А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.03.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканея АДРЕСА_1 , гр. України, українця, із середньою спеціальною освітою, на утриманні 3-є неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383 та ч. 1 ст. 384 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання :
за ч. 1 ст. 383 КК України - обмеження волі строком на 1 (один) рік;
за ч. 1 ст. 384 КК України - обмеження волі строком на 1 (один) рік .
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, вважає вирок щодо ОСОБА_6 незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей. Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань у виді обмеження волі на строк один рік та шість місяців, в решті вирок залишити без зміни.
У запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 вважає її не обґрунтованою, просить залишити без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_6 - без змін. Обґрунтовує тим, що розмір покарання призначений його підзахисному є справедливим та відповідає особі обвинуваченого. Зокрема ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості, у скоєному щиро розкаявся має, на утриманні дружину та троє неповнолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується. Враховуючи наведене підстав для призначення більш суворого покарання немає.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, його захисника, які просили вирок залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора та виступ сторін, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Висновки суду першої інстанції щодо встановлених судом фактичних обставин справи і кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 383 та ч. 1 ст. 384 КК України, та дотримання судом вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційний суд перевіряє вирок в межах доводів апеляційної скарги щодо призначеної міри покарання відповідно до положень 404 КПК України.
Апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність під час призначення остаточного покарання ОСОБА_6 , що згідно до ст. 409 КПК України тягне за собою зміну вироку суду.
Так, з резолютивної частини вироку вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 383 та ч. 1 ст. 384 КК України суд визначив однаковий розмір покарання у виді одного року обмеження волі та відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України остаточно визначив обвинуваченому покарання у виді 1 року обмеження волі шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що є суперечливим, оскільки фактично суд поглинув однакові за видами та розмірами покарання, що не узгоджується з приписами норми закону, на яку він зіслався.
Частиною 1 ст. 70 КК України передбачено, що при сукупності злочинів, суд призначивши покарання ( основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Оскільки суд першої інстанції неправильно призначив покарання за сукупністю злочинів, вирок в цій частині підлягає зміні. З наведених підстав апеляційна скарга прокурора є обгрунтованою.
Водночас, апеляційний суд вважає доводи прокурора у частині необхідності посилення покарання ОСОБА_6 на підставі ст. 70 КК України необгрунтованими та більше того, приходить до висновку, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання не мотивував чому призначив більш тяжке покарання із альтернативних видів, які передбачені санкцією ч.1 ст. 383 КК України.
Так, відповідно до ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд зобов`язаний у кожному конкретному випадку враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини , що пом`якшують і обтяжують покарання.
Суд першої інстанції хоч і навів обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, однак недостатньо врахував їх і призначив ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 383 КК України, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі винного.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, злочин за який його засуджено відноситься до злочинів невеликої тяжкості, завданим злочином шкода нікому не заподіяна, ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання, має цивільну дружину, з якою виховує двоє спільних малолітніх дітей - ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та доньку дружини- ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що на думку апеляційного суду, у відповідності до ст. 66 КК України, є обставиною, що пом`якшує покарання. З огляду на зазначене, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, апеляційний суд вважає за можливе, керуючись принципом справедливості, необхідності й достатності покарання для виправлення особи та попередження нових злочинів, призначити ОСОБА_6 за злочин, передбачений ч. 1 ст. 383 КК України покарання у виді 6 місяців арешту.
Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України - зміні, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та відповідно до п.1 ч.1 ст. 408 КПК України - пом`якшенню в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 383 КК України.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд , -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання за ч.1 ст. 383 КК України та пом`якшити за ч.1 ст. 383 КК України покарання - на шість місяців арешту.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, призначених за ч.1 ст. 383 та ч.1 ст. 384 КК України остаточно один рік обмеження волі.

В решті вирок, в тому числі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

На підставі ч.2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали буде оголошений 02.04.2018 о 16 год.

Судді :