашній арешт.
Представник потерпілої підтримала клопотання прокурора та просила його задоволити, просила відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника, посилаючись на те, що ризики , які були встановлені під час обрання запобіжного заходу, на теперішній час зовсім не зменшились, а продовжують існувати.
Заслухавши клопотання прокурора та клопотання захисника, вислухавши думку обвинуваченого, та думку представника потерпілої, суд приходить до наступного.
На підставі матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 17 вересня 2018 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 днів, тобто до 15 листопада 2018 року.
Відповідно до ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування запобіжного заходу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
Відповідно до правової позиції, сформульованої в п.79 рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні корисливого злочину та злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканності щодо неповнолітньої потерпілої через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, раніше судимий за вчинення тяжких злочинів, серед яких злочин, пов`язаний проти статевої свободи та статевої недоторканності. Під час обрання та продовження запобіжного заходу констатовано обгрунтованість підозри у вчиненні умисних злочинів, за вчинення яких, у разі визнання винуватим за ч.3 ст. 152 КК України, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, а за ч.2 ст. 15, п.10 ч.2 ст. 115 КК України довічне позбавлення волі.
Крім того, необхідно врахувати обізнаність обвинуваченого про особу потерпілої, яка є неповнолітньою, та свідків, які також є мешканцями міста Зміїв, що свідчить про реальну можливість незаконного впливу на них з метою надання необхідних йому показів.
Таким чином, ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували під час продовження запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, а саме: можливість переховування від суду, вчинення іншого правопорушення, можливість незаконного впливу на неповнолітню потерпілу та свідків не зменшились та існують на даний час, а більш м`який запобіжний захід застосовувати до ОСОБА_7 на даний час є неможливим.
Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого у повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейского суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним у п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції».
Крім того, у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейский суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Підставою для зміни запобіжного заходу зі сторони захисту є посилання на відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності беззаперечно вказували на причетність обвинуваченого до злочинів, які на їхню думку є суперечливими і є зараз предметом розгляду, не спростовують доводів клопотання обвинувачення щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою. Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути так само переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку суду.
За таких обставин у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого та самого ОСОБА_10 щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити.
Підстав для визначення розміру застави не вбачається.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 176, 177,178, 331КПК України, суд-

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 на домашній арешт- відмовити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на строк 60 днів, тобто до 05 січня 2019 року.
Виконання ухвали доручити Балаклійському ВП ГУНП в Харківській області.
Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: