Справа № 347/320/18
Провадження № 11-сс/779/234/2018
Категорія ст.183 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, Рівненської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України,

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 вважає ухвалу слідчого судді Косівського районного суду від 05.07.2018 року необгрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що в судовому засіданні прокурор та слідчий не довели існування достатніх вагомих ризиків передбачених КПК України, наявність яких необхідна для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує, що слідчим суддею при застосування до його підзахисного запобіжного заходу не враховано те, що ОСОБА_9 з часу затримання по час обрання йому запобіжного заходу вів себе належно, на його утриманні перебуває малолітня дитина, якій він надавав матеріальну допомогу та приймав участь у її виховані, окрім цього він ніде не працював, оскільки доглядав за онкохворою матір`ю.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Косівського районного суду від 05.07.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 і постановити нову ухвалу, якою відносно нього обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2018 року клопотання заступника начальника СВ Косівського ВП ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_10 по кримінальному провадженню № 0000061 від 19.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, Рівненської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Івано Франківській установі виконання покарань №12 терміном 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_9 вказано рахувати з часу його затримання, а саме із 06 год. 45 хв. 05.07.2018 року з терміном дії ухвали до 06 год. 45 хв. 02.09.2018 року.

Слідчим суддею встановлено, що 18.02.2018 року ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_4 , з метою заволодіння чужим майном приїхав на власному автомобілі марки «Мазда 626» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в с. Уторопи присілок Насарат Косівського району Івано Франківської області.

В подальшому 19.02.2018 приблизно о 01.00 год., ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою між собою, з корисливих спонукань, маючи на меті відкрито заволодіти чужим майном, шляхом пошкодження скла у віконній рамі веранди, відчинили із внутрішньої сторони за допомогою ключа, який знаходився у серцевині замка вхідні двері та проникли до приміщення житлового будинку, що в с. Уторопи присілок Насарат Косівського району Івано-Франківської області, де перебували потерпілі ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із своєю дружиною ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які в той час спали.

Перебуваючи в приміщенні кімнати вказаного житлового будинку, ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з корисливих спонукань, маючи на меті відкрито заволодіти чужим майном, застосовуючи фізичне насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, здійснюючи фізичний та психологічний тиск відносно потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , шляхом погрози вбивством та стискаючи потерпілому ОСОБА_13 руками шию, нанесли два удари потерпілому ОСОБА_13 в ділянку правого плеча заздалегідь підготовленим предметом, ззовні схожим на сокиру. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , спричинили потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №34 від 15.03.2018 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після застосування фізичного насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та погрози застосування такого насильства ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , відкрито заволоділи майном потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а саме грошовими коштами в сумі 6 900 доларів США (згідно курсу Національного банку України станом на 19.02.2018 становило 186 237 гривень) і місце злочину покинули маючи можливість в подальшому розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_9 , підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування такого насильства, за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з проникненням у житло (розбій), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_9 підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити;

- прокурор вважає, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необгрунтованою, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим - заступником начальника СВ Косівського відділу поліції ГУНП в Івано Франківській області, ОСОБА_10 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 19.02.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000061 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України.

05 липня 2018 року ОСОБА_9 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України.

04 липня 2018 року слідчий - заступник начальника СВ Косівського відділу поліції ГУНП в Івано Франківській області, ОСОБА_10 за погодженням з прокурором ОСОБА_7 звернувся до Косівського районного суду Івано Франківської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Косівського районного суду Івано Франківської області 05 липня 2018 року зазначене клопотання задоволено.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_9 вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав, застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_9 в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушенні є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ст. 9 ч. 5 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані, на які посилається захисник, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_9 під вартою, матеріали судової справи не містять.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. 183 ч. 4 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Також, апеляційним судом не встановлено процесуальних порушень при підготовці і поданні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, оскільки воно відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, так як підстав для скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст.376,177,178, 183, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4