Провадження № 1-кп/520/789/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.09.2017 року місто Одеса
Колегія суддів Київського районного суду м. Одеси, у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_12 ,
З апеляційного суду Одеської області до Київського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт та додані до нього матеріали, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
Ухвалою суду кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання, відповідно ч.1 ст. 314 КПК України.
Прокурор просив суд призначити справу до судового розгляду, вказуючи, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування відповідають вимогам КПК України.
Захисники категорично заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та клопотали перед судом про повернення обвинувального акту прокурору для доопрацювання.
Обвинуваченні підтримали думку захисників в повному обсязі.
Представник цивільного позивача підтримала думку прокурора в повному обсязі.
Потерпілий в особі ПАТ «Юніон стандарт банк» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності.
Крім того, прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , з покладенням на останніх обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Захисники заперечували проти вищезазначеного клопотання прокурора та просили суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі, вказуючи, що клопотання прокурора не обґрунтоване, ризики, передбачені ст.177 КПК України не доведені.
Обвинуваченні підтримали думку захисників в повному обсязі.
Представник цивільного позивача підтримала думку прокурора в повному обсязі.
Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, взявши до уваги доводи сторін кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно вимогам ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.
Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, що надійшоли до суду, не відповідають вказаним вище вимогам. Більше того, обвинувальний акт викликає обґрунтовані сумніви щодо формулювання обвинувачення.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії», від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, в якому йдеться про право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення, (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії № 9783/82, п.79).
Формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг та межі судового розгляду, а також надає обвинуваченому можливість реалізувати своє право на захист та знати, в чому саме він обвинувачується, а суду можливість у розумні строки розглянути справу.
Однак у зазначеному обвинувальному акті взагалі не міститься окремого чіткого викладення правової кваліфікації дій обвинувачених.
Крім того, в редакції, викладеній в обвинувальному акті щодо правової кваліфікації зазначена ч.5 ст.191 КК України, зі змісту тексту якої вбачається, що стороною обвинувачення чітко не конкретизовано формулювання обвинувачення.
Більше того, відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 р., предметом розтрати є лише чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні.
Однак, обвинувальний акт не містить відомостей чи перебувало майно у ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , у віддані чи воно було ввірене їм.
Таким чином, обвинувальний акт не містить предмету вчинення кримінального правопорушення, а обвинувачення є таким, що неналежним чином сформульовано.
Вказані обставини, грубо порушують положення ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього».
Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79).
Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «о» п. З ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє га Сассі проти Франції», п. 54. А також «Даллос проти Угорщини», и. 47).
Таким чином, обвинувачення сформульовано не чітко, містить суперечності, з нього не зрозуміло в чому саме обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , тому грубо порушено право на захисти обвинувачених, у зв`язку з чим обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України.
Зазначені недоліки обвинувального акту категорично свідчать про неконкретність обвинувачення та невідповідність його вимогам КПК України, тобто обвинувальний акт не містить сформульованого належним чином обвинувачення і є не конкретизованим.
З урахуванням того, що у обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення у розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст.377 КПК України судовий розгляд по справі, суд проводить лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що є обставини, що перешкоджають судовому розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .
Крім того, відповідно до ст.291 КПК України, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Так, реєстр матеріалів досудового розслідування, який доданий до обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , не відповідає вимогам ст.109 КПК України, зокрема в реєстрі відсутні будь-які відомості про залучення потерпілих осіб. Разом з тим, з обвинувального акту вбачається, що потерпілими по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , являється ОСОБА_13 та ПАТ «ЮСБ» Банк в особі представника ОСОБА_14 , але постанови про визнання їх потерпілими по справі в реєстрі відсутні.
Також, з доданого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що під час досудового слідства неодноразово проводилось об`єднання та зупинення матеріалів досудових розслідувань, але в порушення вимог ст.109 КПК України в реєстрі відсутні необхідні реквізити вказаних процесуальних рішень.
Крім того, грубо порушуючи ст.109 КПК України, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні реквізити заходів забезпечення кримінального провадження, а саме: тимчасового доступу до речей та документів, арешту майна тощо, тобто відсутні об`єктивні обставини, а саме: дата, час та строк дії ухвали слідчого судді, виявлені та вилучені предмети, арештовані речі та документи, місце їх зберігання, що в свою чергу унеможливлює повний, об`єктивний та неупереджений розгляд, вказаного кримінального провадження.
Як вбачається з обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, в реєстрі не відображено результати розгляду слідчим клопотань захисника.
Відповідно до ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Захисниками ОСОБА_15 та ОСОБА_6 25.05.2016 р. подано ряд клопотань про виконання процесуальних дій під час досудового розслідування.
Зокрема, призначення судово-технічної експертизи щодо визначення часу нанесення підписів на Наказі «Про розподіл обов`язків відповідно до організаційної структури Банку» № 353 від 29.05.2014 р; призначення судово-технічної експертизи Наказу «Про розподіл обов`язків відповідно до організаційної структури Банку» № 353 від 29.05.2014 р. щодо визначення часу проставлення печатки; проведення огляду каси Артемівського відділення ПАТ «ЮСБ Банк»; проведення слідчого експерименту, шляхом відтворення обставин події проведення інкасації у сховищі та касі Артемівського відділення ПАТ «ЮСБ Банк».
Однак, у реєстрі досудового розслідування стороною обвинувачення, всупереч ч. 2 ст. 220 КПК України, не відображено результати розгляду клопотань захисників, зокрема не зазначено жодної постанови про повну або часткову відмову у задоволенні клопотань.
Таким чином, реєстр не містить всіх процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, є таким, що не відповідає вимогам ст. 109 КПК України, а жодна з дій, про які заявлено клопотання захисниками, стороною обвинувачення не відображено, в реєстрі відсутні процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування.
Крім того, обрання запобіжного заходу до підозрюваного здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, яка відповідно до ч. 1 ст. 110 КПК України є процесуальним рішенням та має бути зазначена в ІІ Розділі Реєстру.
Так, в ІІ Розділі реєстру «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення», не відображено відомості щодо процесуальних рішень: Ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси про обрання відносно ОСОБА_15 , ОСОБА_6 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою. Ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси про зміну відносно ОСОБА_15 , ОСОБА_6 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Окремо суд звертає увагу на те, що з наданого до суду обвинувального акту, в порушення вимог, ст.290 КПК України в обвинувальному акті та доданому до нього реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості щодо відкриття матеріалів іншій стороні, що в свою чергу є порушенням права на захист, встановлених КПК України та Конституцією.
З урахуванням вищезазначених обставин, колегія суддів вважає, що всі вказані обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, що є перешкодою для призначення обвинувального акту до судового розгляду.
При призначенні обвинувального акту до судового розгляду, не зважаючи на викладені недоліки, суд фактично займе бік сторони обвинувачення, чим буде порушено принцип неупередженості та верховенства права і права на справедливий суд, тому обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 підлягає поверненню прокурору.
Крім того, колегія суддів вважає за доцільне зобов`язати сторону обвинувачення розглянути вищезазначені клопотання сторони захисту щодо проведення відповідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, в тому числі експертних досліджень, з урахуванням положень та в строк, передбачений КПК України.
Вирішуючи питання щодо клопотання прокурора про обрання запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинувачених, колегія суддів вважає за доцільне відмовити, оскільки вимоги прокурора на теперішній час є передчасні та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України не доведені.
Разом з тим, сторона обвинувачення не позбавлена права повторного звернення до суду із відповідним клопотанням в порядку та у спосіб, визначений чинним законодавством.
Відповідно до ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.109, 290, 291, 314, 369, 372, 392, 395 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення через Київський районний суд м. Одеси.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3
ОСОБА_1