провадження № 1-кс/294/195/17
справа № 274/3492/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2017 року суддя Чуднівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чуднові заявлений самовідвід судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_3 щодо розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
05 вересня 2017 року суддею Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_3 заявлений самовідвід щодо розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України.
Підставою самовідводу суддею ОСОБА_3 зазначене те, що 14.03.2017 року йому на розгляд передано кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України. Так як він, як слідчий суддя розглядав скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, що полягала у невиконанні ухвали слідчого судді 27.01.2016 у справі №274/4941/15-к щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, вважає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 75, ч. 1 ст. 76 КПК України, не може брати участь у розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України.

В судове засідання учасники процесу не з`явилися, про місце, дату та час розгляду заяви про самовідвід повідомлялися належним чином. Неявка в судове засідання судді ОСОБА_3 та інших учасників процесу не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід.
Дослідивши матеріали заяви про самовідвід, суд приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів заяви про самовідвід, 14 березня 2017 року на розгляд судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_3 передано кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України.
05 вересня 2017 року суддею Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_3 заявлений самовідвід при розгляді вказаного кримінального провадження.
Заявляючи самовідвід, суддя ОСОБА_3 посилається на ст. 75 та 76 КПК України, вважаючи, що він не може брати участь у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки брав участь як слідчий суддя при розгляді скарги на бездіяльність прокурора в кримінальному провадженні, яке є пов`язаним з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами.

Однак, як вбачається з ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.08.2017 року, слідчий суддя ОСОБА_3 розглядав скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в рамках іншого кримінального провадження, що, згідно ч. 1 ст. 76 КПК України, не може виключати його участь в розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України.

Також, пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.
Згідно з вимогами ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.
Згідно ст. 57 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» особа, призначена на посаду судді, набуває повноважень судді після складення присяги судді такого змісту: "Я, (ім`я та прізвище), вступаючи на посаду судді, урочисто присягаю Українському народові об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов`язки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя".
У застосуванні 2.5. другого показника «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).
З огляду на вищевикладене суд вважає, що обставини, зазначені суддею в якості підстави для самовідводу, не можуть виключати його участь у розгляді даного кримінального провадження та викликати сумнів у його неупередженості, чи свідчили про його певну особисту заінтересованість у результаті розгляду кримінального провадження, певні прихильності, уподобання стосовно однієї з сторін. А тому, суд вважає заяву судді про самовідвід необґрунтованою і приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого самовідводу судді ОСОБА_3 .
За таких обставин у задоволенні заяви про самовідвід слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75-81 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви про самовідвід судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_3 щодо розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1