Постанова

Іменем України
15 лютого 2018 р.

м. Київ
справа №385/1060/15-к
провадження № 51-460 км17

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вербове Голованівського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2015 рокуОСОБА_8 засуджено: за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком тривалістю 2 роки. На підставі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації.
За апеляцією прокурора вирок місцевого суду в частині кваліфікації дій та призначення засудженому покарання скасовано Апеляційним судом Кіровоградської області та постановлено свій вирок від 19 квітня 2016 року.
Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим за ч. 3 ст. 187 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 2 місяці без конфіскації майна, за ч. 2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 2 місяці без конфіскації майна. У решті вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 залишено без зміни.
Згідно з вироком апеляційного суду, ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він 23 січня 2015 року о 12 год., разом із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особою яка не досягла віку з якої настає кримінальна відповідальність, проникли до гаражу на території домоволодіння АДРЕСА_2 та незаконно заволоділи транспортним засобом мопедом «Alpha S 50 г»», в результаті чого потерпілому ОСОБА_10 спричинили матеріальну шкоду на суму 5 000 грн.

Окрім того, у той же день ОСОБА_8 , разом із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особою яка не досягла віку з якої настає кримінальна відповідальність, маючи умисел на заволодіння чужим майном, проникли до будинку АДРЕСА_2 , де із погрозою застосування ножа вчинили на ОСОБА_11 розбійний напад і заволоділи її мобільним телефоном «Нокіа 1280» та грошовими коштами в сумі 2000 грн., спричинивши потерпілій шкоду на суму 2295 грн.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеності винуватості й правильності кваліфікації дій засудженого, просить вирок апеляційного суду змінити і звільнити його підзахисного на підставі 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, про що наводить відповідні доводи.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважала, що відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.
Захисник ОСОБА_6 підтримала подану скаргу.

Мотиви Суду
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 187 КК України, в касаційній скарзі захисника не оспорюється.
Згідно з ч. 2 ст. 420 КПК вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку вказаного суду зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення та рішення по суті вимог апеляційної скарги.
Апеляційний суд дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону під час перегляду вироку місцевого суду щодо ОСОБА_8 за апеляційною скаргою прокурора.

Що стосується доводів касаційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого через суворість, то вони не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При призначенні покарання ОСОБА_8 відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про його особу, який уперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, пом`якшуючу покарання обставину вчинення злочину неповнолітнім, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також думку потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання та не мала претензій до засудженого. В сукупності ці обставини апеляційний суд обґрунтовано визнав такими, що істотно знижували ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, і дійшов вірного висновку про можливість призначення йому за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Отже, колегія суддів вважає, що призначене засудженому ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, і є справедливим та достатнім, а тому відсутні підстави для звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
Ураховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення покарання, як про це ставиться питання у касаційній скарзі захисника.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни або скасування судових рішень, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України та відповідно до п. 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суд

у х в а л и в:
Вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_12 ОСОБА_2 ОСОБА_3