Справа № 559/1368/15-к
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу
"21" листопада 2017 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі колегії:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000071 відносно ОСОБА_6 за ч.ч.2,3 ст. 27, ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 за ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст. 307, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 305, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 321, ч.1 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:
прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці. Клопотання обґрунтовується наступними доводами: відповідно до вимог п. 4 ч. 1 СТ.184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1-5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати, або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставини кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, 5) вчиняти інші кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Зазначені ризики обґрунтовуються наступним: ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжких та тяжких злочинів, передбачених ч. З ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 321, ч.І ст. 263 КК України, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів і прекурсорів, вчинених в особливо великих розмірах, у складі організованої злочинної групи, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Враховуючи тяжкість покарання, яке передбачене законом, ОСОБА_12 перебуваючи на волі зможе переховуватися від суду. Посилається на обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_11 обвинувачення за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 321, ч.1 ст. 263 КК України. Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000071 від 03.12.2014 до ОСОБА_13 , у відповідності до вимог ст.ст. 176, 177 КПК України запобіжний захід не застосовувався, в зв`язку з тим, що 22.01.2015 він затриманий під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001103 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України та в подальшому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

Вироком Дубенського міськрайонного суду від 11.01.2016 в кримінальному провадженні № 0001103 ОСОБА_13 засуджено за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

На підставі ухвали апеляційного суду Рівненської області від 23.03.2016 відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_11 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22.01.2015 до 23.03.2016, тому 20 листопада 2017 закінчився строк відбуття покарання.

Таким чином, у разі не обрання ОСОБА_14 запобіжного заходу в виді тримання під вартою, існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки він може переховуватись від суду, матиме можливість впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, що негативно впливатиме на їх намір та можливість давати правдиві, послідовні показання в ході досудового розслідування.

ОСОБА_8 будучи підозрюваним у кримінальному провадженні № 0001103 за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, продовжував вчиняти інші кримінальні правопорушення, а саме: злочини в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення.

Прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому необхідним є обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до двох місяців, посилаючись на те, що ОСОБА_8 працездатний, не похилого віку, дані про тяжкі захворювання, які б перешкоджали його утриманню під вартою відсутні, раніше судимий.

На думку прокурора, наведене свідчить, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_12 продовжуватиме вчиняти кримінальні правопорушення та займатись злочинною діяльністю. Тому просить обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, просить його задоволити. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не усуне ризиків. Просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою. Доказів можливості впливу на свідків немає.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні просив суд обрати йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Судимий раніше за крадіжки. Під час відбування покарання у виді позбавлення волі, переосмислив життя. Також за останні роки в нього погіршився стан здоров`я: має ВІЛ і гепатит, не є наркозалежним. Сьогодні звільнений із СІзо.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого просить застосувати до нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки, ризики прокурором не обґрунтовано: всіх свідків допитано, а лише тяжкість покарання не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того двоє інших обвинувачених увесь час перебувають на волі без запобіжних заходів. ОСОБА_8 звільнився з-під варти зранку 20.11.2017, проте він двічі після того прийшов у судове засідання.
Інші учасники судового процесу покладаються на розсуд суду.
Заслухавши пояснення прокурора, думку обвинуваченого, захисника та інших учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту мас право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а згідно ч.2 цієї ж статті, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, в тому числі: вчинити інше кримінальне правопорушення; переховуватись від органів досудового розслідування або суду.
Суд не може дати оцінку наявності чи відсутності обґрунтованої підозри, оскільки справа перебуває уже на стадії судового розгляду, судом буде вирішуватись питання щодо винуватості чи невинуватості особи у інкримінованих йому правопорушеннях за результатами судового розгляду.
Тому, враховуючи наявність обвинувального акту в суді та право прокурора на стадії судового розгляду заявляти клопотання про обрання запобіжного заходу, суд одразу переходить до оцінки заявлених прокурором ризиків.
Висновок щодо ризику переховування обвинуваченого від суду не доведений на даний час, тому суд не констатує наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже обвинуваченого ОСОБА_15 кого 20.11.2017 о 10 год. звільнили з Рівненського слідчого ізолятора, а в 15:30 год. він вжу зявився в судове засідання в м. Дубно. Також прийшов на другий день на розгляд клопотання про обрання йому запобіжного заходу.
У відповідності до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням в тому числі спробам вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч.1).
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців, репутацію, наявність судимостей, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
В ч.1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Крім того, органи влади повинні розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Амбрушкевич проти Польщі, п. 32).
Встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, є судимим, щойно звільнився після відбування покарання, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, хворіє на ВІЛ та гепатит, не ухиляється від суду.
Також, враховуючи в сукупності усі вищезазначені обставини, суворість можливого покарання, суд приходить до висновку, що ризики, передбачені п.5 ст. 177 КК України існують.
Проте прокуратура не довела суду, що їх не усунуть більш м`якші запобіжні заходи.
Чому, наприклад, домашній арешт з вилученням усіх паспортів не усуне ризику, прокурор суду пояснити не змогла, наголошуючи, що позиція прокуратури це застосування саме найсуворішого запобіжного заходу. При цьому ризик впливати на свідків суду не доведений. Не надано доказів існування якихось виняткових обставин, які би виправдали застосовування найбільш суворого запобіжного заходу до судимої раніше особи, яка щойно звільнилася, має стійки соціальні зв`язки і постійне місце проживання в м. Дубно.
За наведених обставин, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 такого запобіжного заходу як домашній арешт у нічну пору доби із зобов`язанням здати паспорт громадянина України та інші докуманти для виїзду за кордон, зможе належним чином усунути наявні ризики, забезпечити позитивну процесуальну поведінку останнього та виконання ним процесуальних обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193-194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою,- задоволити частково.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Дубно Рівненської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючому, неодруженому, судимому, запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не залишати місце постійного проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з 21:00 год. до 07:00 год. наступного дня;
3) здати на зберігання суду свій паспорт громадянина України, в разі наявності інші документи, що дають право виїзду за кордон.
Роз`яснити ОСОБА_8 , що з метою контролю за його поведінкою працівники органу Національної поліції мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні та письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Дата закінчення дії ухвали 21 січня 2018 року о 13 годині 00 хв.
Копію ухвали вручити обвинуваченому для відому та ознайомлення з покладеними на нього обов`язками негайно після її проголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Дубенський ВП ГУНП України у Рівненській області та прокурора у даному кримінальному провадженні.
Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя:
Судді: