Справа №345/3583/18
Провадження № 1-кс/345/1088/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.09.2018 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянув клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимої, громадянина України, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, -,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Калуського ВП ГУНП України звернувся до суду із клопотанням про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0001756.

Клопотання обґрунтовує тим, що 23.06.2010 року ОСОБА_5 вирішила шахрайським способом заволодіти коштами ОСОБА_6 . З цією метою, замовчуючи від неї відомості про те, що квартира, яка знаходиться по АДРЕСА_1 на момент укладення договору купівлі-продажу була обтяжена іпотекою в банку «Райффайзен Банк Аваль» та володіючи лише часткою даної квартири, уклала із ОСОБА_6 попередній договір купівлі-продажу вказаної квартири, в результаті чого незаконно заволоділа коштами (авансом) ОСОБА_6 в розмірі 21 116 євро, що відповідно до курсу НБУ станом на 23.06.2010 року становив 207 992,60 грн., а в подальшому ухилилась від оформлення в нотаріальному порядку договору купівлі-продажу даної квартири та не повернула кошти потерпілій.

29.08.2018 року СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франкіській області ОСОБА_5 повідомлено про зміну підозри, а саме про те, що вона підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

20.05.2015р., оскільки ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001756 зупинено на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України. А підозрювану ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На даний час запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливо.

Прокурор клопотання підтримав. Пояснив, що на даний час 29.08.2018 року слідчим СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 складено повідомлення про зміну підозри ОСОБА_5 , а саме змінено кваліфікацію дій підозрюваної. Так, на даний час ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах. Підозра є обґрунтована, вина ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Захисник в судовому засіданні вважає необґрунтованим клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо його підзахисної ОСОБА_5 . Наголосив, що ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 03.09.2018 року зобов`язано слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0001756 від 26.12.2013року, вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0001756 від 26.12.2013року відомостей про вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, від 19.05.2015 року. Отже, ОСОБА_5 не має статусу підозрюваної, а тому клопотання про обрання відносно неї запобіжного заходу є безпідставним.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи із наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений в міжнародний розшук.
П.4 ч. 2 ст. 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою не може обґрунтовуватися виключно тяжкістю висунутого обвинувачення чи підозри.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Сукупність зібраних матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі повинна бути достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Судом встановлено, що у провадженні СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області знаходиться кримінальне провадження за №0001756 від 26.12.2013року. 19 травня 2015 року слідчим СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 було складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КПК України.

29.08.2018 року слідчим СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 складено повідомлення про зміну підозри ОСОБА_5 , а саме дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України.

Суд враховує, що ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.09.2018 року зобов`язано слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0001756 від 26.12.2013року, вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0001756 від 26.12.2013року відомостей про вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, від 19.05.2015 року.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим не були виконані належним чином передбачені процесуальним законом дії щодо повідомлення ОСОБА_5 про підозру за ч.4 ст.190 КПК України та вручення їй цього повідомлення. Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області за результатами розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 12.05.2017 року про обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28.08.2018 року встановлено, що повідомлення про підозру від 19.05.2015 року взагалі не відповідало вимогам п.5 ч.1 ст.277 КПК України, оскільки правова кваліфікація за ч.4 ст.190 КК України є незаконною.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Враховуючи, що повідомлення про підозру від 19.05.2015 року ОСОБА_5 належним чином не було вручено, а отже на момент звернення із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_5 не набула статусу підозрюваної.
Крім того, суд звертає увагу, що оскільки первинне повідомлення про підозру не було вручене ОСОБА_5 належним чином і вона не вважається підозрюваною в розумінні ст.42 КПК України, наступна зміна повідомлення про підозру щодо ОСОБА_5 , яка не має статусу підозрюваної в рамках даного кримінального провадження, не має юридичного значення.
До того ж прокурором під час розгляду клопотання не доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Матеріалами клопотання встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.03.2014 року задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення суми авансу та стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_6 230 586,72 грн. авансу. За таких обставин, є підстави вважати, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 існують цивільно-правові відносини.
Виходячи з положень ст. 194 КПК України, запобіжний захід не може бути застосований без наявності обґрунтованої підозри.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність. Слідчому судді при розгляді клопотань про застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні слід враховувати, що вони обмежують права особи на особисту недоторканість, гарантовані зазначеною статтею Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав.
Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.
За таких обставин, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є безпідставним. Таким чином необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176-178, 182, 184, 193, 194, 198 КПК України,
у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя: