Справа № 180/2124/16-к
УХВАЛА

13 вересня 2018 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

в судовому засіданні у кримінальному провадженні № 003293 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року надано дозвіл представнику засобів масової інформації ОСОБА_8 , журналісту, 5 канал, «Stop корупція» проведення відеозйомки в залі судового засідання під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо заборони ОСОБА_8 , як журналісту, бути присутнім під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з тих підстав, що він, висвітлюючи судовий процес в публікаціях на сайті «Марганецький очевидець», допускає грубі порушення Конституції та законів України, професійної етики, подає неперевірену, перекручену інформацію.

На пропозицію суду пояснити причини порушення ним законів та професійної етики, ОСОБА_8 відповісти виразно не зміг. Послався на те, що головою осередку ГО «Стопкорупції» є ОСОБА_9 , а тому всі питання до ОСОБА_9 ; не він вирішує, яку інформацію подавати на сайті «Марганецький очевидець», і не він пише статті для цього сайту.

Прокурор зазначив, що розгляд кримінального провадження є відкритим, а тому він не заперечує проти присутності журналіста ОСОБА_10 в залі суду під час судового розгляду.

Захисник ОСОБА_6 зазначив, що за даних обставин необхідно заборонити журналісту ОСОБА_8 бути присутнім в залі судового засідання під час розгляду даного кримінального провадження. Захисник ОСОБА_7 та обвинувачені підтримали адвоката ОСОБА_6 .

Заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши зміст статей, що стосуються судового розгляду даного кримінального провадження і розміщені на сайті «Марганецький очевидець», суд приходить до такого.

Стаття 34 Конституції України визначає, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом, зокрема, для захисту репутації або прав інших людей, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканними.

Статтею 273 ЦК України визначено, що юридичні особи, їх працівники, окремі фізичні особи, професійні обов`язки яких стосуються особистих немайнових прав фізичної особи, зобов`язані утримуватися від дій, якими ці права можуть бути порушені. Діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права.

В пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншимо собам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності.

За змістом ст.34 Конституції України, ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.302 Цивільного кодексу України, ст.5 Закону України «Про інформацію» кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п.61 рішення у справі «Сюрек проти Туреччини», пункт 2 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес.

В той же час, стаття 10 Конвенції захищає право журналістів розголошувати інформацію, яка становить громадський інтерес, за умови, що вони діють сумлінно та використовують перевірену фактичну базу; та надають «достовірну та точну» інформацію, як того вимагає журналістська етика. За пунктом 2 статті 10 Конвенції свобода вираження поглядів пов`язана з «обов`язками та відповідальністю», які застосовуються до засобів масової інформації навіть щодо питань великого суспільного значення. Більше того, ці «обов`язки та відповідальність» мають особливе значення, коли йдеться про посягання на репутацію названої особи та порушення «прав інших осіб» (п.67 рішення у справі «Ліндон, Очаковський-Лоуренс і Джулай проти Франції», п.78 рішення в справі «Педерсен і Баадсгаард проти Данії»).

Крім того, відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.

Суд вважає, що журналіст ОСОБА_8 , безпосередньо отримуючи в судовому засіданні інформацію про судовий процес у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та висвітлюючи судовий процес в публікаціях на сайті « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (особисто або через адміністраторів сайту), допускає грубі порушення ст.ст.34, 68 Конституції України, ст.ст.277, 297, 302 Цивільного кодексу України, ст.5 Закону України «Про інформацію», а саме: подає неперевірену, недостовірну, перекручену інформацію, втручається в діяльність суду, підбурюючи громадськість, з метою винесення судом лише обвинувального вироку. Зокрема:

1) не маючи на те ніяких підстав, не зазначаючи жодного факту і не приводячи на те будь-яких доказів стверджує:

- про «проплаченість» судового рішення (публікація від 11.09.2018, 21.06.2017);

- про «навмисне затягування» суддею ОСОБА_1 судового процесу (публікація від 12.04.2018, 26.03.2018, 03.10.2017, 21.06.2017);

- натякає на змову між суддями і посадовцями міської ради та облдержадміністрації (публікація від 11.09.2018 року);

2) сіє ворожнечу і ненависть, навмисно перекручуючи факти, паплюжить правосуддя та репутацію судді в очах громадськості, подаючи інформацію про судовий процес тільки з негативної сторони; натякає на те, що суддя каже неправду, є заангажованою (публікації від 31.07.2018, 26.03.2018, 03.10.2017, 06.02.2017). Наприклад, в багатьох публікаціях міститься колаж з двох фотографій, з яких можна зробити висновок, що обвинувачені та суддя посміхаються один одному. У пересічного громадянина відразу ж виникають сумніви щодо неупередженості та добросовістності судді. Хоча, в реальності в судовому засіданні ліворуч від судді сидить прокурор, і кожен, хто перебував у залі суду може в цьому пересвідчитися. Ще один приклад, в пцблікації від 11.09.2018 року висловлено думку про те, що може ОСОБА_5 сама пише рішення суду разом із ОСОБА_11 , а не суддя Нанічкіна.

Також, суд вважає, що ОСОБА_8 , як журналіст, проявляє свою упередженість і порушує одну з основних засад демократичної, правової держави у сфері кримінального судочинства засаду презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Тільки суд як єдиний орган у державі, наділений відповідно до Конституції України таким правом, може визнати особу винуватою у скоєнні злочину і призначити за це відповідне покарання (ст.62 Конституції).

Презумпція невинуватості є другим принципом, що стосується отримання інформації із засобів масової інформації про розгляд у кримінальних справах, викладеним у додатку до Рекомендації № R (2003) 13 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Щодо порядку надання інформації про розгляди у кримінальних справах через засоби масової інформації, суть якої полягає у тому, що повага до принципу презумпції невинуватості є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Таким чином, погляди та інформація стосовно судових процесів, що відбуваються, мають передаватися або поширюватися через засоби масової інформації тоді, коли це не зашкоджує презумпції невинуватості підозрюваного або обвинуваченого.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії», принцип презумпції невинуватості полягає в наступному. Тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач має повідомити обвинуваченому про докази, що є проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи на свій захист, і, врештірешт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.

Цивільний кодекс України (ЦК України) також встановлює заборону на використання імені у випадках, визначених кодексом. Відповідно до ч.4 ст.296 ЦК України ім`я фізичної особи, яка затримана, підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, або особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути використане (обнародуване) лише в разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та в інших випадках, передбачених законом.

Аналіз зазначеної статті ЦК України дає змогу дійти висновку, що законодавцем чітко визначено кінець дії заборони на використання імені набрання законної сили обвинувальним вироком.

Однак, як вбачається з публікацій на сайті «Марганецький очевидець» від 11.09.2018, 10.09.2018, 31.07.2018, 13.03.2018, 06.02.2017 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прямо називаються «хабарниками» та «злочинцями». В даних випадках порушуються норми Конституції України та міжнародного права.

Отже, ОСОБА_8 , як журналіст, порушує не тільки норми Конституції, Законів України та міжнародного права, а й професійну етику, сіючи ворожнечу до судової та місцевої влади більшістю своїх публікацій, а саме: подає неперевірену, перекручену, а подекуди й брехливу інформацію, що свідчить про його непрофесіоналізм та упередженість.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заборонити ОСОБА_8 , журналісту, 5 канал, «Stop корупція» бути присутнім в залі судового засідання під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України до закінчення такого розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1