провадження № 1-кп/294/161/18
справа № 282/478/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2018 року Чуднівський районний суд Житомирської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
та захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Чуднові кримінальне провадження № 0000058 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глезне Любарського району Житомирської області, громадянина України, українця, одруженого, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту, згідно рішення Любарського районного суду Житомирської області від 11 серпня 2014 року ОСОБА_5 зобов`язано сплачувати грошові кошти (аліменти) на користь ОСОБА_4 на утримання двох неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 16.02.2017 року до досягнення дітьми повноліття, а саме до досягнення донькою ОСОБА_9 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, всупереч рішення Любарського районного суду Житомирської області від 11.08.2014 року, ОСОБА_5 , в період з 01.10.2017 року по 01.03.2018 року, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Так, будучи офіційно попередженим державним виконавцем Любарського районного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, знаючи свій обов`язок виплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 жодних заходів щодо їх сплати не вчиняв. Являючись дієздатним, будучи працездатною особою заходів до офіційного працевлаштування не вживав, на обліку в Любарському районному центрі зайнятості не перебував та не перебуває, на обліку в управлінні пенсійного фонду не перебуває.
Крім цього, маючи щомісячний дохід від тимчасових заробітків, аліменти в добровільному порядку не виплачував, матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо сплати аліментів на утримання дітей взагалі не вживав та допустив заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_4 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 на суму 5000 грн., а в загальному на суму 13286 грн.
Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав покази, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що дійсно обвинуваченим було допущено несплату аліментів на двох дітей та підтвердила обставини, які викладені в обвинувальному акті.
В судовому засіданні у порядку, встановленому ст. 358 КПК України, досліджені документи:
-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000058 від 06.03.2018, згідно якого в реєстр були внесені дані стосовно злісного ухилення ОСОБА_5 від сплати аліментів, з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 164 КК України (Том 1 а.с. 55);
-звіти Любарського районного центру зайнятості про кількість вакансій, чисельність осіб, що шукали роботу та чисельність працевлаштованих, у професійному розрізі з січня 2015 року по 16.03.2018 р. та реєстр актуальних вакансій Любарського районного центру зайнятості, станом на 16.03.2018 р. (Том 1 а.с. 95-115);
-лист Любарського районного центру зайнятості № 222 від 07.03.2018 про те, що ОСОБА_5 на обліку в центрі зайнятості як безробітний з 11.08.2014 по 07.03.2018 не перебував та не працевлаштовувався (Том 1 а.с. 92);
-розрахунок заборгованості за аліментами, затверджений начальником Любарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 07.03.2018, згідно якого з 01.10.2017 року по 01.03.2018 року ОСОБА_5 не сплачував аліменти та допустив заборгованість за вказаний період у розмірі 5000 грн., а загальна заборгованість по аліментам, станом на 01.03.2018, становить 13286 грн. (Том 1 а.с. 120-122);
-копія виконавчого провадження № 267/3 відкритого 04.08.2015, щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісяця (Том 1 а.с. 140-221).
Судом не здійснювався виклик свідків для допиту їх в судовому засіданні, оскільки щодо цього заперечували учасники кримінального провадження, а обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав те, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до положень ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.
Отже, проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступних висновків.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає цілком логічними, переконливими та послідовними, оскільки вони узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_4 та письмовими доказами, які були досліджені у судовому засіданні під час судового розгляду даного кримінального провадження.
Оцінюючи досліджені та перевірені докази в їх сукупності, суд виходить з того, що відповідно п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011, при оцінці доказів, як правило, суд, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Отже, в обґрунтування вироку, суд покладає показання потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки вони достатньо переконливі, чіткі, узгоджені між собою та з іншими письмовими доказами, які були досліджені судом у судовому засіданні.
Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом його винуватість у вчиненні умисних дій, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 164 КК України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який кримінальний закон відносить до злочинів невеликої тяжкості, обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, думку потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_5 раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимий, має зареєстроване та постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак згідно довідки лікаря-нарколога Любарської ЦРЛ, має психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю із синдром залежності, за місцем проживання характеризується із негативної сторони.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 міру покарання у виді громадських робіт. На думку суду, саме це покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Арешт на майно не накладався.
Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.
Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд враховує положення ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 337, 349, 368, 369, 374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.
Контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Речовий доказ виконавче провадження відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо виконання виконавчого листа Любарського районного суду Житомирської області від 11 серпня 2014 року по сплаті аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання двох неповнолітніх дітей залишити за належністю в Любарському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Чуднівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні при проголошенні вироку, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1