№ 1-кп/243/150/2018
№219/6990/17
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2018 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0003686 від 14.12.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високе Тетіївського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини ПП НОМЕР_1 , старшого солдата, старшого стрільця 2 парашутно-десантного відділення 3 парашутно-десантного взводу 4 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід тримання під вартою. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.09.2018 року обвинуваченому продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб до 10.11.2018 року.

В судовому засіданні від захисника надійшло клопотання, у якому вона просить суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисту поруку обвинуваченому ОСОБА_6 посилаючись на доводи викладені у письмовому клопотанні.

В судовому засіданні заступник командира 4 парашутно-десантної роти з морально-психологічного забезпечення 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенант ОСОБА_8 просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на більш м`який захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме - на запобіжний захід у вигляді особистої поруки. Вказав, до затримання ОСОБА_6 проходив службу в військовій частині НОМЕР_2 , а тому бажає взяти його на особисту поруку та поручається за виконання ним своїх обов`язків. Крім того зазначив, що ОСОБА_6 характеризується виключно з позитивної сторони.

В судовому засіданні офіцер-психолог 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенант ОСОБА_9 просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на запобіжний захід у вигляді особистої поруки. Вказав, до затримання ОСОБА_6 проходив службу в військовій частині НОМЕР_2 , а тому бажає взяти його на особисту поруку та поручається за виконання ним своїх обов`язків.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника, просив суд його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника. Просив суд його задовольнити. Клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суду не надав.

Колегія суддів, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, дійшла до наступного висновку.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При вирішенні питання щодо можливості зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення «Хайредінов проти України»). Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно пунктів 1 і 2 ч. 1ст. 177 КПК України "метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Особиста порука як вид запобіжного заходу полягає у наданні особами, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу вимогу. При обранні такого запобіжного заходу суд має враховувати, що наявність одного поручителя може бути визнана достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру (народний депутат України, депутат місцевої ради, особа, яка відзначена державними нагородами тощо).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, які є особливо тяжким та пов`язані із позбавленням життя особи.

Загальне положення щодо розумних строків тримання під вартою викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішеннях у справі «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», згідно з якою розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року.

Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (пункт 139 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 травня 2012 року по справі Ідалов проти Російської Федерації).

Враховуючи викладене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотань про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на особисту поруку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, за яким законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді тримання під вартою на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а також особи обвинуваченого.

Вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків. Колегія суддів вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Крім того, судом вирішувалося питання про вжиття до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, однак наявність вказаних обставин виключає, на думку суду, застосування таких.

До того ж, виходячи з досліджених на даний час доказів, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого, суд в якості ризиків, які виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою, зазначає, що виходячи з характеру та обставин інкримінованих злочинів, обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе переховуватися від суду, істотно перешкоджати кримінальному провадженню, а інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України. Крім цього, суд враховує, що на даний час по справі проведено допит не всіх свідків, а тому ризик можливості впливу на таких осіб також існує.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку у межах 60 днів.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст.ст.176, 177, 178, 180, 183, 194 КПК України, суд,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0003686 від 14.12.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України залишити без задоволення.

Продовжити ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в Бахмутській установі виконання покарань УДПтС України у Донецькій області №6.

Ухвала, щодо продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, втрачає чинності через 60 днів, тобто строк діє до 06 січня 2019 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження і направити начальнику Бахмутської установи виконання покарань УДПтС України у Донецькій області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3