Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9912/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.11.2017 року Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 , що винесене у кримінальному провадженні № 00000045 від 09.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272, ч.2 ст. 364 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням, що винесене у кримінальному провадженні № 00000045 від 09.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272, ч.2 ст. 364 КК України про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що службові особи ТОВ «Оранжгаз» здійснюють господарську діяльність на АЗГС з порушенням правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, так як ТУ Держгірпромнагляду в Черкаській області не видавались дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки на вказаний суб`єкт господарської діяльності. Встановлено, що ТОВ «Оранжгаз» зареєстровано за адресою: м.Черкаси, вул. В.Ложешнікова (колишня вул. Крупської), 58, при цьому автогазозаправні станції (АГЗС) якого знаходяться за адресами: м. Черкаси, вул. Митницька (колишня Піонерська), 18; м. Черкаси, вул. Дахнівська, 32; м. Черкаси, вул. Смілянська, 145; м. Черкаси, вул. Чигиринська, 66/2; м. Черкаси, вул. В.Ложешнікова (колишня вулиця Крупської), 58; м. Черкаси, проспект Хіміків, 82; м. Черкаси, вул. Надпільна (колишня Ільїна), 218 де здійснюється реалізація населенню скрапленого (зрідженого) газу для заправки автотранспортних засобів під торговельним логотипом «СТС».

Крім того, будучи зобов`язаними виконувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду службові особи ТОВ «Оранжгаз» формально призупинили діяльність підприємства на автогазозаправних пунктах і подали документи до ДПІ м. Черкаси щодо зняття з обліку (реєстрації) касових апаратів, які рахувалися за товариством, закривши книги обліково-розрахункових операцій по касовим апаратам. Однак, прагнучи обійти вимоги закону та ухваленого судового рішення, службові особи ТОВ «Оранжгаз» з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок одержання прибутку в порушення вимог закону, за договором суборенди №ТС27/06-2017/ОР від 27 червня 2017 року фактично передали автогазозаправні пункти за адресами: м. Черкаси, проспект Хіміків, 82; м. Черкаси, вул. Надпільна (колишня Ільїна), 218; АДРЕСА_1 ; м. Черкаси, вул. Чигиринська, 66/2; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; м. Черкаси, вул. Корольова, 2, товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОСАЛОКС», від імені якого продовжують реалізацію на вищевказаних автогазозаправних пунктах скрапленого (зрідженого) газу для заправки автотранспортних засобів під торговельним логотипом «СТС» без відповідних дозволів.

В ході досудового розслідування кримінального провадження 08.11.2017 з метою перевірки порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, залишених на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Оранжгаз» проведено огляд місця події на території розташування автогазозаправних пунктів за адресами: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .

В результаті огляду місця події, проведеного за адресою: АДРЕСА_4 , установлено факт використання речового доказу ємності для зберігання пропан-бутану №292-046-01469-029.2005, а також виявлено та вилучено колонку для відпуску зрідженого газу «PETRO-PRIMUS LPG-2-U» заводський №1006353, 2010 року випуску.

В ході огляду місця події, проведеного за адресою: м. Черкаси, проспект Хіміків, 82, виявлено та вилучено колонку паливо-роздавальну для скрапленого газу «PETRO- PRIMUS LPG-2-U» заводський №1006017, 2010 року випуску, а також 3 пошкоджені паперові бирки з рукописним текстом.

Таким чином на думку прокурора, за результатами проведення оглядів місця події установлено факт продовження здійснення ТОВ «Оранжгаз» незаконної діяльності на автогазозаправних пунктах без відповідних дозволів на виконання робіт з підвищеною небезпекою та самовільне використання речових доказів, залишених на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Оранжгаз».

У зв`язку з викладеним 08.11.2017 вказане майно постановою прокурора визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, з метою належного зберігання речових доказів, з метою недопущення їх відчуження та внесення змін до інформації яка на них міститься прокурор просив накласти арешт із забороною розпоряджатися та користуватися на майно, вилучене в ході проведення оглядів місця події 08.11.2017 за адресами:
- АДРЕСА_4 : ємність для зберігання пропан-бутану №292-046-01469-029.2005, колонку для відпуску зрідженого газу «PETRO- PRIMUS LPG-2-U» заводський №1006353, 2010 року випуску.
-м. Черкаси, проспект Хіміків, 82: колонку паливо-роздавальну для скрапленого газу «PETRO- PRIMUS LPG-2-U» заводський №1006017, 2010 року випуску, а також 3 пошкоджені паперові бирки з рукописним текстом.
В судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання та просила його задовольнити.

Представник ТОВ «Оранжгаз» - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна.

У своїх письмових запереченнях проти клопотання про арешт майна представник ТОВ «Оранжгаз» посилався на те, що згідно положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений, або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст. ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства. Також положеннями ст.ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Відповідно до ч. 3, 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. Дослідивши фабулу кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, можна зробити висновок, що вилучене майно ТОВ «Оранжгаз», ніякого відношення до розслідування даного злочину не має, оскільки склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, стосується службових осіб управління інспектування та управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради а не службових осіб ТОВ «Оранжгаз». А тому, будь-які підстави для арешту майна ТОВ «Оранжгаз» у кримінальному провадженні року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України - відсутні. Що стосується кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України то відповідно до положень ч.1 ст.272 КК України кримінальна відповідальність наступає за порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого. Звинувачення органом досудового розслідування про відсутність у ТОВ «Оранжгаз» будь-яких дозвільних документів на здійснення господарської діяльності не відповідає дійсності. ТОВ «Оранжгаз» має дозвіл №110.17.71 Управління Держпраці у Черкаській області на експлуатацію устаткування підвищеної небезпеки. ТОВ «Оранжгаз» мас дозвіл Управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. ТОВ «Оранжгаз» має дозвіл Головного управління Держпромспоживслужби в Черкаської області на здійснення відповідної діяльності. ТОВ «Оранжгаз» має Еколо-експертну оцінку діяльності. ТОВ «Оранжгаз» має договір оренди об`єкта нерухомості з метою використання його в діяльності автозаправного пункту. Отримання інших дозволів відповідно до вимог ЗУ «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» не передбачено. Крім цього, необхідно зауважити, що обладнання, яке використовує ТОВ «Оранжгаз» є мобільними модулями, встановлення, яких не передбачає здійснення будь-якого капітального будівництва і є тимчасовою спорудою, а тому не потребує розроблення проектної документації відповідно до вимог ст. 31 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України характеризується: 1) діянням - порушенням правил безпеки підчас виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві, 2) наслідками у вигляді загрози загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків, 3) причинним зв`язком між діянням і наслідками. Крім того, обов`язковими ознаками об`єктивної сторони складу цього злочину є обстановка і місце його вчинення. Злочин вважається закінченим з моменту настання відповідних наслідків. Органом досудового розслідування не встановлено будь-яких шкідливих наслідків (загроза загибелі людей, заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого чи настання інших тяжких наслідків) в результаті господарської діяльності ТОВ «Оранжгаз», оскільки такі наслідки відсутні. Таким чином, в ході кримінального провадження, органом досудового розслідування не встановлено, які ж порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві допустили службові особи ТОВ «Оранжгаз» та до яких наслідків призвели ці порушення. Разом з тим досудове розслідування в кримінальному провадженні триває протягом тривалого часу, відомості про причетність до злочину службових осіб ТОВ "Оранжгаз" не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, стосовно них не здійснюється досудове розслідування, жодній посадовій особі ТОВ "Оранжгаз" про підозру у вчиненні злочину не повідомлено а також не встановлено потерпілого у кримінальному провадженні у розумінні ст. 55 КПК України. Також слід зазначити, що місцем вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.272 КК України є виробництво або будь-яке підприємство. Під виробництвом слід розуміти місце, де відбувається процес створення матеріальних благ - виготовлення промислової продукції, вирощування сільськогосподарських рослин тощо. При цьому не має значення, здійснюється створення цілком нових засобів виробництва або предметів споживання, чи їх переробка, реконструкція, ремонт. Відповідальність за ст. 272 настає за порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою як під час масового чи серійного виробництва, так і при виготовленні дослідних чи експериментальних зразків продукції, їх випробуванні. Підприємство - це вид виробничої установи (установи, на якій здійснюються виготовлення, переробка, ремонт та інші дії з продукцією), де зосереджені верстати, обладнання та містяться підрозділи, що виконують адміністративні, фінансові, постачальницькі та інші функції. ТОВ «Оранжгаз» не здійснює будь-яке виробництво та не є підприємством. ТОВ «Оранжгаз» є лише надавачем послуг по реалізації скрапленого газу. Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Відповідно до положень ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Згідно ч. 2 ст. 173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий судця, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч.2 ст.170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права". Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі "Бакланов проти Російської Федерації", Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі "Фрізен проти Російської Федерації", Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним. Версія органу досудового розслідування про те, що майно ТОВ "Оранжгаз", зазначене в клопотанні про арешт майна, є предметом, доказом злочину, засобом та знаряддям його вчинення, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами. Прокурором в клопотанні не доведено відповідність майна, на яке необхідно накласти арешт критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. При цьому, долучена прокурором до матеріалів клопотання постанова про визнання вилученого майна речовими доказами в кримінальному провадженні також таких даних не містить. Приймаючи таке рішення прокурор обмежився виключно цитуванням ст. 98 КПК України, без будь-якої вказівки про можливу належність арештованого майна до речових доказів. Крім цього, викладені обставини свідчать, що ризики, для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна ТОВ "Оранжгаз", відсутні, що обґрунтовано матеріалами доданими до заперечення натомість прокурором не наведено доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для втручання у права юридичної особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Оголосивши клопотання про арешт майна, заслухавши доводи прокурора та представника ТОВ «Оранжгаз», дослідивши матеріали надані прокурором та адвокатом ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до наступного.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст. 170 КПК).

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 98 КПК України, встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про його арешт або повернення. Тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Згідно зі ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду.
З урахування предмету розслідування у кримінальному провадженні №00000045 за ст. 272 КК України майно вилучене в ході проведення оглядів місця події 08.11.2017 за адресами: АДРЕСА_4 : ємність для зберігання пропан-бутану №292-046-01469-029.2005; колонку для відпуску зрідженого газу «PETRO-PRIMUS LPG-2-U» заводський №1006353, 2010 року випуску; м. Черкаси пр. Хіміків, 82: колонку паливно-роздавальну для скрапленого газу «PETRO-PRIMUS LPG-2-U» заводський №1006017, 2010 року випуску дійсно може бути використане як доказ дотримання або порушення правил безпеки при виконанні робіт з підвищеною небезпекою, а отже відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

В той же час відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України, - у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно пунктів 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає у тому числі заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.
Відносно вказаного майна суд не вбачає підстав для встановлення заборони користування, оскільки воно не може бути повністю чи частково витрачено в ході його використання за призначенням, а тому на ємність для зберігання пропан-бутану №292-046-01469-029.2005; колонку для відпуску зрідженого газу «PETRO-PRIMUS LPG-2-U» заводський №1006353, 2010 року випуску; колонку паливно-роздавальну для скрапленого газу «PETRO-PRIMUS LPG-2-U» заводський №1006017, 2010 року випуску, з метою збереження речових доказів необхідно накласти арешт, який передбачає заборону відчуження та розпорядження, без заборони користування.

При цьому слідчий суддя виходить з того, що метою арешту майна є збереження речових доказів у конкретному кримінальному провадженні, а не припинення господарської діяльності ТОВ «Оранжгаз» шляхом вилучення в нього всього майна.
Щодо трьох паперових бирок з рукописним текстом вилучених за адресою м. Черкаси пр. Хіміків, 82, то оскільки вказані предмети не належать ТОВ «Оранжгаз», але на думку прокурора становлять певну цінність для слідства суд не заперечує проти накладення на них арешту із забороною відчуження, розпорядження та користування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 107, 113, 131, 132, 167, 170-172, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.

З метою збереження речових доказів накласти арешт, який передбачає заборону відчуження, розпорядження та користування на майно вилучене в ході проведення огляду місця події 08.11.2017 за адресою:

АДРЕСА_5 : три пошкоджені паперові бирки з рукописним текстом.

З метою збереження речових доказів накласти арешт, який передбачає заборону відчуження та розпорядження на майно вилучене в ході проведення оглядів місця події 08.11.2017 за адресами:

АДРЕСА_4 : ємність для зберігання пропан-бутану №292-046-01469-029.2005; колонку для відпуску зрідженого газу «PETRO-PRIMUS LPG-2-U» заводський №1006353, 2010 року випуску;

м. Черкаси пр. Хіміків, 82: колонку паливно-роздавальну для скрапленого газу «PETRO-PRIMUS LPG-2-U» заводський №1006017, 2010 року випуску.

Копію ухвали направити слідчому, в провадженні якого знаходиться справа, прокурору та ТОВ «Оранжгаз».

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1