Справа 688/1991/18
№ 1-кп/688/150/18
Вирок
Іменем України
10 жовтня 2018 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань у м. Шепетівка кримінальне провадження №0000420 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Цесис Латвійської Республіки, громадянки України, з неповною середньою освітою, на утриманні якої одна неповнолітня дитина, вдови, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , не працюючої, не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
встановив:
11 квітня 2018 року близько 13 год. 10 хв. ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, з метою вчинення крадіжки чужого майна та особистого незаконного збагачення, зайшовши на територію подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_6 , переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, проникла в недобудовану частину господарського приміщення (сараю), звідки умисно, таємно викрала належні ОСОБА_6 металеві подвійні дверцята до груби, вартістю 200 грн. та металеву плиту, вартістю 426 грн. 67 коп., які поклала у мішок, що принесла із собою, та віднесла до домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_2 , де продала їх останньому за грошові кошти в сумі 100 грн. Всього ОСОБА_7 таємно викрала майна потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 626 грн. 27 коп., спричинивши останньому майнової шкоди на вказану суму.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 вину у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_6 визнала та суду показала, що перебуваючи неодноразово на території подвір`я потерпілого, бачила в траві біля приміщення господарської будівлі металеву плиту та дверцята. Достеменно знаючи про те, що потерпілий перебуває на роботі, 11.04.2018 року близько 13 год., з метою вчинення їх крадіжки та особистого незаконного збагачення, взявши із собою мішок, зайшла на подвір`я останнього. Переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, почергово підняла та поклала у мішок металеву плиту, згодом металеві дверцята, які лежали у траві біля цегли неподалік приміщення літньої кухні. Викрадені речі погрузила собі на плечі, через хвіртку вийшла на дорогу та занесла до ОСОБА_9 , продавши за 96 грн., які в подальшому витратила на власні потреби. Стверджувала, що викрадені речі лежали саме на подвір`ї, а не в приміщенні сараю, а тому у вказане приміщення не проникала. Кількість та вартість викраденого не оспорювала. У вчиненні крадіжки розкаялась.
Вина обвинуваченої у вчиненні злочину за встановлених обставин об`єктивно підтверджується дослідженими під час судового слідства доказами, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який суду показав, що проживає один у домоволодінні по АДРЕСА_3 . На території домоволодіння має господарське приміщення, яке складається з літньої кухні та сараю, де зберігає належне йому майно. Оскільки після зими лопнув фундамент літньої кухні, розібрав дві стіни, маючи намір їх перебудувати. В приміщенні літньої кухні також розібрав збудовану там грубу, з якої зняв металеві подвійні дверцята та металеву плиту. Червону цеглу склав на подвір`ї, а вогнетривку цеглу, металеві дверцята та плиту - у кутку приміщення літньої кухні, щоб вони не псувалися від дії опадів та їх ніхто не викрав. Зверху накрив їх сіткою, фанерою. Також в цьому ж приміщенні зберігав інші належні йому металеві вироби: рейку, коньки. 11.04.2018 року від ранку перебував на роботі. Йому на мобільний телефон в обід зателефонувала сусідка та повідомила, що ОСОБА_7 ходила по його подвір`ю та вчинила крадіжку його майна. Повернувшись з роботи додому пізно, лише наступного дня зранку з`ясував, що з приміщення літньої кухні пропала металева плита та металеві дверцята. А тому, зателефонував до односельчанина ОСОБА_9 з`ясувати чи йому не приносили дверцята та плиту. Останній підтвердив, що ОСОБА_7 вчора принесла та продала йому металеві дверцята та плиту. Після цього звернувся у поліцію із заявою про вчинену крадіжку. Викрадені речі під час досудового розслідування були вилучені у ОСОБА_9 , однак йому не повернуті. Кількість та вартість викраденого майна не оспорював. ОСОБА_7 не пробачив, остання вибачення не просила, у призначенні покарання поклався на розсуд суду;
- показаннями свідка ОСОБА_9 , який суду показав, що 11.04.2018 року в обідню пору ОСОБА_7 принесла йому додому металеві дверцята та металеву плиту, які придбав у неї за кошти в сумі 100 грн. для власних потреб, при цьому ОСОБА_7 повідомила, що вказані речі належать їй;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка суду показала, що 11.04.2018 року близько 13 год. знаходилась біля подвір`я ОСОБА_11 . Розмовляючи із останньою, бачили як ОСОБА_7 щось винесла із подвір`я по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , при цьому постійно оглядалась. ОСОБА_7 бачили на відстані 100 м., що саме виносила остання вони не розгледіли, оскільки воно було під рукою та прикрите чимось темним. Про побачене повідомили потерпілому та поліції.
Під час судового розгляду, зважаючи на принцип диспозитивності кримінального провадження, судом прийнята відмова прокурора від допиту свідка ОСОБА_11 . Розуміючи своє право на допит вказаного свідка, обвинувачена та її захисник не наполягали на її допиті.
Крім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину за встановлених обставин також об`єктивно підтверджується дослідженими під час судового слідства письмовими доказами, а саме:

- даними протоколу огляду місця події з фото-таблицями до нього від 12.04.2018 року, з якого вбачається місце вчинення злочину - приміщення недобудованої господарської споруди (сараю) на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 (а.п. 9-14);
- даними договору купівлі-продажу, технічного паспорту та довідки про належність житлової площі, згідно яких домоволодіння по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 (а.п. 21-26);
- даними заяви ОСОБА_9 від 12.04.2018 року про видачу металевих подвійних дверцят та плити, які придбав у ОСОБА_7 11.04.2018 року за 100 грн. (а.п. 29);
- даними висновку судової товарознавчої експертизи №12.1-0326:18 від 24.03.2018 року, згідно якого ринкова вартість металевої плити станом на 11.04.2018 року могла становити 426 грн. 67 коп. (а.п. 36-39);
- даними довідки ФОП ОСОБА_12 про вартість бувших у користуванні металевих подвійних дверцят до груби, яка станом на 11.04.2018 року складала 200 грн. (а.п. 44-45);
- даними протоколу огляду речових доказів та фото-таблицями до нього від 12.04.2018 року та речовими доказами, якими є металева плита та металеві подвійні дверцята до груби (а.п. 40-43).
Крадіжка, поєднана з проникненням в інше приміщення передбачає визначення, по перше, ознак «інше приміщення», по-друге ознак «проникнення».
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року поняття «інше приміщення» включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).
Відповідно до даних технічного паспорту на території домоволодіння АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_6 , знаходиться, в тому числі, приміщення сараю.
З показань потерпілого ОСОБА_6 слідує, що він проживає один, вказане приміщення використовує для зберігання належних йому речей.
Під проникненням у інше приміщення розуміється незаконне вторгнення до нього будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод чи без їх використання). Обов`язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати у вказаному місці, де знаходиться майно.
З показань обвинуваченої ОСОБА_7 судом встановлено, що остання прийшла на подвір`я потерпілого саме з метою крадіжки його майна та особистого незаконного збагачення, заздалегідь підготовувавши та принісши із собою з дому мішок.
А тому, суд не бере до уваги покази обвинуваченої ОСОБА_7 про знаходження майна потерпілого на території подвір`я, а не в приміщенні сараю, оскільки розцінює їх як обраний спосіб захисту, намагання уникнути відповідальності та вважає за необхідне в основу обвинувачення покласти покази потерпілого ОСОБА_6 , які були послідовними і логічними. Крім того, такі покази потерпілого цілком узгоджуються із письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, а саме: протоколом огляду місця події та фото-таблицями до нього, з яких вбачається зберігання потерпілим білої вогнетривкої цегли та металевих речей, які накриті фанерою, саме в приміщенні сараю, дозволу на доступ до якого ОСОБА_6 обвинуваченій не надавав. Вчиненим ОСОБА_7 діянням потерпілий зазнав втручання у його конституційні права.
Також, у обвинувальному акті вказано про проникнення ОСОБА_7 на територію домоволодіння потерпілого, однак такії дії останньої не кваліфіковано відповідно до вимог закону, а тому з урахуванням вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд кримінального провадження здійснено в межах висунутого обвинувачення.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що винність обвинуваченої ОСОБА_7 повністю доведена у судовому засіданні і її дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №350 від 07.06.2018 року ОСОБА_7 виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, виявляла такі і на момент вчинення інкримінованого їй злочину, проте вона могла та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не потребує застосування щодо неї примусових заходів медичного характеру (а.п. 95-97).
При призначенні покарання суд зважає на положення ч.2 ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами, та на положення ч.1 ст. 65 КК України, згідно з якою суд призначає покарання у межах санкції статті, що передбачає покарання за даний злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України вчинений обвинуваченою ОСОБА_7 злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України належить до тяжких злочинів.
ОСОБА_7 раніше не судима, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, не працює, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом хронічний алкоголізм, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, вдова, має на утриманні неповнолітню дитину.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Згідно досудової доповіді орган пробації беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої та її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб.
З огляду на викладене, а також враховуючи тяжкість та спосіб вчиненого діяння, розмір викраденого, особу обвинуваченої, думку потерпілого, досудову доповідь на обвинувачену, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, при цьому виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України її слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на останню обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишити попередній особисте зобов`язання.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі за проведення експертизи згідно зі ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченої на користь держави.
Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній особисте зобов`язання.
Речовий доказ: металеву плиту та металеві подвійні дверцята, що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області (а.п. 40, 98) повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_7 у дохід держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1