АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 597/637/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/180/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.252, ч.2 ст.197-1, ч.4 ст.197-1, ст.246, ч.3 ст.240 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах

апеляційного суду Тернопільської області

в складі: головуючого судді- ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

визнано невинним та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.197-1, ст.246, ч.4 ст.197-1, ч.3 ст.240, ч.1 ст.252 КК України.

Скасовано накладений на майно арешт.

Відмовлено в задоволенні цивільного позову.

Питання щодо речових доказів вирішено.

Згідно вироку, органами досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що в серпні 2010 року, коли він знаходився в с.Касперівці Заліщицького району Тернопільської області, у нього виник злочинний умисел, спрямований на самовільне зайняття земельної ділянки особливо цінних земель.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в період з серпня 2010 року по березень 2016 року ОСОБА_7 , перебуваючи в с.Касперівці Заліщицького району Тернопільської області, на території ландшафтного заказника загальнодержавного значення Касперівський, положення про який затверджено Міністром охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України 14.01.1999 року, знаючи, що дана територія входить до складу природно-заповідного фонду України та належить до особливо цінних земель, та даний об`єкт затверджений, як об`єкт природно-заповідного фонду загальнодержавного значення постановою КМУ від 12.10.1992 року №584 Про зміну деяких рішень Уряду України у зв`язку з прийняттям Закону України Про природно-заповідний фонд України від 16.06.1992 року, в редакції, згідно Закону України №1826-VІ (1826-17) від 21.01.2010 року, територія якого, зокрема, перебуває під охороною Касперівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, згідно охоронного зобов`язання №05-109 від 16.06.2011 року, в порушення вимог нормативно правових актів: положення про ландшафтний заказник загальнодержавного значення Касперівський від 14.01.1999 року; охоронного зобов`язання Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області Міністерства екології та природних ресурсів України №05-109 від 16.06.2011 року; Закону України Про природно-заповідний фонд України від 16.06.1992 року, в редакції, згідно Закону України №1826-VІ (1826-17) від 21.01.2010 року; разом з невстановленими слідством особами, які діяли за його вказівками, не володіючи достовірною інформацією про підготовлюваний та вчинюваний злочин, шляхом огородження та обмеження доступу, здійснив самовільне зайняття земельної ділянки особливо цінних земель, а саме території розміром 0,8758 га, яка є частиною ландшафтного заказника загальнодержавного значення Касперівський, та розташована за адресою с.Касперівці вул.Росинки, 65 Б Заліщицького району Тернопільської області, чим спричинив шкоду земельним ресурсам, розмір якої згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року №963 Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, в редакції, згідно постанови Кабінету Міністрів №477 (477-2010-п) від 21.06.2010 року, становить 59362,52 грн., тобто ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.197-1 КК України, самовільне зайняття земельної ділянки особливо цінних земель.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в серпні 2010 року у ОСОБА_7 , що знаходився в с.Касперівці Заліщицького району Тернопільської області, виник злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев на території природно-заповідного фонду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в період з серпня 2010 року по березень 2016 року ОСОБА_7 , перебуваючи в с.Касперівці Заліщицького району Тернопільської області, на території ландшафтного заказника загальнодержавного значення Касперівський, положення про який затверджено Міністром охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України 14.01.1999 року, знаючи, що дана територія входить до складу природно-заповідного фонду України та належить до особливо цінних земель, та даний об`єкт затверджений, як об`єкт природно-заповідного фонду загальнодержавного значення постановою Кабінету Міністрів Україн від 12.10.1992 року №584 Про зміну деяких рішень Уряду України у зв`язку з прийняттям Закону України Про природно-заповідний фонд України від 16.06.1992 року, в редакції, згідно Закону України №1826-VІ (1826-17) від 21.01.2010 року, територія якого, зокрема, перебуває під охороною Касперівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, згідно охоронного зобов`язання №05-109 від 16.06.2011 року, в порушення вимог нормативно правових актів: положення про ландшафтний заказник загальнодержавного значення Касперівський від 14.01.1999 року; охоронного зобов`язання Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області Міністерства екології та природних ресурсів України №05-109 від 16.06.2011 року; Закону України Про природно-заповідний фонд України від 16.06.1992 року, в редакції, згідно Закону України №1826-VІ (1826-17) від 21.01.2010 року; разом з невстановленими слідством особами, які діяли за його вказівками, не володіючи достовірною інформацією про підготовлюваний та вчинюваний злочин, шляхом зрізання з пня 26 дерев породи ялина, 29 дерев породи береза, 31 дерева породи черешня, 7 дерев породи сосна та 24 дерев породи алича, з допомогою бензопили, здійснив незаконну порубку дерев на території природно-заповідного фонду розміром 0,8758 га, яка є частиною ландшафтного заказника загальнодержавного значення Касперівський, та розташована за адресою с. Касперівці вул. Росинки, 65 Б Заліщицького району Тернопільської області, а також поза межами даної території, розміром 0,8758 га, в безпосередній близькості до неї, яка також є частиною ландшафтного заказника загальнодержавного значення Касперівський, та розташована за адресою с. Касперівці Заліщицького району Тернопільської області, чим спричинив шкоду, розмір якої, згідно додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 року № 541 Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд, становить 150011,21 грн.

Злочинні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ст.246 КК України - незаконна порубка дерев на території природно-заповідного фонду (в редакції статті згідно Закону України №1019 від 18.02.2016 року).

Також, в серпні 2010 року у ОСОБА_7 , що знаходився в с.Касперівці Заліщицького району Тернопільської області, виник злочинний умисел спрямований на самовільне будівництво будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці особливо цінних земель.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в період з серпня 2010 року по березень 2016 року ОСОБА_7 , перебуваючи в с.Касперівці Заліщицького району Тернопільської області, на території ландшафтного заказника загальнодержавного значення Касперівський, положення про який затверджено Міністром охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України 14.01.1999 року, знаючи, що дана територія входить до складу природно-заповідного фонду України та належить до особливо цінних земель, та даний об`єкт затверджений, як об`єкт природно-заповідного фонду загальнодержавного значення постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №584 Про зміну деяких рішень Уряду України у зв`язку з прийняттям Закону України Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992 року, в редакції, згідно Закону України №1826-VІ (1826-17) від 21.01.2010 року, територія якого, зокрема, перебуває під охороною Касперівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, згідно охоронного зобов`язання № 05-109 від 16.06.2011 року, в порушення вимог нормативно правових актів: положення про ландшафтний заказник загальнодержавного значення Касперівський від 14.01.1999 року; охоронного зобов`язання Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області Міністерства екології та природних ресурсів України №05-109 від 16.06.2011 року; Закону України Про природно-заповідний фонд України від 16.06.1992 року, в редакції, згідно Закону України №1826-VІ (1826-17) від 21.01.2010 року; разом з невстановленими слідством особами, які діяли за його вказівками, не володіючи достовірною інформацією про підготовлюваний та вчинюваний злочин, шляхом зведення дерев`яного трьохповерхового будинку на бетонній основі розмірами 8,5 х 19,0 м., дерев`яної літньої столової на бетонні основі розмірами 5,0 х 8,1 м, дерев`яного літнього будинку з каміном на бетонній основі розмірами 4,1 х 6,1 м, трьохдверного санвузла на бетонній основі розмірами 2,5 х 5,0 м, басейну розмірами 9,5 х 18,0 м, спортивної площадки на бетонній основі розмірами 13,0 х 23,0 м, блоку очистки води для басейну розмірами 1,6 х 3,0 м, бетонної площадки розмірами 4,0 х 6,0 м, бетонної площадки розмірами 13,0 х 23,0 м, дерев`яного літнього будинку на бетонній основі розмірами 6,1 х 8,9 м, дерев`яного літнього будиночку на бетонній основі розмірами 3,8 х 5,8 м, літніх альтанок на бетонній основі розмірами 2,6 х 3,1 м в кількості З штук, мангалу на бетонній основі розміром 2,2 м на 3 м, туалету на бетонній основі розміром 2,37 м на 4,3 м, літніх альтанок розмірами 1,7 х 2,5 м в загальній кількості 10 штук, мощення території тротуарною бруківкою загальною площею 0,1412 га, пірсу (надбудови над водою) розмірами 21,95 х 4,20 м, двох свердловин для забору води (висота до початку водяного стовпа 3,5 та 5,8 м відповідно), септику для скиду нечистот у річку з прокладкою відвідної труби діаметром 100 мм довжиною 20 м, здійснив самовільне будівництво будівель та споруд на самовільно зайнятій ним земельній ділянці особливо цінних земель, а саме території розміром 0,8758 га, яка є частиною ландшафтного заказника загальнодержавного значення Касперівський, та розташована за адресою с. Касперівці вул. Росинки, 65 Б Заліщицького району Тернопільської області, влаштувавши там базу відпочинку Аквамарин, чим спричинив шкоду, розмір якої, згідно додатку №9 до постанови Кабінету Міністрів України від 21.04.1988 року № 521 Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду України, додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 року № 541 Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд, положеннями Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2013 року № 963 Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву(родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу», в редакції, згідно постанови Кабінету Міністрів №477 (477-2010-п) від 21.06.2010 року, становить 38060,24 грн, чим вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.197-1 КК України, самовільне будівництво будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці особливо цінних земель.

Крім того, в серпні 2010 року у ОСОБА_7 , що знаходився в с. Касперівці Заліщицького району Тернопільської області, виник злочинний умисел спрямований на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення на об`єктах природно-заповідного фонду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в період з серпня 2010 року по березень 2016 року ОСОБА_7 , перебуваючи в с.Касперівці Заліщицького району Тернопільської області, на території ландшафтного заказника загальнодержавного значення Касперівський, положення про який затверджено Міністром охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України 14.01.1999 року, знаючи, що дана територія входить до складу природно-заповідного фонду України та належить до особливо цінних земель, та даний об`єкт затверджений, як об`єкт природно-заповідного фонду загальнодержавного значення постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №584 «Про зміну деяких рішень Уряду України у зв`язку з прийняттям Закону України Про природно-заповідний фонд України від 16.06.1992 року, в редакції, згідно Закону України №1826-VІ (1826-17) від 21.01.2010 року, територія якого, зокрема, перебуває під охороною Касперівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, згідно охоронного зобов`язання № 05-109 від 16.06.2011 року, в порушення вимог нормативно-правових актів: положення про ландшафтний заказник загальнодержавного значення Касперівський від 14.01.1999 року; охоронного зобов`язання Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області Міністерства екології та природних ресурсів України № 05-109 від 16.06.2011 року; Закону України Про природно-заповідний фонд України від 16.06.1992 року, в редакції, згідно Закону України №1826-VІ (1826-17) від 21.01.2010 року; разом з невстановленими слідством особами, які діяли за його вказівками, не володіючи достовірною інформацією про підготовлюваний та вчинюваний злочин, шляхом влаштування в збудовані напередодні свердловини двох глибинних насосів марок Водолей БЦПЗ 1,6-40У та Водолей БЦПЗ 0,5-40У, здійснив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення - води на території - об`єкті природно-заповідного фонду, розміром 0,8758 га, яка є частиною ландшафтного заказника загальнодержавного значення Касперівський, та розташована за адресою с. Касперівці вул. Росинки, 65 Б Заліщицького району Тернопільської області.

Орган досудового слідства вважає, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.240 КК України, незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення на об`єктах природно-заповідного фонду (в редакції статті, згідно Закону України №1019, від 18.02.2016 року).

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в серпні 2010 року у ОСОБА_7 , що знаходився в с.Касперівці Заліщицького району Тернопільської області, виник злочинний умисел, спрямований на умисне знищення об`єктів природно-заповідного фонду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в період з серпня 2010 року по березень 2016 року ОСОБА_7 , перебуваючи в с.Касперівці Заліщицького району Тернопільської області, на території ландшафтного заказника загальнодержавного значення Касперівський, положення про який затверджено Міністром охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України 14.01.1999 року, знаючи, що дана територія входить до складу природно-заповідного фонду України та належить до особливо цінних земель, та даний об`єкт затверджений, як об`єкт природно-заповідного фонду загальнодержавного значення постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 584 «Про зміну деяких рішень Уряду України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992 року, в редакції, згідно Закону України N 1826-УІ ( 1826-17 ) від 21.01.2010 року, територія якого, зокрема, перебуває під охороною Касперівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, згідно охоронного зобов`язання № 05-109 від 16.06.2011 року, в порушення вимог нормативно-правових актів: положення про ландшафтний заказник загальнодержавного значення Касперівський від 14.01.1999 року; охоронного зобов`язання Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області Міністерства екології та природних ресурсів України № 05-109 від 16.06.2011 року; Закону України Про природно-заповідний фонд України від 16.06.1992 року, в редакції, згідно Закону України N 1826-УІ (1826-17) від 21.01.2010 року; разом з невстановленими слідством особами, які діяли за його вказівками, не володіючи достовірною інформацією про підготовлюваний та вчинюваний злочин, шляхом огородження та обмеження доступу до території розміром 0,8758 га, яка є частиною ландшафтного заказника загальнодержавного значення Касперівський, та розташована за адресою с.Касперівці вул.Росинки, 65 Б Заліщицького району Тернопільської області, зрізанням дерев, будівництвом будівель та споруд, видобування корисних копалин загальнодержавного значення - води та влаштуванням бази відпочинку Аквамарин на даній території, здійснив умисне знищення території - об`єкту природно-заповідного фонду, розміром 0,8758 га, яка є частиною ландшафтного заказника загальнодержавного значення Касперівський, та розташована за адресою с.Касперівці вул.Росинки, 65 Б Заліщицького району Тернопільської області, що призвело до втрати своєї цінності ландшафтним заказником загальнодержавного значення Касперівський.

Такі дії, ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.252 КК України, як умисне знищення об`єктів природно-заповідного фонду.

В апеляційній скарзі прокурор просить визнати ОСОБА_7 винним в інкримінованих кримінальних правопорушеннях та призначити покарання в межах санкції цих статей, а саме: за ч.1 ст.252 КК України 2 роки обмеження волі; за ч.2 ст.197-1 КК України - 2 роки обмеження волі; за ч.4 ст.197-1 КК України 2 роки позбавлення волі; за ст.246 КК України 1 рік обмеження волі; за ч.3 ст.240 КК України - 1 рік позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим просить визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі. Речові докази, а саме рулетку жовтого кольору, рулетку чорного кольору, металеву планку із ручками, бензопилу, чотири сокири, та три водяні насоси просить звернути в дохід держави, а накладні на будівельні матеріали та чеки знищити. Вважає, що оскаржуваний вирок не відповідає вимогам закону у зв`язку із неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що висновок суду про недоведеність вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень є неправильним, не грунтується на доказах, досліджених під час судового розгляду. Так згідно показів свідків в 2014-2015 роках вони бачили, як базу Аквамарин огороджували плотом з бляхи. Згідно показів свідка ОСОБА_10 порушення в діях ОСОБА_7 . Державною екологічною інспекцією в Тернопільській області почали фіксуватись з 2011 року, а саме встановлення дерев`яних будиночків в прибережно-захисній смузі на території об`єкту природно заповідного фонду, надалі огородження території, порізка дерев, влаштування інших об`єктів уже на бетонній основі, пізніше облаштування басейну, встановлення плитки. До вказаних дій ОСОБА_7 на цій території окрім дерев і кущів нічого не було. Також при проведенні останньої перевірки був присутній обвинувачений. Додатково вказує, що вина виправданого доводиться актом обстеження земельної ділянки від 11.03.2016 року за №000003, протоколами огляду місця події від 25.06.2014 року та 09.07.2014 року, актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 03.07.2014 року. Факт порубки дерев ОСОБА_7 окрім інших доказів, підтверджується і показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які бачили особисто як виправданий літом 2014 року зрізав і давав вказівки щодо зрізання дерев іншим особам на території бази Аквамарин. Також є встановлений факт купівлі виправданим у 2010 році будиночків та альтанок, тротуарної плитки яка доставлялась у с.Касперівці, а також щебеню і цементу. Наголошує, що факт проведення будівництва у період 2010 2015 років на території бази Аквамарин підтверджується ще й показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інших. Одночасно вважає доведеним факт незаконного видобування ОСОБА_7 корисних копалин води. А судом цей факт не спростовано, не дано належної оцінки, та безпідставно виправдано обвинуваченого за даним епізодом.

На апеляційну скаргу прокурора надійшли заперечення захисників, в яких вони вважають вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а скаргу прокурора безпідставною у зв`язку з тим, що обставини, на які він посилається не доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду та в судових дебатах доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу з наведених у ній підстав і просив вирок скасувати та ухвалити новий з призначенням обвинуваченому покарань згідно санкцій інкримінованих статей, обвинуваченого та його захисників, які заперечили проти доводів апеляційної скарги прокурора і просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ст.374 КПК України також передбачено, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Тобто, суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші - відкинуті або не враховані.

Вказаних вимог закону та судової практики суд першої інстанції в даному випадку не дотримався і постановив вирок, який не відповідає вимогам ст.ст.370,374 КПК України, що колегія суддів відносить до істотних порушень кримінального процесуального закону.

Як вбачається з оскарженого вироку, суд навів перелік досліджених в судовому засіданні доказів та виклав їх зміст, але не дав оцінки сукупності встановлених обставин з точки зору достатності для кваліфікації дій обвинуваченого, як того вимагають положення ст.94 КПК України, і не проаналізував докази в контексті складу кожного з інкримінованих злочинів.

Так, у вироку дано вибіркову оцінку окремим доказам щодо обвинувачення за ч.1,4 ст.197-1 КК України. В цій частині суд проаналізував лише суб`єктивну сторону інкримінованих злочинів, взявши до уваги показання обвинуваченого і рішення виконавчого комітету Касперівської сільської ради №14 від 27.04.2010р. про оформлення за ОСОБА_7 права власності на літній будинок в АДРЕСА_2 , та прийшов до висновку, що обвинувачений правомірно володіє цим літнім будинком.

За таких обставин, суд вказав про неможливість кваліфікації за ознаками самовільного зайняття земельної ділянки факту її використання особою, яка придбала будівлю, оскільки згідно ст.120 ЗК України в такому випадку до неї переходить право власності на земельну ділянку на якій будівля розміщена, у розмірах, установлених договором.

При цьому, суд не навів жодних обставин щодо того за яким саме договором був придбаний літній будинок обвинуваченим і в якому розмірі цей договір установлював перехід земельної ділянки до нового власника.

Поза увагою суду залишилось і те, що під будівництво і обслуговування літнього будинку, на який обвинувачений оформив право власності, він використовував майже гектар земель ландшафтного заказника. Так, суд не навів мотивів відхилення доказів сторони обвинувачення в частині того, що згідно пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення він використовував територію площею 0,8758 га на якій було виявлено самовільно збудовані на бетонній основі: дерев`яний триповерховий будинок, три дерев`яних літніх будинки, столова, санвузол розмірами 2,5х5м, три літніх альтанки, мангал, туалет, спортивна площадка, блок очистки води, а також басейн розмірами 9,5х 18м, дві бетонні площадки розмірами 4х6 м і 13х23 м, десять літніх альтанок, мощення території тротуарною бруківкою загальною площею 0,1412 га, пірс над водою, дві свердловини для забору води, септик для скиду нечистот у річку.

Також, мотиви суду в частині недоведеності прямого умислу ОСОБА_15 на самовільне захоплення земельної ділянки і самовільного будівництва на ній містять істотні суперечності, оскільки після висновку про недоведеність суб`єктивної сторони злочину суд у вироку наводить обставини про притягнення ОСОБА_15 до адміністративної відповідальності за аналогічні дії.

Так, з приводу обвинувачення в цій частині судом встановлено, що у 2016 році ОСОБА_7 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП Самовільне зайняття земельної ділянки та ст.96 КУпАП Порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва. Однак, вирок не містить жодних висновків щодо цих обставин, суд не визначив яку частину обвинувачення вони спростовують та яким чином свідчать про відсутність події чи складу злочинів, які згідно пред`явленого обвинувачення були вчинені в період з 2010 по 2016 роки.

Щодо іншої частини обвинувачення, то виправдання ОСОБА_7 за ст.246 КК України суд першої інстанції мотивував зокрема тим, що розмір шкоди, завданої незаконною порубкою дерев на території природно-заповідного фонду, не був визначений шляхом проведення відповідної експертизи, як того вимагає п.6 ч.2 ст.242 КПК України, а був обчислений згідно постанови Кабінету Міністрів України №541 від 24.07.2013 року.

Однак, такі висновки суду, суперечать диспозиції ст.246 КК України та роз`ясненням п.9 постанови Пленуму ВСУ від 10.12.2004р. №17, згідно яких розмір завданої шкоди має значення для кваліфікації дій обвинуваченого лише у випадку незаконної порубки дерев у лісах, захисних та лісових насадженнях. Водночас вчинення таких дій у заповідниках, на територіях природно-заповідного фонду чи інших особливо охоронюваних лісах уже є достатньою підставою для кваліфікації цих дій за вказаною статтею і в таких випадках істотна шкода не є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину. У зв`язку з цим, відсутність належних доказів розміру такої шкоди може стосуватися вирішення цивільного позову, а не доведеності складу злочину в даному випадку.

Щодо решти обвинувачення (ст.ст. 240,252 КК України) суд першої інстанції мотивів виправдання не навів, а лише узагальнено вказав, що жодний з наданих стороною обвинувачення доказів не дає підстав стверджувати про винуватість ОСОБА_7 . При цьому, суд не проаналізував наявність чи відсутність в діях ОСОБА_15 складу кожного з інкримінованих йому злочинів і не навів мотивів з яких відхилив докази сторони обвинувачення в цій частині. Зі змісту вироку вбачається, що у ньому лише наведено перелік досліджених в судовому засіданні доказів та розкрито їх зміст, однак відсутні висновки про те, які саме обставини ці конкретні докази доводять чи спростовують, а також які саме елементи складу кожного з інкримінованих злочинів не доведені суб`єкт і об`єкт посягання, об`єктивна чи суб`єктивна сторона.

Також, наведені у вироку висновки суду містять істотні суперечності щодо підстав виправдання.

Постановляючи виправдувальний вирок, суд має керуватись положеннями ч.1 ст.373 КПК України, яка визначає перелік підстав для прийняття такого рішення, а саме: не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа (п.1), не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим (п.2), не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення (п.3).

Однак, у даному випадку в мотивувальній частині вироку суд одночасно вказав як на те, що в ході судового слідства не встановлено об`єктивних доказів про участь ОСОБА_15 у вчиненні всіх інкримінованих йому злочинів, тобто визначив підставу для виправдання за п.2 ч.1 ст.373 КПК України, так і на те, що ОСОБА_15 підлягає виправданню за відсутністю в його діях складу цих злочинів, тобто за п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

Таким чином, суд у вироку навів дві підстави виправдання ОСОБА_15 , які є взаємовиключними.

Допущені судом порушення є істотними, ставлять під сумнів повноту та об`єктивність розгляду судом першої інстанції обставин провадження, впливають на законність та обґрунтованість вироку в цілому та відповідно до положень п.2, 3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування оскарженого вироку, оскільки висновки суду містять істотні суперечності, суд не зазначив, чому взяв до уваги одні докази, і відкинув інші, та допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

За змістом ст.404 КПК України, апеляційний суд без повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, не вправі дати їм іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції. Враховуючи, що при поданні апеляційної скарги та в ході апеляційного розгляду учасниками кримінального провадження не було заявлено клопотань про повторне дослідження обставин провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити новий вирок, як про це просить прокурор в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ч.6 ст.9, п.2 ч.1 ст.7 КПК України про порядок заповнення прогалин і врегулювання колізій у правовому регулюванні кримінально - процесуальних відносин шляхом застосування загальних засад кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування за п.6 ч.1 ст.407, ст.ст.412, 415 КПК України та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді, суду необхідно відповідно до вимог ст. 94 КПК України дослідити всі обставини кримінального провадження по кожному епізоду обвинувачення, перевірити доводи сторін, керуючись законом, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404-419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 скасувати з призначенням у даному кримінальному провадженні нового судового розгляду в тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2