Постанова
іменем України
02 жовтня 2018 року
м. Київ
справа № 753/21924/16-к
провадження № 51-438км17
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання засудженого захисника прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 червня 2017 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК).
Оскаржені судові рішення
1. За вироком Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року ОСОБА_5 було засуджено за частиною 2 статті 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців.На підставі ст. 75 цього Кодексу засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органам кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця роботи та проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до цих органів.
2. ОСОБА_5 визнано винуватим у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному із загрозою застосування насильства, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно за обставин, детально викладених у вироку. Судом установлено, що 27 жовтня 2016 року приблизно о 13:50 поблизу будинку № 21 на просп. Григоренка в м. Києві ОСОБА_5 , погрожуючи ОСОБА_8 застосуванням насильства, відкрито заволодів його золотим хрестиком вартістю 4500 грн.
3. Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 13 червня 2017 року вирок районного суду залишив без змін.
Вимоги і доводи касаційних скарг
4. У касаційній скарзі прокурор просить на підставах, передбачених пунктами 2 та 3 частини 1 статті 438 КПК, скасувати судові рішення щодо засудженого і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На думку скаржника, місцевий суд усупереч положенням статті 65 КК не врахував повною мірою ступеня тяжкості злочину, конкретних обставин, за яких його вчинено, а також особи винного, і неправомірно застосував статтю 75 вказаного Кодексу, що потягло за собою невиправдану м`якість обраного ОСОБА_5 покарання. Крім того, прокурор вважає, що всупереч статті 419 КПК апеляційний суд не обґрунтував належним чином, чому він залишив без задоволення апеляційні вимоги сторони обвинувачення.
5. У доповненнях до касаційної скарги, поданих 27 березня 2018 року, прокурор звертає увагу на те, що суд не застосував до ОСОБА_5 положень статті 76 КК в редакції Закону України від 07 вересня 2016 року № 1492-VIII, який набрав чинності 08 жовтня того ж року та діяв на дату постановлення вироку. Зокрема, на думку прокурора, суд незаконно покращив становище засудженого, не застосувавши пунктів 1 та 2 частини 1 цієї статті, а також лише заборонив ОСОБА_5 без погодження з уповноваженим органом виїжджати за межі України на постійне місце проживання замість передбаченої законом заборони виїзду з будь-якою метою.
6. Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
Позиції інших учасників судового провадження
7. У судовому засіданні засуджений та захисник заперечили проти задоволення касаційних вимог сторони обвинувачення і просили залишити вирок та ухвалу без зміни, вважаючи їх законними та обґрунтованими.
8. Прокурор підтримав касаційну скаргу частково, просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Оцінка Суду
9. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, захисниката засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подану скаргу належить задовольнити частково на таких підставах.
10. У силу статті 370 КПК ухвала апеляційного суду має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.
11. Зважаючи на приписи статті 419 КПК, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у справі та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено правові підстави, на яких подану скаргу визнано необґрунтованою.
12. Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням. Однак така дискреція діє лише в межах установлених законом. Отже суд реалізуючи свої повноваження, має навести правові підстави та переконливі мотиви, які є достатніми для постановлення рішення
13. Стаття 75 КК вимагає обов`язково врахувати дані, які характеризують особу винного, вирішуючи питання, чи є можливим виправлення засудженого без реального відбування покарання, й ухвалюючи рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суду необхідно навести переконливі аргументи, що ґрунтуються на конкретних обставинах справи.
14. Цих вимог закону апеляційний суд при перегляді вироку щодо ОСОБА_5 за скаргою прокурора належно не виконав.
15. За результатами розгляду апеляційний суд дійшов висновку, що призначене обвинуваченому покарання із застосуванням статті 75 КК відповідає вимогам статей 50, 65 КК. Як убачається зі змісту ухвали, апеляційний суд узяв до уваги встановлену у вироку пом`якшуючу обставину щире каяття ОСОБА_5 та відсутність обтяжуючих обставин. Крім того, згаданий суд послався на наявність у засудженого низки хвороб. З огляду на це суд апеляційної інстанції визнав заявлені прокурором вимоги необґрунтованими й відмовив у їх задоволенні.
16. Проте прокурор в апеляційній скарзі навів конкретні доводи, чому статтю 75 КК застосовано неправильно. Зокрема, прокурора зазначав, що ОСОБА_5 п`ять разів засуджувався до покарання у виді позбавлення волі, в тому числі й за вчинення грабежів. При цьому, як видно з довідки про судимість, до нього раніше застосовувалось звільнення від покарання з випробуванням та умовно-дострокове звільнення. Однак засуджений через короткий проміжок часу (менше 2 місяців) після відбуття останнього покарання та звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив тяжкий корисливий злочин. Це свідчить про схильність засудженого до вчинення корисливих злочинів та відсутність позитивних змін у його поведінці. Вказане не отримало належної оцінки суду.
17. Апеляційний суд переконливо не спростував доводів, наведених стороною обвинувачення, які ґрунтувалися на встановлених судом першої інстанції обставинах. Як видно з ухвали цього суду, в ній усупереч статті 419 КПК не міститься переконливих відповідей на ці доводи апеляційної скарги прокурора.
18. Апеляційний суд, аналізуючи правомірність застосування статті 75 КК судом першої інстанції обмежився лише посиланням на те, що встановлені під час судового розгляду дані дозволяли дійти висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання. Однак, за обставин цієї справи висновок апеляційного суду про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням не можна вважати обґрунтованим і таким, що зроблено з урахуванням всіх обставин, які мають правове значення при виборі заходу примусу та порядку його відбування, про що слушно прокурор зазначає в касаційній скарзі.
19. Таким чином, невмотивованість висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства не дає можливості переконатись у розумному використанні судом наданих йому дискреційних повноважень при призначенні покарання.
20. З огляду на викладене доводи прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону при постановленні ухвали, неправильного застосування кримінального закону, що призвело до м`якості призначеного засудженому покарання, слід визнати прийнятними.
21. Суд не вбачає підстав для призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції, як про це просить прокурор. Тому касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню відповідно до частини 1 статті 438 КПК.
22. Під час нового розгляду апеляційний суд повинен здійснити провадження із додержанням положень глави 31 КПК, ретельно перевірити доводи наведені в апеляційній скарзі прокурора, належно оцінити обставини, які мають правове значення при виборі заходу примусу та порядку його відбування, й ухвалити рішення, що відповідає статті 370 КПК.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 червня 2017 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3