Провадження № 1-кп/520/1096/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2018 року м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому провадженні в приміщені суду у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003208 від 18.08.2018, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Донецьк, громадянка України, українка, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштована, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину 2013 р.н., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 ,
представника Департаменту правці та соціальної політики Одеської міської ради ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 та її захисника адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості від 10 жовтня 2018 року ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 , з метою одержання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, 22.01.2018 у денний час звернулась із відповідною заявою до Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики ОМР (далі Управління) за адресою: м.Одеса, вул.Ак.Філатова, 2-А, та була письмово повідомлена про зобов`язання повідомляти Управління про зміну обставин, яки впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. На підставі заяви ОСОБА_3 . Управлінням було винесено рішення про призначення останньої щомісячної адресної допомоги, внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг строком на 6 місяців в період з 22.01.2018 по 23.07.2018.
23.03.2018 між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 був укладений догові купівлі-продажу двокімнатній квартири АДРЕСА_3 , якій посвідчений приватним нотаріусом ОМНЮ ОСОБА_8 та зареєстрований за №344, тобто ОСОБА_3 набула право власності на вищевказану квартиру.
Після чого, ОСОБА_3 діючи навмисно, із корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами державного бюджету України шляхом обману, достовірно усвідомлюючи той факт, що вона, згідно пункту 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, повинна повідомити у 3-х денний строк Управління про факі придбання нею житла, що в подальшому унеможливить призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не повідомила про це Управляння, та в період часу з 23.03.2018 по 23.07.2018 заволоділа чужим майном шляхом обману, а саме коштами державного бюджету України на загальну суму 7354, 84 гривни за наступних обставин: 04.04.2018 р. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ОСОБА_3 в АТ «Ощадбанк» були перераховані кошти державного бюджету України на загальну суму 7354, 84 гривни за наступних обставин: -19.04.2018 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ОСОБА_3 в АТ «Ощадбанк» перераховано 2000,00 гривень; -18.05.2018 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ОСОБА_3 в АТ «Ощадбанк» перераховано 2000,00 гривень; -21.06.2018 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ОСОБА_3 в АТ «Ощадбанк» перераховано 2000,00 гривень; -18.07.2018 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий ОСОБА_3 в АТ «Ощадбанк» перераховано 1354,84 гривень.
Наведені умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування були кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, щиро розкаялася та активно сприяла розкриттю злочину, добровільно відшкодувала заподіяну шкоду.
Обвинувачена ОСОБА_3 погодилися із прокурором на призначення їй покарання за цей злочин в виді штрафу в розмірі 850 грн.
Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваної повне порозуміння нею процесуальних прав обвинуваченої, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили ОСОБА_3 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо неї обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.
Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 згідно ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, оскільки санкція ч.1 ст.190 КК України передбачає максимальне покарання у обмеження волі на строк до трьох років.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Представник потерпілої сторони надала письмову згоду прокурору на укладання угоди про визнання винуватості.
Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.
Обвинуваченій ОСОБА_3 суд під розпику відповідно до ст.474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.
Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.
Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а тому визнання нею винуватості є цілком виправданим.
Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_3 характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому покаранні.
Керуючись ст.ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 10.10.2018р. між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 про визнання винуватості.
Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, на підставі якої призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних податком мінімумів доходів громадян, що складає 850 (Вісімсот п`ятдесят) грн.
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473, 394 КПК України.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1