Дата документу Справа № 311/3274/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/216/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 311/3274/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2017 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 18.12.2017 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти загальною сумою 4 129 гривень.

Заборонено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та іншим особам відчужувати, користуватися та розпоряджатися вищевказаним майном, яке має стати предметом експертного дослідження.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий СВ Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області звернувся із клопотанням, погодженим із прокурором Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000806 від 02.11.2017 року за ч. 1 ст. 309 КК України. В клопотанні слідчий зазначав, що 18 грудня 2017 року старшим слідчим СВ Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області - ОСОБА_10 , на підставі ухвали Василівського районного суду від 06.12.2017 року проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено грошові кошти загальною сумою 4129 гривень. Постановою слідчого від 19.12.2017 року вилучені у ході обшуку грошові кошти загальною сумою 4129 гривень визнано речовим доказом, оскільки, на думку слідчого, вони були здобуті злочинним шляхом. Цією ж постановою слідчого вказані речові докази зберігаються в матеріалах кримінального провадження. Слідчий вказував, що грошові кошти, які були вилучені під час проведення обшуку, є речовими доказами в даному кримінальному провадженні для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а тому з метою наступного проведення судових експертиз та для збереження вищевказаного майна, слідчий просив накласти арешт на грошові кошти в сумі 4129 гривень з позбавленням ОСОБА_8 та будь-яких інших осіб права відчуження, розпорядження та користування вилученими грошовими коштами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на майно, оскільки воно визнано у даному кримінальному провадженні речовим доказом, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, повернення цього майна власнику, володільцю, користувачу може призвести до зникнення, втрати та його пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 зазначає, що про ухвалу слідчого судді про накладення арешту на грошові кошти в сумі 4129 грн., які належать ОСОБА_8 , йому стало відомо 07.02.2018 року при отриманні поштою на його адвокатський запит копії ухвали. Ні слідчий, ні процесуальний прокурор у кримінальному провадженні не повідомляли та не повідомляють його та ОСОБА_8 про хід досудового слідства, посилаючись на те, що вони не є учасниками процесу, які мають на це право, а слідчий суддя прийняв рішення про розгляд клопотання без повідомлення ОСОБА_8 , яка є власником майна. Копія рішення власнику майна судом не надсилалася, про день і час розгляду клопотання про арешт майна ОСОБА_8 не повідомлялася. Вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки її було постановлено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, норм матеріального права, за умов неповно з`ясованих обставин справи, що мають значення для прийняття законного, обґрунтованого та об`єктивного рішення. Вказує, що ОСОБА_8 не є особою, на майно якої може бути накладено арешт. В ухвалі суду підставою для арешту грошових коштів, які належать ОСОБА_8 , суддя зазначив, що, на думку слідчого, вони були здобуті злочинним шляхом та їх потрібно зберегти з метою наступного проведення експертиз. Вважає, що твердження слідчого є нічим іншим як припущенням, бо жодного доказу, що ці кошти здобуті злочинним шляхом не існує, версія, що це гроші з пенсії, слідчими не відпрацьовувалася. Твердження, що з ними необхідно проводити експертизи це запобігання слідчим відповідальності за грабіж інваліда-пенсіонера, бо ніяких експертиз відносно вилучених грошових коштів проведено не буде. Вказує, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання, не перевірив в повній мірі його на відповідність вимогам ст. 171 КПК України, правові підстави для накладення арешту, достатність доказів, які вказують на розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди та цивільного позову, наслідки арешту для інших осіб, розумність співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження. В клопотанні слідчого та прокурора відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що зазначене в ньому майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України. В ухвалі суду відсутні будь-які докази, достатність яких вказувала би на скоєння ОСОБА_8 будь-якого злочину, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, просить поновити строк на подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді; ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно ОСОБА_8 скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому СВ Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 у задоволенні клопотання про арешт майна ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 .

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, яка погодилась з апеляційною скаргою; адвоката ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

В частині вимог адвоката ОСОБА_7 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів зазначає, що з огляду на час отримання копії рішення слідчого судді, і час звернення з апеляційною скаргою, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2017 року, стороною захисту, не пропущений, а тому необхідності у поновленні зазначеного строку, колегія суддів не вбачає.
Щодо вимог апеляційної скарги по суті слід зазначити наступне.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Ні органом досудового розслідування, ні слідчим суддею не було дотримано зазначених вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Отже, кримінальний процесуальний закон покладає обов`язок на слідчого суддю перевірити чи відповідає клопотання про арешт вимогам закону, заслухати ініціатора подання клопотання та прокурора на предмет обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні.

Так, встановлено, що до слідчого судді звернувся слідчий з клопотанням про арешт майна, мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000806 від 02 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що 01.11.2017 року до чергової частини Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_12 про те, що невстановлена особа за місцем свого мешкання зберігає наркотичні речовини (ЄО № 4178 від 01.11.2017 року).
18 грудня 2017 року старшим слідчим СВ Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області - ОСОБА_10 , на підставі ухвали Василівського районного суду №1-кс/311/693/2017 від 06.12.2017 року проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено грошові кошти загальною сумою 4 129 гривень: 3 купюри номіналом по 200 гривень - № УФ 8094656, № ЕА 9518750, № АЕ 6311397; 19 купюр номіналом по 100 гривень - № МА 8955461, № СЗ 5290102, № СЕ 4370871, № СГ 5280817, № КУ 5168484, № ЕА 3054774, № ГХ 7647553, № ME 2564899, № СЕ 05132240, № СВ 4725226, № СВ 9862933, № СВ 4189852, № МД 6197070, № KM 9233707, № ME 3152727, № KA 9289756, № ЕЕ 8704584, № ЗА 9280304, №СБ 7818144; 25 купюр номіналом по 25 гривень - № РУ 6895266, № СМ 6850810, № УН 2587933, № СЕ 5195429. № ПЖ 3860172, № СЕ 1900880, № СИ 4107634, № УК 2343954, № УА 8006949, № КУ 8215741, № УМ 3382041, № ТД 0115031, № СУ 4253172, № СЗ 6683584, № СН 0468067, № ТГ 1184239, № ЕЄ 1015865, № СГ 3529550, № СМ 9592928, СЕ 9192919, № УЗ 1308372, № СЛ 7243300, № СД 4300269, № УН 9937462, № СГ 9596232; 15 купюр номіналом по 20 гривень - № ТБ 7660055, № МК 7444051, № ТЛ 4426820, № ТБ 7161765, № ТЛ 9506572, № ТЛ 2849992, № ТД 5057626, № ТГ 7562996, № СЕ 5768268, № ПВ 7966041, № СЗ 3735225, № ТЖ 3102098, № ТЛ 5111693, № ТГ 1275853, ЧР 1071105; 5 купюр номіналом по 10 гривень - № СБ 3889910, № ПЖ 4472456, № ЦЗ 5215256, № ХД 6602365, № СВ 1335939; 5 купюр номіналом по 5 гривень - № ЛЗ 4715364, № ТВ 2054302, № УЙ 1847826, № УЖ 3187977, № ТД 6462397; 2 купюри номіналом по 1 гривні - № ME 8122033, № ТБ 0452267.
Постановою слідчого від 19.12.2017 року вилучені у ході обшуку грошові кошти загальною сумою 4 129 гривень визнано речовим доказом, оскільки, на думку слідчого, вони були здобуті злочинним шляхом. Цією ж постановою слідчого вказані речові докази зберігаються в матеріалах кримінального провадження.
Слідчий у клопотанні зазначав, що грошові кошти, які були вилучені під час проведення обшуку, є речовими доказами в даному кримінальному провадженні для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а тому з метою наступного проведення судових експертиз та для збереження вищевказаного майна, слідчий просив накласти арешт на грошові кошти в сумі 4 129 гривень з позбавленням ОСОБА_8 та будь-яких інших осіб права відчуження, розпорядження та користування вилученими грошовими коштами.
Слідчий суддя, з посиланням на ч. 1 ст. 170 КПК України, задовольнив вказане клопотання слідчого.
Проте, колегія суддів не може погодитися із зазначеним рішенням слідчого судді, виходячи з такого.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання, не перевірив в повній мірі його на відповідність вимогам ст. 171 КПК України, правові підстави для накладення арешту, достатність підстав для можливого застосування конфіскації, з огляду на відсутність такого додаткового покарання, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, наявність правових підстав для спеціальної конфіскації відповідно до вимог ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, а також правомірність обмеження ОСОБА_8 права власності на майно завданням кримінального провадження.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Проте, приймаючи рішення про накладення арешту на грошові кошти, слідчий суддя дійшов хибного висновку про те, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення , а згідно ч. 2 цієї норми закону документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Між тим, ні клопотання прокурора, ні ухвала слідчого судді не містять у собі посилань про те, що вилучені під час проведення обшуку грошові кошти у ОСОБА_8 відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину чи внесення відомостей про юридичну особу, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру. Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1, 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого.

Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх правомірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Враховуючи зазначене, а також те, що за матеріалами, які додані до клопотання слідчого, відсутні докази, що грошові кошти, на які слідчий просив накласти арешт, набуті кримінально протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення, тому існування правової підстави для арешту вилучених під час обшуку грошових коштів, з метою збереження речових доказів, спростовуються.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 18.12.2017 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти загальною сумою 4 129 гривень, з забороною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та іншим особам відчужувати, користуватися та розпоряджатися вищевказаним майном, яке має стати предметом експертного дослідження скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 про накладення арешту на грошові кошти у сумі 4 129 гривень, які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4