АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2450/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
21 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
представника власника майна ПАТ «АКТАБАНК» - адвоката ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ПАТ «АКТАБАНК» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року,-
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник власника майна ПАТ «АКТАБАНК» - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат зазначає про те, що ПАТ «АКТАБАНК» є належним та добросовісним власником арештованого майна, а дії ТОВ «Каріан Діо» є намаганням створити перепони ПАТ «АКТАБАНК» у володінні належним майном. Додає про невідповідність арештованого майна вимогам ст. 98 КПК України.
Також апелянт вказує про те, що жодній посадовій особі ПАТ «АКТАБАНК» про підозру не повідомлено, а доводи органу досудового розслідування стосовно того, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є предметом вчинення злочину, належним чином не досліджені.
Крім того, адвокат зазначає, що у випадку незгоди ТОВ «Каріан Діо» із задоволенням вимог іпотекодержателя, останнє володіє правами передбаченими ЦПК та ГПК України для ініціювання спору щодо захисту власних інтересів.
Далі в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що досудове розслідування триває менше 24 годин, кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР 16.04.2018, а оскаржувана ухвала постановлена 17.04.2018, що виключає вчинення слідчим дій направлених на проведення належного аналізу правовідносинам, що склалися між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Каріан Діо». Додає, що слідчим суддею не надано правової оцінки розумності та співрозмірності обмеження права власності із наслідками арешту для власника майна та не визначено порядку інформування власника майна, не організовано негайне вручення ухвали.
У підсумку автор апеляційної скарга вказує на порушення слідчим суддею при розгляді даного клопотання вимог ст. 172 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Старший слідчий СВ Подільського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_6 ,звернувся до Подільськогорайонного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, а саме нежилі приміщення з №1 по №17 (групи приміщень №82) (в літ. А) за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 7; нежилі приміщення № 1, 2 (групи приміщень №174), з №1-7 першого поверху, №1 антресолі (групи приміщень №177) в літ. «А» за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24, яке ухвалою слідчого судді Подільськогорайонного суду міста Києва задоволено.
Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.
КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.
Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Посилання адвоката на те, що ПАТ «АКТАБАНК» є належним та добросовісним власником арештованого майна, колегія суддів не може визнати такими, що свідчать про необхідність скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання, оскільки положення ст. 170 КПК України дозволяють накласти арешт на майно будь якої особи, у разі необхідності забезпечити збереження речових доказів, що у цьому випадку і мало місце. З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження апелянта про те, що жодній посадовій особі ПАТ «АКТАБАНК» про підозру не повідомлено.
Твердження адвоката про те, що слідчим суддею не надано оцінки наслідкам арешту майна для інших осіб, не може бути визнано обґрунтованими, оскільки застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання, що у цьому випадку і мало місце.
Посилання апелянта на невідповідність майна, на яке слідчий просить накласти арешт, критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами провадження, а саме постановою про визнання предметів в якості речових доказів від 16.04.2018 року, відповідно до якої, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами, з посиланням на те, що вказаний об`єкт нерухомого майна був об`єктом злочинних дій та має значення речових доказів (а.с.95). З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження апелянта про те, що слідчим суддею не досліджені доводи органу досудового розслідування стосовно того, що майно, зазначене у клопотанні, є предметом вчинення злочину.
Твердження адвоката про те, що досудове розслідування триває менше 24 годин, не заслуговують на увагу, оскільки, не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на положення ст. 173 КПК України, яка містить перелік підстав для скасування і до яких наведена підстава не належить.
Посилання представника власника майна на те, що слідчим не проведено належного аналізу правовідносин, що склалися між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Каріан Діо», слід визнати передчасними, оскільки вказані відносини не є предметом розгляду при вирішення питання про застосування щодо особи заходів забезпечення кримінального провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні, як і твердження адвоката про те, що дії ТОВ «Каріан Діо» направлені на створення перепон у користуванні майном та те, що ТОВ «Каріан Діо» володіє правами передбаченими ЦПК та ГПК України для ініціювання спору щодо захисту власних інтересів.
Посилання апелянта на те, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення власника майна, є необгрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, що мало місце в даному випадку.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, зазначене у клопотанні слідчого, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.
Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_8 та накладено арешт на нерухоме майно, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ПАТ «АКТАБАНК» - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4