Справа № 462/3929/13-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
встановив:
До Залізничного районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 16 травня 2013 року, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Ухвалою суду від 16 серпня 2018 року у кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд кримінального провадження здійснюється лише в межах висунутого обвинувачення. Відповідно до ст. 291 КПК України у обвинувальному акті здійснюється виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказується правова кваліфікація з посиланням на норму матеріального кримінального права та формулювання обвинувачення. Проте, на даний час обвинувальний акт від 16 травня 2013 року в частині правової кваліфікації та формулювання обвинувачення не відповідає позиції прокурора, яка була викладена в зміні прокуратури до апеляційної скарги від 16 жовтня 2016 року № 0912-118 вих.-16, підписаної заступником прокурора Львівської області ОСОБА_6 , підтриманої в апеляційній інстанції прокурором ОСОБА_7 та ухвалі апеляційного суду Львівської області від 09 липня 2018 року. Апеляційний суд Львівської області, скасовуючи вирок Залізничного районного суду м. Львова від 06 грудня 2013 року, в своїй ухвалі від 09 липня 2018 року зазначив, що при кваліфікації діяння за ознаками одержання неправомірної вигоди завжди потребує встановлення спеціального суб`єкта злочину службової особи, предмета злочину будь-якої матеріальної вигоди, способи одержання неправомірної вигоди, який може бути будь-яким, причинного зв`язку між незаконною винагородою та згодою службової особи використати свої службові повноваження чи становище, залежності між оплаченим хабарем, результатом та спроможністю і/або реальним застосуванням або незастосуванням службових повноважень чи можливостей суб`єкта злочину. Відповідно до ч. 3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді. В своєму клопотання захисник також зазначив, що прокурор в даному випадку на підставі ст. 338 КПК України не може змінити обвинувачення, оскільки це допускається лише в випадку, коли під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини у вчиненні кримінального правопорушення. Однак, в даному випадку про те, що обвинувачений не був посадовою особою на час скоєння кримінального правопорушення було відомо ще під час першого судового засідання, про що наголошено в вищезазначеній ухвалі апеляційного суду. На той момент прокурор не скористався своїм правом на зміну обвинувачення. У зв`язку з зазначеним, захисник просить обвинувальний акт повернути прокурору області.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника, просив повернути обвинувальний акт прокурору.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти заявленого клопотання.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, а також інші матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Пункт 3 ч.3 ст.314КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Під час проведення підготовчого судового засідання по даному кримінальному провадженню суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 підлягає поверненню прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Стаття 291КПК України передбачає вимоги до обвинувального акту та додатків до нього, які є невід`ємною частиною, які повинні бути надіслані до суду.
У цій статті, зокрема, в ч.2 ст.291КПК України вказано, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відомості про потерпілих.
Відповідно до ч. 3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви , з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
Виходячи з ухвали Апеляційного суду Львівської області від 09 липня 2018 року скасовуючи вирок Залізничного районного суду м. Львова від 06 грудня 2013 року суд апеляційної інстанції виходив з наступного. Ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, суд першої інстанції погодився з висунутим обвинуваченням, яке було викладено в обвинувальному акті. Проте, як вбачається з показань обвинуваченого, ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що з 02 листопада 2012 року перебував на посаді головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою залізничного та електричного транспорту Управління Укртрансінспекції у Львівській області Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, відповідно до наказу звільнений 25 березня 2013 року. Однак, постановою Львівського окружного адміністративного суду внесено зміни до наказу, дату звільнення ухвалено рахувати з 19 березня 2013 року. Окрім цього, як зазначив суд апеляційної інстанції, в матеріалах справи міститься постанова Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року, якою задоволено позов ОСОБА_4 до Управління Укртрансінспекції у Львівській області про визнання неправомірними дій по припиненню трудового договору з 19 березня 2013 року та зобов`язання внести зміни до запису про термін звільнення в наказі № 7-к від 25 березня 2013 року, вказавши в ньому термін звільнення за власним бажанням з 19 березня 2013 року. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2014 року зазначену постанову було залишено без змін. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 вересня 2015 року касаційну скаргу заступника прокурора Львівської області в інтересах держави було відхилено, а рішення судів першої та другої інстанції було залишено без змін. Також апеляційний суд зазначає, що показанням обвинуваченого в частині наявності рішення окружного адміністративного суду щодо зміни запису про термін звільнення в наказі № 7-к від 25 березня 2013 року суд першої інстанції в повній мірі не надав належної правової оцінки, не перевірив постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року, залишивши недослідженими обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного рішення, зокрема в частині встановлення в діяннях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового переконання, зазначивши, що вищезгадана постанова Львівського окружного адміністративного суду не має правового значення для правильної кваліфікації діянь обвинуваченого ОСОБА_4 , які мали місце з 13 по 20 березня 2013 року.
З огляду на вищезазначене, суд вбачає в обвинувальному акті порушення ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт від 16 травня 2013 року в частині правової кваліфікації з посиланням на норму матеріального кримінального права та формулювання обвинувачення не відповідає ухвалі Апеляційного суду Львівської області від 09 липня 2018 року, а також позиції прокурора, що викладено у зміні прокуратури до апеляційної скарги від 06 жовтня 2016 року№ 0912-118 вих-16.
У зв`язку із невідповідностями, встановленими в ході судового засідання обвинувального акту вимогам КПК України суд вважає за необхідне обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 повернути прокурору Львівської області.
Керуючись ст.ст.314, 315 КПК України, суд, -
постановив:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000011 від 16 травня 2013 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя/підпис/ ОСОБА_1 .
З оригіналом згідно
Суддя