Єдиний унікальний № 500/5744/18
Провадження № 1-кп/500/519/18
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості

19 вересня 2018 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001489, на підставі угоди про визнання винуватості за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Болградського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, працюючого завідуючим господарством в Комунальному Підприємстві «Білгород-Дністровськводоканал», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

30.06.2017 р. Болградським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 126 КК України до 100 годин громадських робіт;

15.09.2017 р. Болградським районним судом Одеської області за ч. 1 ст.190, ч. 4 ст. 70 КК України до 180 годин громадських робіт,

25.01.2018 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 190 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 09 квітня 2018 року, близько 13 години, більш точний час встановити не надалось можливим, знаходячись в м. Білгород-Дністровську Одеської області, на території Центрального ринку купив мисливський ніж «Columbia», який незаконно переніс та зберігав за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_3 .

Співробітниками патрульної поліції Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області 09 червня 2018 року біля 19 години зупинений автомобіль ГАЗ 2410 з реєстраційними номерами НОМЕР_1 та при поверхневому огляді у ОСОБА_5 було виявлено мисливський ніж «Columbia», який згідно висновку експертизи зброї за спеціальністю 3.3 «Дослідження холодної зброї» № 515-Б від 04.07.2018 р. являється мисливським ножом «Columbia» загального призначення, який відноситься до категорії холодної зброї колюче-ріжучої дії, виготовлений промисловим способом.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 26.04.2002 р. «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» (далі Постанова ПВСУ про поводження зі зброєю), під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходяться не при собі, а в обраному нею місці. Незаконне носіння холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

Згідно п. 12 Постанови ПВСУ про поводження зі зброєю, незаконним придбанням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку - в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо.

За повідомленням Ізмаїльського відділу Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області від 13.08.2018 р. ОСОБА_5 відповідно до обліків АІПС «АРМОР - Зареєстрована зброя», власником гладкоствольної мисливської або нарізної, газової, травматичної, холодної зброї, а також бойових припасів не значиться.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України за кваліфікуючими ознаками носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 просив відмовити в затвердженні угоди та пояснив, що він не розумів наслідки укладення угоди та вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди.

17 серпня 2018 року між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого, за участю захисника ОСОБА_4 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

За умовами вказаної угоди від 17.08.2018 р. прокурор ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язку обвинуваченого щодо беззастережного визнання винуватості у висунутому обвинуваченні в повному обсязі у судовому провадженні, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за вчинений злочин, передбачений ч. 2 ст. 263 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Суд, дослідивши обвинувальний акт, угоду про визнання винуватості, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , який просив затвердити укладену угоду, обвинувачуваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 , які просили відмовити в затвердженні угоди, дійшов висновку, що в затвердженні угоди слід відмовити на підставі п. 4 ч. 7 ст. 474 КПК України.

Так, відповідно до п. 4 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону та відмовляє в затвердженні угоди, якщо існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним.

Як було вище наведено, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України в період з 09 квітня по 09 червня 2018 року, тобто протягом іспитового строку, визначеного йому вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.01.2018 р., яким його засуджено за ч. 3 ст. 190 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на три роки.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що не визнає свою винуватість у висунутому обвинуваченні, та узгоджуючи покарання у виді штрафу, він не цілком розумів кримінально-правові заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 не цілком розумів кримінально-правові заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а саме він не розумів, що виходячи з положень ч. 3 ст. 75 КК, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Добровільність укладення угоди можлива виключно за умови цілковитого розуміння обвинуваченим обставин, передбачених у ч. 4 ст. 474 КПК України, а тому відсутність розуміння обвинуваченого кримінально-правових заходів, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом свідчать про те, що укладання угоди не є добровільним.

Таким чином, враховуючи, що існують обґрунтовані підстави вважати, що укладання угоди не було добровільним, то відповідно до наведеного п. 4 ч. 7 ст. 474 КПК України це унеможливлює затвердження угоди про визнання винуватості.

Відповідно до абз. 8 ч. 7 ст. 474 КПК України, якщо в затвердженні угоди судом відмовлено, то досудове розслідування або судове провадження продовжується в загальному порядку.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для провадження досудового розслідування.

Таким чином, на підставі п. 4 ч. 7 ст. 474 КПК України, у зв`язку з тим, що існують обґрунтовані підстави вважати, що укладання угоди не було добровільним, в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити та відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України кримінальне провадження слід повернути прокурору для провадження досудового розслідування в загальному порядку, оскільки угода про визнання винуватості була укладена на стадії досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 314, 474, 370 - 372 КПК України, суд
постановив:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 17 серпня 2018 року, укладену між прокурором ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 , та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 263 КК України повернути прокурору для провадження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1