Провадження № 1-в/243/160/2018
Справа № 1-721/11
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2018 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, із неповною середньою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

02 грудня 2011 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, та із застосуванням положень ст. 71 КК України, з приєднанням до призначеного покарання частково невідбутого покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 2 липня 2007 року, до остаточного покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі,
про визнання законності підстав звільнення, -
ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з клопотанням про визнання законності підстав його звільнення, зазначивши, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2011 року його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та із застосуванням положень ст. 71 КК України, з приєднанням до призначеного покарання частково невідбутого покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 2 липня 2007 року, йому було призначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Зазначене покарання він відбував у Калінінській виправній колонії № 27, місцем розташування якої є м. Горлівка Донецької області. 05 червня 2015 року звідти його було звільнено достроково.
Після звільнення, ОСОБА_4 прибув за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки зареєстрованого місця проживання він не має. Паспорт громадянина України заявник отримати також не може, оскільки його оформлення можливе лише за умови надання до Слов`янського МВ ГУ ДМС України судового рішення про визнання законності підстав звільнення заявника з місць позбавлення волі.

За наведених обставин, ОСОБА_4 вимушений був звернутися до суду із даним клопотанням, та просити суд визнати законними підстави його звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив задовольнити його клопотання, пояснення надав аналогічні наведеним у клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання ОСОБА_4 про визнання законності підстав його звільнення не заперечував.
Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши клопотання засудженого та надані документи, приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання ОСОБА_4 .

У судовому засіданні встановлено, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2011 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та із застосуванням положень ст. 71 КК України, з приєднанням до призначеного покарання частково невідбутого покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 2 липня 2007 року, йому було призначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
У строк відбування покарання зарахований строк перебування ОСОБА_4 під вартою у період з 27 липня 2011 року по 02 грудня 2011 року.

Строк покарання засудженому ОСОБА_4 вираховувати з моменту його затримання, а саме: 27 липня 2011 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишений без змін - у виді тримання під вартою в СІ № 6 м. Артемівськ Донецької області.

Вказаний вирок суду не оскаржувався, та набрав законної сили 17 грудня 2011 року (а.с. 2-4).

Згідно із повідомленням ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» № 7/5564 від 23 квітня 2018 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був поміщений до вказаної установи виконання покарань 29 липня 2011 року, засуджений 02 грудня 2011 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за ч. 2 ст. 186, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Вибув 22 грудня 2011 року до Калінінської виправної колонії № 27 Донецької області.
Згідно із відповіддю Слов`янського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області № 58-5714 від 27 квітня 2018 року, наданою засудженому ОСОБА_4 на його заяву від 21 березня 2018 року щодо втрати паспорта, останньому повідомлено, що проводилася перевірка за державними інформаційними базами, в ході якої з Головного управління Національної поліції України в Донецькій області надійшла інформація, що 22 грудня 2011 року він прибув до Калінінської виправної колонії Донецької області (№ 27) для відбування покарання і до теперішнього часу відомостей щодо законності його звільнення з місця позбавлення волі відсутні.

На теперішній час Калінінська виправна колонія № 27 перебуває на непідконтрольній Українській владі території, у зв`язку із чим, відповідно до спільного наказу Прокуратури Донецької області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Управління служби безпеки України в Донецькій області, Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області, Головного управління міграційної служби України в Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 № 53 окв/1539/310/185/20/62 від 14 липня 2015 року, документування осіб, які відбували покарання в установах, розташованих на території непідконтрольній Українській владі проводиться тільки після узгодження з територіальними підрозділами ГУ МВС України в Донецькій області, УДПтСУ в Донецькій області та судового рішення про визнання законності підстав звільнення з місць позбавлення волі. Форма заяви для звернення до суду передбачена вищевказаним наказом.

11 квітня 2018 року справа ОСОБА_4 про втрату паспорту припинена. Оформлення паспорту громадянина України замість втраченого можливе при наданні до Слов`янського МВ ГУ ДМС України судового рішення про визнання законності його звільнення з місць позбавлення волі.

Відповідно до Інструкції про взаємодію працівників прокуратури Донецької області, ГУМВС України в Донецькій області, УСБУ в Донецькій області, УДПтСУ в Донецькій області, ГУ ДМС України в Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_3 при організації реєстрації, обліку та документування осіб, звільнених з установ виконання покарань, розташованих на територіях Донецької та Луганської областей, які тимчасово непідконтрольні українській владі, затвердженої спільним наказом № 53окв/1539/310/185/20/62 від 14 липня 2015 року, Головне управління МВС України в Донецькій області у взаємодії з Управлінням Служби Безпеки України в Донецькій області та ІНФОРМАЦІЯ_4 роз`яснюють норми діючого законодавства щодо порушення процедури звільнення від відбування покарання та пропонують особі звернутися до суду із заявою, відповідно до встановленої форми, згідно із ст. 539 КПК України щодо визнання законності такого звільнення.

За приписами ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку суду.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що м. Горлівка Донецької області є територією проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон), цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.
Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон), яким визначено тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, періодом проведення антитерористичної операції є - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ № 1275 від 02 грудня 2015 року затверджено перелік населених пунктів де здійснювалась антитерористична операція, і в цьому переліку зазначено м. Горлівка Донецької області.
Розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085 затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До цього переліку також належить м. Горлівка Донецької області.
Зазначене свідчить, що в м. Горлівка Донецької області проводиться антитерористична операція і там не здійснює свою діяльність Калінінська виправна колонія № 27.
Згідно із розпорядженням Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ», визначено територіальну підсудність кримінальних проваджень, підсудних, зокрема Калінінському районному суду міста Горлівки Донецької області розташованим у районі проведення антитерористичної операції, для забезпечення розгляду Слов`янському міськрайонному суду Донецької області.
Отже, відсутність у засудженого ОСОБА_4 документів про звільнення у зв`язку із повним відбуттям покарання, які були б видані відповідними уповноваженими органами України, викликає сумніви щодо виконання вироку суду у повному обсязі.
Приймаючи до уваги існуючі докази по справі, суд виходить з того, що, у тому становищі, у якому опинився заявник, він є позбавленим можливості отримати офіційні документи щодо свого звільнення, а тому звертаючись до суду, надав всі можливі докази, які міг надати у цій ситуації.
Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, у рішенні від 8 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.
На теперішній час Україна від зобов`язань, визначених статтями 1, 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, в окремих районах Донецької та Луганської областей України відповідно до статті 15 Конвенції не відступала. 21 травня 2015 року постановою Верховної Ради України № 462-VIII схвалена Заява Верховної Ради України «Про відступ України від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод» щодо відступу від окремих зобов`язань, визначених пунктом 3 статті 2, статтями 9, 12, 14 та 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтями 5, 6, 8 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України.

Крім того, суд також зазначає, що у своїх Рішеннях, ЕСПЛ неодноразово зазначав, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обов`язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виконання судових рішень це самостійна і завершальна стадія кримінального процесу, в якій реалізуються владні приписи суду, які викладені зокрема вироку, що набрав законної сили. ЇЇ зміст складає процесуальна діяльність суду за зверненням вироку до виконання і вирішення питань, що виникають у ході його реального втілення в життя. Вирішення питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку не повинно істотно впливати на вирок.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 дійсно був засуджений вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 02 грудня 2011 за ч. 2 ст. 186 КК України, та із застосуванням положень ст. 71 КК України, йому було призначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Після набрання вироком законної сили, ОСОБА_4 з ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» (колишня - СІ № 6 м. Артемівськ Донецької області) вибув до Калінінської виправної колонії № 27 м. Горлівка Донецької області для подальшого відбування покарання.

Досліджені судом докази повністю узгоджується між собою, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності із даними офіційних установ які діють на підконтрольній Українській владі території, дають можливість суду дійти висновку, що засуджений ОСОБА_4 відбув покарання призначене йому за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2011 року у повному обсязі, що дозволяє суду усунути сумніви щодо виконання даного вироку суду, і відповідно, законності підстав звільнення ОСОБА_4 з місць позбавлення волі.

На підставі наведеного, керуючись, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про визнання законності підстав звільнення задовольнити.
Усунути сумніви, які виникли при виконанні вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2011 року яким ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та із застосуванням положень ст. 71 КК України йому було призначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Визнати законними підстави звільнення ОСОБА_4 за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2011 року, яким його будо засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням положень ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області протягом семи днів з моменту її проголошення через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання, крім випадків встановлених КПК України.
Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1