Справа № 565/467/18
Провадження № 1-кп/565/50/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2018 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області

під головуванням суддіОСОБА_1 ,
при секретаріОСОБА_2 ,
з участю прокурорівОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченогоОСОБА_6 ,
потерпілої представника потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань кримінальне провадження №0001009 від 22.12.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Троїцьке Любашівського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого на посаді пожежника Палацу культури ім.Лесі Українки УСО ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:

22 грудня 2015 року приблизно о 18 годині 45 хвилин ОСОБА_6 , у темну пору доби керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Старорафалівській в місті Вараш Рівненської області зі сторони м-ну Ювілейний у напрямку вул.Рівненської, із увімкненим світлом фар, зі швидкістю близько 60 км/год., грубо порушуючи вимоги Правил Дорожнього руху, а саме пп.«б» п.2.3, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, а також п.12.3, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді появи на проїжджій частині пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину справа наліво по ходу руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_6 , яку він об`єктивно міг виявити, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив наїзд на ОСОБА_7 , маючи технічну можливість уникнути наїзду шляхом застосування екстреного гальмування із зупинкою транспортного засобу до місця наїзду на потерпілу. В результаті виниклої дорожньої ситуації потерпіла ОСОБА_7 контактувала з автомобілем марки «ВАЗ» моделі 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , отримавши внаслідок удару тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки у момент їх заподіяння у вигляді закритого багатоуламкового міжвертлюгового та проксимального діафізу перелому правого стегна із зміщенням, а також постгеморрагічної анемії.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 22 травня 2015 року біля 18 годин 40 хвилин він керував власним транспортним засобом «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул.Старорафалівській в м.Вараш Рівненської області, рухаючись в сторону вул.Рівненська зі швидкістю приблизно 60 км/год. Попереду його автомобіля у попутному напрямку рухався білий бус, який під час руху пригальмував, після чого різко продовжив рух. Після того, як попутний транспортний засіб проїхав, ОСОБА_6 побачив на проїзній частині дороги по ходу руху його автомобіля дівчину. З метою уникнення наїзду він застосував екстрене гальмування та скерував автомобіль вправо ближче до краю проїжджої частини, проте повністю зупинити автомобіль та уникнути наїзду йому не вдалось. Причиною дорожньо-транспортної пригоди вважає власну неуважність та невжиття вичерпних заходів до уникнення наїзду. Зрозумівши, що він став учасником ДТП, ОСОБА_6 заніс потерпілу до свого автомобіля, викликав поліцію та швидку медичну допомогу. Цивільні позови прокурора та потерпілої про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, обвинувачений визнав повністю.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що 22.12.2015 р. у період часу з 18 до 19 години в м.Вараш Рівненської області вона поверталась з роботи додому. Її підвіз співробітник та висадив на перехресті вулиць Меслибницька та Старорафалівська, приблизно за 15 м до перехрестя. Вона дійшла до перехрестя та дещо нижче від нього почала переходити дорогу. Перед цим вона подивилась по сторонам, автомобілів на дорозі не було. Коли вона знаходилась на середині проїжджої частини дороги по вул.Старорафалівській, побачила світло фар автомобіля, який контактував з нею до того, як вона могла вчинити будь-які дії щодо уникнення зіткнення. Внаслідок події у неї зламалась стегнова кістка, вона була госпіталізована спочатку до медичного закладу м.Вараш, наступного дня до м.Рівне. Вона перенесла оперативне втручання, їй встановили металеву конструкцію, яку згодом слід видаляти шляхом проведення нової операції, ходила на милицях та з паличкою близько півроку, зазнала великих душевних страждань, втратила роботу, потребує санаторно-курортного лікування, витратила значні кошти на медичне лікування, тривалий час її нормальне життя було порушене. Цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди потерпіла ОСОБА_7 просила задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи відсутність заперечень учасників судового розгляду, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, так як вони ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпіла вірно розуміють зміст цих обставин та наслідки недослідження доказів щодо них. Сумнівів у добровільності та істинності такої позиції учасників судового розгляду у суду немає.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо фактичних обставин вчинення ним інкримінованого злочину є послідовними, змістовними та відповідають даним, наведеним у обвинувальному акті. На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, та приходить до висновку, що органами досудового розслідування його дії за ч.2 ст.286 КК України кваліфіковані вірно.

При обранні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують його покарання.

Суд прийняв до уваги, що вчинений ОСОБА_6 злочин відноситься до категорії необережних тяжких злочинів, за місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , по справі не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі, з урахуванням наявності пом`якшуючих покарання обставин та відсутності обставин, що його обтяжують, ближче до нижчої межі та без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Одночасно, враховуючи конкретні встановлені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе без реального відбування покарання, у зв`язку з чим вбачає правові підстави для застосування до нього ст.75 КК України та призначення покарання з випробуванням. Таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вирішуючи заявлений прокурором в інтересах КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 , суд приходить до висновку про наявність правових підстав, передбачених ст.1206 ЦК України, для його задоволення у повному обсязі та стягнення з ОСОБА_6 на користь вказаного медичного закладу 3867,05 грн. вищезазначених витрат, понесення яких підтверджене рахунком № 550 від 07.03.2018 р. КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня».

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 на її користь 22411,82 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 80000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до висновку про наявність підстав для його часткового задоволення. Так, потерпілою документально підтверджено понесення витрат на придбання ліків та медичних виробів в сумі 15306,46 грн. Суд, на підставі ст.1166, 1177 ЦК України, вважає позовні вимоги у цій частині обґрунтованими та доведеними в повному обсязі. Разом з тим, суду не подано розрахункових документів у підтвердження оплати потерпілою вартості натуральних харчових комплексів у сумах відповідно 3852,36 грн. та 362,34 грн., крім того, не подано доказів в обґрунтування необхідності такого харчування саме у зв`язку з травмою, яку зазнала потерпіла в результаті дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин суд вважає недоведеними позовні вимоги в цій частині та вбачає підстави для відмови у їх задоволенні. Крім того, з цивільного позову незрозуміло, яким чином позивачем визначено розмір матеріальної шкоди, завданої злочином, в сумі 22411,84 грн., оскільки надані документи про понесення матеріальних витрат підтверджують сплату потерпілою 15306,46 грн. та замовлення нею натуральних харчових комплексів у загальній сумі 4214,70 грн., що в сумі дорівнює 19521,16грн., а не 22411,84 грн., як зазначено у позові. Отже, обґрунтованим та документально підтвердженим суд визнає розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_7 в результаті вчиненого ОСОБА_6 злочину, в сумі 15306,46 грн.

При вирішенні цивільного позову потерпілої в частині стягнення моральної шкоди суд враховує, що завдання такої шкоди потерпілій в судовому засіданні доведено, та виходить з того, що шкода завдана необережними діями, ОСОБА_7 зазнала фізичного болю, обурення, перебувала на стаціонарному лікуванні, перенесла два оперативних втручання, у зв`язку з специфікою лікування отриманої травми стегна тривалий час була позбавлена можливості нормально пересуватись, в подальшому потребує додаткового оперативного втручання. Разом з тим, суд, керуючись засадами розумності та справедливості, вважає необґрунтованим визначений потерпілою розмір завданої їй моральної шкоди, а тому приходить до висновку про часткове задоволення її цивільного позову у цій частині та стягнення з ОСОБА_6 на її користь 35000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Долю речового доказу слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України, а вартість судових експертиз стягнути з обвинуваченого на підставі ст.124 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь комунального закладу «Рівненська обласна клінічна лікарня» (р/р 0720, , МФО 833017 ГУДКСУ в Рівненській області) 3867 (три тисячі вісімсот шістдесят сім) грн. 05 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 15306 (п`ятнадцять тисяч триста шість) грн. 46 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та 35000 (тридцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати, що складаються з вартості судових експертиз, в сумі 3123 (три тисячі сто двадцять три) грн. 36 коп.
Речовий доказ по справі: автомобіль «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_6 .

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги через Кузнецовський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: