Справа № 464/5228/18
пр.№ 1-кс/464/2037/18
У Х В А Л А

13 вересня 2018 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , а також слідчого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, громадянин України, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 із неповною загальною середньою освітою, не працює, раніше неодноразово судимий, востаннє 28.11.2014 Личаківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 грн., покарання не відбув, судимість не погашена,

в с т а н о в и в :

слідчий Сихівського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням, погодженим прокурором Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002740. Покликається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке є тяжким злочином, раніше судимий, востаннє 28.11.2014 Личаківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 грн., покарання не відбув, судимість не погашена, на шлях виправлення не став, а знову продовжив свою злочинну діяльність. Просить визначити заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52 860 грн.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали; підозрюваний проти клопотання заперечив, зазначивши про можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали в його обґрунтування, слідчий суддя дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 01 вересня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002740, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. 12 вересня 2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Слідчим у клопотанні та доданих документів з достатньою на даній стадії кримінального провадження повнотою підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, санкція якого визначає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що відповідно до ст.12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин. Вказане підтверджується протоколом допиту потерпілого від 12.09.2018, протоколом огляду предметів від 12.09.2018, протоколом допиту підозрюваного від 12.09.2018, протоколом демонстрації відеозапису підозрюваного ОСОБА_4 від 12.09.2018, протоколом проведення слідчого експерименту від 12.09.2018, які є достатніми на даному етапі кримінального провадження для визнання підозри обґрунтованою. Будь-які інші докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Крім того, при встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_4 слідчий суддя керується не тільки положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а враховує й практику з цього питання Європейського суду з прав людини (ч.5 ст.9 КПК України), яка відображена в рішенні від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також в рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В інших рішеннях «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Згідно з правовою позицію, яка закріплена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення від 28.10.1994), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, громадянин України, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 із неповною загальною середньою освітою, не працює, раніше неодноразово судимий, востаннє 28.11.2014 Личаківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 грн., покарання не відбув, судимість не погашена, відносно якого за ч.3 ст. 185 КК України перебувають на розгляді кримінальні провадження у Перемишлянському районному суді Львівської області та Сихівському районному суді м. Львова. Отже, ОСОБА_4 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, продовжив злочинну діяльність та обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми Кримінального процесуального кодексу України, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя враховує: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, задовільний стан здоров`я, сімейний стан (одружений), майновий стан (не працює, що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу та постійної зайнятості), особу підозрюваного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності та підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, перебування у провадженні судів двох обвинувальних актів відносно нього за вчинення крадіжки, що в свою чергу свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов`язків, вагомість наведених доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, та приходить до висновку про те, що є всі підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого, в тому числі домашнього арешту, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду. За наведених вище обставин інший, враховуючи інтереси суспільства у відношенні суспільної безпеки більш м`який запобіжний захід застосований бути не може; саме такий запобіжний захід сприятиме забезпеченню виконанню обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, з урахуванням викладеного та зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вважаю за необхідне клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, наявні по справі реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи підозрюваного.

На підставі вимог ч.1 ст.197 КПК України, з урахуванням стадії досудового розслідування, строк тримання під вартою визначається до 60 днів. За умовою ч.2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Враховуючи зазначене положення, відсутність обставин визначених ч.4 ст.183 КПК України, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про його особу, наведені вище, суд вважає, що заставу останньому слід визначити в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52 860 грн. У разі внесення підозрюваним суми застави покласти на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

п о с т а н о в и в :

клопотання задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 11 листопада 2018 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52 860 грн.

Підозрюваний або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;
- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Зазначені обов`язки діють до 11 листопада 2018 року включно.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1