Справа № 357/9655/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2018 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Біла Церква кримінальне провадження № 0003811 від 20.07.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Побережка Богуславського району Київської області, громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого вантажником в ТОВ «Ясен світ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 30.03.2016 року Білоцерківським міським судом Київської області за ст. 289 ч.1 КК України до 4 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 та угода про визнання винуватості.

Відповідно до обвинувального акта від 16.08.2018 року, ОСОБА_6 маючи не зняту та непогашену в установленому порядку судимість за злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, 27 червня 2017 року, близько 21.00 години точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись в приміщенні кімнати АДРЕСА_3 , умисно з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що у приміщенні кімнати № 61 був відсутній потерпілий ОСОБА_8 , та за його діями ніхто не спостерігає, викрав з тумби мобільний телефон марки LENOVO А1000, білого кольору, вартістю 1368 гривень 00 копійок, в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора Київстар, яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, належні потерпілому ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_6 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 1 368 гривень 00 копійок.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраданні чужого майна (крадіжка), вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
16 серпня 2018 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_9 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаявся в скоєному, критично оцінює свою злочинну поведінку, в тому числі шляхом повного визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, активно сприяє розкриттю злочинів вчинених іншими особами; добровільно своїми активними діями надає та в подальшому зобов`язаний надавати визнавальні та викривальні показання органу досудового розслідування в з`ясуванні обставин привласнення чужого майна, що мають істотне значення для повного викриття злочинів.
Також даною угодою визначено покарання, за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 240 годин. На підставі ч. 5 ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.03.2016 року та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у виді чотирьох років п`ятнадцяти днів обмеження волі. Захисником заявлене клопотання, яке підтримане прокурором щодо звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 №1810-VIII та звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.
Прокурор в судовому засіданні, вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи, а також не заперечував проти задоволення клопотання захисника про застосування до ОСОБА_6 Закону України «Про амністію у 2016 р.» та звільнити останнього з-під варти в залі суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому заявив про визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Підтвердив, що він 27.06.2017 році приблизно о 21.00 год. перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_8 , у кімнаті АДРЕСА_3 , скориставшись, що останнього не було в кімнаті з тумби викрав мобільний телефон «LENOVO», в якому знаходилась сім карта мобільного оператора «Київстар». Викрадене майно повернув потерпілому, у скоєному розкаявся, просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 р.».

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання, з застосуванням Закону України «Про амністію у 2016 р.».

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, знайшли своє підтвердження під час підготовчого судового засідання.

Відповідно до положень ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Вимогами ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67,69 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання, а саме позитивної характеристики з місця проживання, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, спричинена матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_8 відшкодована у повному обсязі. ОСОБА_6 у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття ОСОБА_6 , відшкодування матеріальної шкоди потерпілому. Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочину.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та ОСОБА_6 призначення узгодженої сторонами міри покарання.
Речові докази по кримінальному провадженню відстутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою з 08.08.2018 року підлягає скасуванню.
Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити укладену 16 серпня 2018 року угоду про визнання винуватості між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .
Визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.
На підставі ч. 5 ст. 71, 72 КК України ОСОБА_6 до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.03.2016 року та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у виді чотирьох років п`ятнадцяти днів обмеження волі.
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київський СІЗО» скасувати. Звільнивши останнього з-підварти негайно в залі суду.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, шляхом подачі апеляції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1