Постанова
Іменем України
31 липня 2018 року

м. Київ
справа № 753|18633|15-к
провадження № 51-3662км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2017 року в кримінальному провадженні № 0004051за обвинуваченням
ОСОБА_7 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 листопада 2016 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі п. 4 ст. 309 КК України.
Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2017 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задоволено частково, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 змінено. Пом`якшено ОСОБА_7 із застосуванням ст. 69 КК України покарання за ч. 2 ст. 307 КК України до 3 років позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.
Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 06 травня 2015 року у невстановлений час, перебуваючи біля будинку свого проживання по АДРЕСА_2 , незаконно збув особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, отримавши за це 50 грн.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Зазначає про те, що судом при призначенні покарання, було залишено поза увагою обставини, що пом`якшують покарання, а саме, що кількість наркотичної речовини була малою - 0,43 г, що може свідчити про малозначність кримінального правопорушення та його низьку суспільну небезпеку; що ОСОБА_7 за час провадження досудового та судового слідства добровільно пройшов курс лікування від наркотичної залежності, у зв`язку з чим було виключено ч. 1 ст. 309 КК України; що ОСОБА_7 працевлаштувався та одружився, веде суспільно-корисний спосіб життя, здійснює догляд за хворими та літніми членами родини, активно сприяв розкриттю злочину. Зазначає також, про те, що вирок не відповідає вимогам ст. 374 КПК України, оскільки у ньому не зазначено номер кримінального провадження, не визначено одиницю виміру наркотичної речовини та невірно вказано характеризуючі дані засудженого. Окрім того вказує на невідповідність обвинувального акту вимогам КПК, оскільки він не містить повної та достовірної інформації щодо обставин кримінального правопорушення. Посилається також на неповноту досудового слідства, та на те, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях та недопустимих доказах.
Позиції інших учасників судового провадження
В письмовому клопотанні захисник ОСОБА_6 просив касаційну скаргу задовольнити та скасувати судові рішення.
Прокурор ОСОБА_5 вважала касаційну скаргу необґрунтованою та просила залишити її без задоволення, а судові рішення - без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, не оспорював обставин його вчинення та, як і інші учасники судового провадження, не заперечував проти його розгляду в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому засудженому були роз`яснені наслідки розгляду провадження в скороченому порядку, а саме те, що він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в суді апеляційної інстанції.

Вищезазначене підтверджується журналом судового засідання від 22 лютого 2016 року та технічним носієм інформації, на якому зафіксовано судовий розгляд у суді першої інстанції від 22 лютого 2016 року.
Оскільки дослідження доказів у суді першої інстанції здійснювалось в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПКУкраїни, у зв`язку з цим доводи захисника про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК, про неповноту досудового слідства, а також те, що обвинувачення ґрунтується на недопустимих дозах не є предметом суду касаційної інстанції.
Доводи захисника про те, що у вироку суду не зазначено номер кримінального провадження та невірно вказано характеризуючі дані засудженого, не є підставою для скасування судових рішень та може бути виправлено в порядку ст. 379 КПК України.
Посилання захисника на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого є непереконливими.
Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається із кримінального провадження, суд першої інстанції, призначаючи засудженому ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, враховував ступінь суспільної небезпеки скоєного ОСОБА_7 злочину в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, особу засудженого, котрий раніше не судимий, характеризувався позитивно за місцем проживання, на утриманні мав вагітну дружину та хвору бабусю пенсійного віку, пом`якшуючу покарання обставину - щире каяття. Враховуючи наведені обставини, місцевий суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією статті, у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією всього належного йому майна, дійшов висновку, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових злочинів.
Апеляційний суд перевірив вирок місцевого суду за доводами, наведеними в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 , та з наведенням переконливих аргументів частково задовольнив скаргу, та, змінивши вирок місцевого суду, пом`якшив ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України на підставі ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі.
Приймаючи рішення про застосування положень ст. 69 КК України тапризначення засудженому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті, апеляційний суд з достатньою повнотою врахував фактичні обставини злочину, а саме те, що ОСОБА_7 вчинив один епізод збуту наркотичного засобу, розмір якого складає 0,43 г, обставини, які пом`якшують покарання, визнання вини, щире каяття, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, здійснює догляд за бабусею похилого віку. За таких умов апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання, яке необхідно відбувати реально. Ці обставини обґрунтовано визнано судом такими, що дають підстави для застосування положень ст. 69 КК України та призначення покарання за ч. 2 ст. 307 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтями 50, 65 КК України.

Пом`якшуючі обставини, на які є посилання в касаційній скарзі захисника, як на підстави для твердження про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, були враховані апеляційним судом при призначенні покарання ОСОБА_7 , ці обставини не є безумовними і достатніми для зміни чи скасування судових рішень.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Суд не знаходить підстав для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень внаслідок невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, та не вважає призначене покарання явно несправедливим через його суворість.
Оскільки в касаційній скарзі захисника ОСОБА_6 не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої суворості призначеного ОСОБА_7 покарання, то касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування судових рішень, судом касаційної інстанції не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд

ухвалив:
Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 , залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2