Справа № 314/541/15-к
Провадження № 1-кс/314/1568/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2018 м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_2 , про арешт майна за кримінальним провадженням №0000028 від 15.01.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області подано клопотання начальника Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_2 , про накладення арешту.

В обґрунтування клопотання начальник Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_2 посилається на те, що накладення арешту є необхідним для забезпечення цивільного позову.

В судовому засіданні прокурор клопотання про арешт майна підтримав.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В клопотанні слідчий метою забезпечення арешту майна визначає п.4 ч.2 ст.170 КПК України - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Главою 9 КПК України регулюються правовідносини відносно відшкодування (компенсації) шкоди у кримінальному провадженні, цивільного позову.

Так, відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Порядок подання цивільного позову в межах кримінального провадження, форма та зміст цивільного позову визначено ст. 128 КПК України.

За визначенням ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема арешт майна.

В силу ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Здійснивши системний аналіз вищезазначених правових норм, з урахуванням засад визначених ст.ст.2, 7-9, 15-16 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна в порядку п.4 ч.2 ст.170 КПК України може бути накладено виключно за умови подання цивільного позову в межах кримінального провадження.

Отже, при поданні клопотання в порядку п.4 ч.2 ст.170 КПК України слідчий зобов`язаний, зокрема довести обставину наявності поданого цивільного позову та набуття особою, відносно майна якої подано клопотання, статусу суб`єкта визначеного ч.6 ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання не вбачає підстав для накладення арешту на майно, оскільки прокурором не надано доказів, що доводять обставину подання цивільного позову в межах кримінального провадження.

За зазначених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відмову в клопотанні слідчого про арешт майна.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170-175 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання начальника Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

27.09.2018