Справа №639/3334/17
Провадження №1-кп/639/105/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2018 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000927 від 09.05.2017 року, №0001003 від 19.05.2017 року, відносно:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
- 29.04.2009 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;
- 07.04.2010 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 09.12.2012 року звільнений з Диканівської виправної колонії Харківської області (№12) умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці;
- 10.03.2015 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, 27.10.2016 року звільнений з Олексіївської виправної колонії Харківської області (№25) за відбуттям строку покарання,
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_10 , будучи судимим 10.03.2015 року Ленінським районом судом м. Харкова за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі 27.10.2016 року, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив умисні злочини за наступних обставин.
Так, ОСОБА_10 на початку травня 2017 року (більш точну дату в ході досудового розслідування встановити не виявилося за можливе), але не пізніше 09.05.2017 року, приблизно о 03 годині ночі, перебуваючи поблизу гуртожитку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Петра Болбачана, 6, цілеспрямовано увійшов до першого під`їзду вказаного гуртожитку, з метою вчинення крадіжки будь-якого чужого майна. Знаходячись на першому поверсі ОСОБА_10 помітив велосипед «Осеаn» моделі «navimaxx», належний раніше йому незнайомому ОСОБА_11 .
Саме в той час у ОСОБА_10 виник умисел, спрямований на заволодіння вказаним майном шляхом крадіжки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи ціль наживи і незаконного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів велосипедом «Осеаn» моделі «navimaxx».
Після цього, ОСОБА_10 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_10 завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 2416,00 грн., що підтверджено висновком комплексної судово-товарознавчої та автотоварознавчої експертизи №11196/11197 від 26.06.2017 року.
Крім цього, ОСОБА_10 , 19 травня 2017 року приблизно о 03 годині ночі, проходячи повз багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , помітив припаркований біля вказаного будинку автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності раніше йому не знайомому ОСОБА_12 .
Саме в той час у ОСОБА_10 виник умисел на незаконне заволодіння даним автомобілем.
Надалі ОСОБА_10 , використовуючи обставину темного часу доби, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вказаного автомобіля та, оглянувши його, скориставшись тим, що задні ліві двері відчинені, через них відчинив передні водійські двері та проник до салону автомобіля.
Після цього, ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи повторно, з метою покататись, використовуючи відсутність власника автомобіля, сів за кермо автомобіля та, замкнувши дроти запалювання, здійснив запуск двигуна.
Таким чином, ОСОБА_10 виконав всі дії, які вважав за необхідне для незаконного заволодіння транспортним засобом, тобто легковим автомобілем моделі ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 .
Після цього ОСОБА_10 , встановивши контроль над зазначеним транспортним засобом, з місця вчинення злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.
В результаті незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_10 завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 22170 грн. 49 коп., що підтверджено висновком судової автотехнічної експертизи №8631 від 25.05.2017 року.
Також, стороною обвинувачення ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.2 ст.185 КК України, однак обвинувачення в цій частині визнано судом недоведеним, за наступних обставин.
Згідно обвинувального акту від 29.06.2017 року та встановлених під час досудового розслідування обставин ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що на початку березня 2017 року (більш точну дату в ході досудового розслідування встановити не виявилося за можливе), але не пізніше 05.03.2017 року, приблизно о 06 годині ранку, він, перебуваючи поблизу не огородженого парканом домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , помітив автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , належний раніше йому незнайомому ОСОБА_13 .
Саме в той час у ОСОБА_10 виник умисел, спрямований на заволодіння будь-яким чужим майном шляхом крадіжки із зазначеного автомобіля.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , діючи умисно, спочатку шляхом вільного доступу, так як задні двері з правої сторони були необачно залишені незачиненими, проник до салону, а потім відкрив капот автомобіля та, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, переслідуючи ціль наживи, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів акумуляторною батарею моделі «Sanfox» ємністю 60 ампер/годин. Після цього, ОСОБА_10 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_10 завдав потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 923 грн. 24 коп., що підтверджено висновком комплексної судово-товарознавчої та автотоварознавчої експертизи №11196/11197 від 26.06.2017 року.
Таким чином, по цьому епізоду ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину за ч.2 ст.289 КК України визнав частково, фактичні обставини вчинення злочину не оспорює, посилається на той факт, що він дійсно незаконно заволодів автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_12 , однак у нього не було корисливого мотиву, а він хотів лише покататись на цьому автомобілі.
З показань обвинуваченого ОСОБА_10 , 19.05.2017 року в нічний час він повертався додому, проходячи повз будинку №10 по вул. Кривомазова у м. Харкові, він помітив припаркований автомобіль ВАЗ 21063. У вказаному автомобілі були відкриті задні двері, після чого він проник в салон автомобіля. Далі він провернув замок запалення та здійснив запуск двигуна, після чого поїхав на автомобілі. Коли він їхав на цьому автомобілі, за ним почав їхати екіпаж патрульної поліції, які ввімкнули проблискові маячки та почали його зупиняти. Він злякався та почав втікати на автомобілі по вулицям приватного сектору. Далі він заїхав на автомобілі в тупик та автомобіль зупинився, після чого він вибіг та почав втікати. Однак, працівники поліції його наздогнали та затримали, після чого він був доставлений для встановлення обставин події до Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області.
В частині пред`явленого обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, обвинувачений ОСОБА_10 вину не визнав повністю, пояснивши при цьому, що він не вчиняв крадіжки майна, яке належить потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .
З показань обвинуваченого ОСОБА_10 , в той час, коли він утримувався під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27), під час проведення із ним слідчих дій по кримінальному провадженню за фактом угону автомобіля, оперативні працівники Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області запропонували йому визнати вину у вчиненні двох крадіжок, які насправді він не вчиняв. На це він погодився, оскільки йому пообіцяли надати цигарки, чай та інші предмети, які йому були необхідні під час утримання під вартою. Фізичного насильства чи психологічного тиску працівники поліції до нього не застосовували. Всі показання під час проведення слідчого експерименту він надавав так, як йому розповідали оперативні працівники. На даний час вину у вчиненні цих злочинів він не визнає, що оскільки він не причетний до скоєння цих кримінальних правопорушень.
Крім часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, його винність підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_14 , показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також сукупністю досліджених письмових доказів та висновками судової авто товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні.
Під час допиту у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 надав показання, що він є власником автомобіля ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 . 19 травня 2017 року о 04 годині ранку до нього додому приїхали співробітники поліції та повідомили, що його автомобіль викрали. Він відразу подивився та побачив, що поблизу будинку автомобіля не має. Приблизно о 04 чи 05 годині ранку до його будинку привезли незнайомого молодого хлопця в наручниках, який підозрювався у вчиненні угону автомобіля. Затриманим був ОСОБА_10 . Далі співробітники поліції відвезли його на місце, де знаходився викрадений автомобіль. Коли він приїхав на вказане місце, то побачив, що автомобіль знаходиться на одній із вулиць приватного сектору. На автомобілі були значні пошкодження з правої сторони, оскільки злочинець на великій швидкості на автомобілі наїхав на бетонний стовп та бетонний блок, які лежали на землі. Внаслідок цього автомобіль передньою частиною та правим колесом вдарився в бетонний блок, а потім днищем завис на цьому бетонному блоці.
Потерпілий ОСОБА_14 у судовому засіданні підтвердив, що на даний час він цивільний позов по кримінальному провадженню не заявляє, відносить вирішення питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 на розсуд суду.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 надав показання, що він працює інспектором в Управлінні патрульної поліції у м. Харкові. 19.05.2017 року в нічний час в складі екіпажу 601 разом із ОСОБА_16 вони здійснювали патрулювання та помітили автомобіль білого кольору ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , в якого не працювали габаритні вогні. Після цього вони прийняли рішення зупинити цей автомобіль, для чого включили проблискові маячки та через гучномовець надали команду про зупинку. Однак, водій автомобілю не зупинився та почав прискорюватись. Далі вони почали переслідувати цей автомобіль по вулицям приватного сектору в районі вул. Семінарської. Після цього, проїжджаючи по вул. Доватора, автомобіль наїхав на бетонний стовп та бетонний блок, після цього автомобіль днищем завис та зупинився поблизу одного із домоволодінь. Водій вибіг із автомобіля та почав втікати. На відстані приблизно 50 метрів він наздогнав водія та затримав його. Затриманим виявився ОСОБА_10 Затриманий почав говорити, що цей автомобіль належить його знайомому та просив його відпустити. При собі у ОСОБА_10 був рюкзак, в якому знаходились плоскогубці, викрутки та інші інструменти. Далі вони встановили, що автомобіль є викраденим, після чого викликали слідчо-оперативну групу Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області.
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 надав показання, що він працює інспектором поліції Управління патрульної поліції у м. Харкова. 19.05.2017 року разом із інспектором ОСОБА_15 здійснювали патрулювання в Новобаварському районі м. Харкова. На перехресті вул. Семінарська та вул. Доватора вони побачили автомобіль ВАЗ 2106 світлого кольору, в якого не був освітлений задній номерний знак. На їх команду про зупинку водій не відреагував, автомобіль не зупинив та почав збільшувати швидкість. Під час переслідування по вулицям приватного сектора, автомобіль ВАЗ 2106 наїхав на бетонний блок та автомобіль днищем завис на цьому бетонному блоці. Далі водій вибіг із автомобіля та побіг, а через деякий час інспектор ОСОБА_15 затримав цього молодого чоловіка, ним виявився ОСОБА_10 . Потім із пояснень затриманого було встановлено, що цей автомобіль він викрав. У затриманого із собою був рюкзак, в якому знаходилась різні інструменти, якими можливо було зламати замки на автомобілі (плоскогубці, викрутки, проволока та інше). Після цього вони викликали слідчо-оперативну групу для встановлення обставин події.
За фактом незаконного заволодіння транспортним засобом, який належить потерпілому ОСОБА_14 , винність ОСОБА_10 у вчиненні злочину підтверджується наступними письмовими доказами.
Протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.05.2017 року, згідно якого ОСОБА_14 звернувся із заявою за фактом викрадення невідомою особою належного йому автомобіля ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: м. Харків, вул. Кривомазова, 10 (к/п а.с.6)
Протоколом огляду місця події від 19.05.2017 року, який проведено за адресою: м. Харків, вул. Доватора, 52-А, підтверджується, що під час проведення слідчої дії зафіксована обстановка на місці події, виявлено автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на бетонному блоці, зафіксовані пошкодження на автомобілі, в тому числі пошкодження на замку запалення (к/п а.с.6-8).
Згідно протоколу огляду місця події від 19.05.2017 року, який проведено за адресою: м. Харків, вул. Кривомазова, 10, під час проведення слідчої дії потерпілий ОСОБА_14 вказав на місце, де він залишив автомобіль напередодні, надав документи та ключі на автомобіль ВАЗ 21063 (к/п а.с.9-10).
Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, підтверджується, що 19.05.2017 року о 05 год. 00 хв. ОСОБА_10 був затриманий в порядку ч.1 ст.208 КПК України як особа, яку безпосередньою застали після вчинення злочину (к/п а.с.30-32).
Висновком судової авто-товарознавчої експертизи №8631 від 25.05.2017 підтверджується, що середня ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 19.05.2017 року складає 22170,49 грн. (к/п а.с.58-60).
Дослідженим у судовому засіданні відеозаписом із відеореєстратора патрульного автомобіля за 19.05.2017 підтверджуються обставини, за яких був зупинений автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: автомобіль наїхав на бетонний блок, після чого із цього автомобіля вибігає чоловік та починає втікати. Після цього через деякий час на місце події приїжджає слідчо-оперативна група для встановлення обставин події (к/п а.с.67).
Постановою слідчого СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_17 від 20.05.2017 року автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом по кримінальному провадженню та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_14 (к/п а.с.65-66).
За фактом вчинення крадіжки велосипеда, який належить потерпілому ОСОБА_11 , винність ОСОБА_10 у вчиненні злочину підтверджується наступними доказами.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 надав показання, що навесні 2017 року у під`їзді гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , було вчинено крадіжку належного йому спортивного велосипеду зеленого кольору. Цей велосипед він придбав для дитини на сайті ОLX.ua за 5000 грн. Велосипед зберігався в під`їзді гуртожитку та був пристебнутим тросом. Після цього він звернувся до поліції із заявою про вчинення злочину та надавав їм документи на викрадений велосипед. Через деякий час йому стало відомо, що працівники поліції встановили особу, яка підозрюється у вчиненні цього злочину. Однак, на даний час викрадений велосипед йому не повернуто.
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 надав показання, що він працює вахтером у гуртожитку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . 08.05.2017 року зранку вахтер гуртожитку ОСОБА_19 розповіла йому, що із під`їзду їх гуртожитку було вчинено крадіжку велосипеду, який належить потерпілому ОСОБА_11 . Обставини вчинення цієї крадіжки йому не відомі, оскільки він не чергував тієї ночі.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 надав показання, що приблизно в середні травня 2017 року він знаходився на Центральному ринку м. Харкова, в районі «Барахолка», де здійснював продаж належного йому майна. В цей же день він побачив там молодого хлопця, на вигляд 25-29 років, який ходив по рядам та хотів продати спортивний гірський велосипед. На його запитання чому він продає велосипед хлопець пояснив, що йому затримали заробітну плату на роботі та він вимушений продати велосипед. Потім він купив у цього хлопця велосипед за 300 гривень. В цей же день він продав велосипед раніше не знайомому хлопцю за 500 гривень. На стадії досудового розслідування за його участі проводилось пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, під час якого він впізнав ОСОБА_10 як хлопця, який йому продавав гірський велосипед.
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 підтвердив, що саме ОСОБА_10 продав йому велосипед того дня. Це був гірський велосипед, який зображений на фотографії у наданих йому матеріалах, а саме: на фотографії із висновку судової товарознавчої експертизи (к/п а.с.63).
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.05.2017 підтверджується, що потерпілий ОСОБА_11 звернувся із заявою за фактом викрадення належного йому велосипеда «Осеаn» моделі «navimaxx», салатово-чорного кольору, який був викрадений за адресою: АДРЕСА_3 , в період часу з 06.05.2017 по 07.05.2017 року (к/п а.с.37).
Протоколом огляду місця події від 08.05.2017 року, який проведено за адресою: АДРЕСА_3 , підтверджується, що під час проведення слідчої дії зафіксована обстановка на місці події, де було вчинено крадіжку велосипеда, належного потерпілому ОСОБА_11 (к/п а.с.41-42).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2017 підтверджується, що свідок ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як чоловіка, в якого на початку травня 2017 року він придбав велосипед «Осеаn» на ринку «Барахолка» м. Харкова (к/п а.с.55-58).
Висновком експерта №11196/11197 від 26.06.2017 року підтверджується, що ринкова вартість гірського велосипеда «Осеаn» моделі «navimaxx» станом на 07.05.2017 року складає 2416,00 грн. (к/п а.с.61-64).
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. Суд вважає вищезазначені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
За фактом вчинення крадіжки майна (акумуляторної батареї моделі «Sanfox» ємністю 60 ампер/годин), яке належить потерпілому ОСОБА_13 , судом допитано свідків сторони обвинувачення та досліджено зібрані по кримінальному провадженню письмові докази в їх сукупності, однак вказаними доказами не підтверджується винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Так, під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 надав показання, що в березні 2017 року, точної дати він не пам`ятає, він знаходився у гаражі за адресою: АДРЕСА_4 , де був розташований пункт приймання металобрухту. В денний час раніше незнайомий хлопець приніс йому акумуляторну батарею та запропонував її придбати. Цей хлопець пояснив, що він купив собі новий акумулятор, у зв`язку з чим продає старий акумулятор, після чого він його придбав. Це був акумулятор ємністю 50 чи 60 ампер/годин, для автомобіля Жигулі, точну марку акумулятора не пам`ятає. В подальшому у приміщенні гаражу він впустив цей акумулятор та розбив на ньому корпус, після чого здав його на металобрухт. Через деякий час до нього в гараж приїхали два працівника поліції, разом із ними був ОСОБА_10 . Під час розмови ОСОБА_10 стверджував, що він продав акумуляторну батарею на вказаний пункт металобрухту.
Під час судового засідання свідок ОСОБА_21 надав показання, що на даний час він достовірно не пам`ятає, щоб саме ОСОБА_10 приносив йому акумулятор, його обличчя він також не пам`ятає.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_21 підтвердив, що під час досудового розслідування він підписував протокол пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, згідно якого він впізнав ОСОБА_10 як особу, яка продавала йому акумулятор. Вказаний протокол він підписував в приміщенні гаражу, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 . Протокол пред`явлення осіб для впізнання йому на підпис привіз один із працівників поліції чоловічої статі, при цьому інші особи, в тому числі поняті, присутні не були. Слідчий до відділу поліції його не викликав та за його участі слідчі дії не проводились, всі документи він підписував у гаражі. До Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, 45, він ніколи не приходив та ніякі документи у відділі поліції не підписував.
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 надала показання, що вона займала посаду старшого слідчого СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області та здійснювала досудове розслідування по кримінальному провадженню за фактом вчинення двох крадіжок майна потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_11 . На стадії досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_10 визнавав свою вину у вчиненні цих злочинів у повному обсязі, він добровільно надавав показання щодо обставин вчинення злочинів, заходи фізичного чи психологічного впливу до нього не застосовувались. З яких підстав свідок ОСОБА_21 під час допиту у суді зазначив, що вона не проводила за його участі слідчі дії в приміщенні Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області, їй не відомо. Можливо вказані показання свідок ОСОБА_21 надав у зв`язку зі спливом значного часу.
Відповідно до положень ст.ст.87, 89, абз.3 п.2 ч.3 ст.374 КПК України, при прийнятті рішення судом не враховуються та визнаються недопустимими доказами:
-письмові заяви ОСОБА_10 від 02.06.2017 року про вчинення ним крадіжок акумулятора та велосипеда, які були отримані у нього під час його утримання в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)», оскільки при відібранні у нього цих заяв особі не було роз`яснено вимоги ст.63 Конституції України та її право не свідчити відносно себе, членів сім`ї чи близьких родичів, що згідно п.4 ч.2 ст.87 КПК України свідчить про недопустимість цих доказів (к/п а.с.19, 46);
-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2017 року за участю свідка ОСОБА_23 , оскільки під час допиту у судовому засіданні свідок надав показання, що він не приймав участі при проведенні зазначеної слідчої дії в приміщенні Новобаварського відділу поліції, понятих при проведенні слідчої дії не було, що є порушенням вимог ч.7 ст.223 КПК України (к/п а.с.27-30);
-протокол проведення слідчого експерименту від 26.06.2017 року за участю підозрюваного ОСОБА_10 , оскільки в цьому протоколі на стор. 4, де викладені показання особи по обставинам вчинення злочинів, взагалі відсутні підписи підозрюваного ОСОБА_10 , а також підписи понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 (к/п а.с.83).
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 не зміг достовірно вказати характеристики (ємність та марку) акумуляторної батареї, яку в березні 2017 року йому приносив для продажу ОСОБА_10 .
Прямих доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_10 заволодів акумуляторною батарею моделі «Sanfox» ємністю 60 ампер/годин, яка знаходилась в автомобілі ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить потерпілому ОСОБА_13 , матеріали кримінального провадження №0000927 від 06.06.2017 не містять.
Протокол допиту підозрюваного ОСОБА_10 від 26.06.2017 року (к/п а.с.80), який було проведено на стадії досудового розслідування та на який посилається прокурор, не може бути визнаний доказом, який підтверджує вину особи у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки згідно ч.4 ст.95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Крім цього, показання допитаної в якості свідка слідчого СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_22 про визнання підозрюваним ОСОБА_10 на стадії досудового розслідування своєї вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом, оскільки це прямо суперечить вимогам ч.7 ст.95 КПК України.
Судом враховується принцип презумпції невинуватості, що закріплений в ст.ст.62, 63 Конституції України, пункті 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.17 КПК України, зокрема, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого та прокурора.
Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Вимогами п.2 ч.1 ст.373 КПК України передбачено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Оцінивши в сукупності зібрані докази по кримінальному провадженню №0000927 від 09.05.2017 року суд приходить до висновку, що вказані докази не підтверджують той факт, що саме обвинуваченим ОСОБА_10 в березні 2017 року було вчинено крадіжку акумуляторної батареї моделі «Sanfox», із автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_13 .
Відповідно роз`яснень, наданих в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.1990 (із внесеними змінами), всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Таким чином, оскільки по даному кримінальному провадженню не доведено, що саме обвинуваченим ОСОБА_10 було вчинено крадіжку майна, належного потерпілому ОСОБА_13 , тобто не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, тому в цій частині обвинувачення ОСОБА_10 визнається невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України підлягає виправданню.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_10 вчинив злочини, передбачені:
-за фактом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_11 за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
-за фактом незаконного заволодіння автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_12 , за ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, інвалідності чи тяжких захворювань не має, неодружений, дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання (к/п а.с.48-57).
Обставиною, яка відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_10 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, є щире каяття.
Інших обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 , під час судового розгляду не встановлено.
Згідно ч.1 ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_10 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_10 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжким умисним злочином та злочином середньої тяжкості, особу винного, його відношенні до скоєних злочинів, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, та покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна.
В частині можливості призначення додаткового покарання виді конфіскації майна, передбаченого санкцією ч.2 ст.289 КК України, суд враховує, що згідно ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, що викладена в постанові №5-13кс12 від 05.07.2012 року, якщо виконання об`єктивної сторони злочину відповідного діяння не обумовлено корисливим мотивом, у відповідності до ч.2 ст.59 КК України такий вид покарання як конфіскація майна не застосовується.
З огляду на викладене, додаткове покарання у виді конфіскації майна не може бути призначено обвинуваченому ОСОБА_10 , оскільки по кримінальному провадженню стороною обвинувачення не доведено, що злочин за ч.2 ст.289 КК України було вчинено особою із корисливих мотивів.
При цьому, судом враховуються відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який раніше 3 (три) рази притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, вчинив нові умисні злочини, тому суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів не можливо без ізоляції від суспільства.
Таким чином, при призначенні остаточного покарання не має правових підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_10 вимог статті 69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) чи статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням).
До набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого ОСОБА_10 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківська установа виконання покарань №27».
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015) обвинуваченому ОСОБА_10 у строк покарання необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 19.05.2017 (дата затримання згідно протоколу) по 20.06.2017 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 21.06.2017 року ОСОБА_10 необхідно зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.
Потерпілими ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , цивільні позови по кримінальному провадженню не заявлено.
Згідно ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_10 .
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.369 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_10 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
По епізоду крадіжки майна, належного потерпілому ОСОБА_26 , що було вчинене на початку березня 2017 року, ОСОБА_10 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України ВИПРАВДАТИ, у зв`язку з недоведенням, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківська установа виконання покарань (№27)».
Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 19.05.2017 року (к/п а.с.30-32).
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015) ОСОБА_10 у строк покарання за цим вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення з 19.05.2017 по 20.06.2017 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 21.06.2017 року ОСОБА_10 зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_10 процесуальні витрати за проведені по кримінальному провадженню судові експертизи на загальну суму 2178,00 грн. (дві тисячі сто сімдесят вісім гривень 00 коп.), перерахувавши їх на користь держави.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: 1) диск DVD+R Videx Mamba, 4,7 GB 120 min, із відеозаписом з камер відеореєстратора автомобіля патрульної поліції залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження; 2) автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору вважати повернутим потерпілому ОСОБА_14 як законному власнику (к/п а.с.63-67).
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1