Справа № 727/1611/17
Провадження № 1-кп/727/30/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2018 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000067 від 18 серпня 2017 року за обвинувальним актом щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Турятка Глибоцького району, громадянки України, українки, з вищою освітою, одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ

Органи досудового розслідування повідомили ОСОБА_5 про підозру та склали щодо неї обвинувальний акт за вчинення службового підроблення. А саме, ОСОБА_5 поставлено в вину те, що вона під час перебування на своєму робочому місті в приміщенні інституту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, всупереч своїм функціональним обов`язкам та в порушення розділу ІІІ Інструкції «Про службові відрядження в межах України та за кордон», затвердженого наказом №59 Мінфіна України від 13.03.1998р. в серпні 2012р., достовірно знаючи, що методист інституту ОСОБА_6 в період часу з 18.08.2012р. по 28.08.2012р. перебувала за межами України , внесла неправдиві відомості до табелів звіту використання робочого часу та підрахування заробітної плати за серпень 2012р. про те, що ОСОБА_6 20.08.12., 21.08.12., 22.08.12., 23.08.12., 27.08.12. та 28.08.12. (шість робочих днів) відпрацювала передбачений обсяг робочих годин, перебувала на робочому місці та виконувала покладені на неї обов`язки; у вересні 2012р., достовірно знаючи, що методист інституту ОСОБА_7 в період часу з 08.09.12. по 15.09.12р. перебувала за межами України, внесла неправдиві відомості до табелів звіту використання робочого часу та підрахування заробітної плати за вересень 2012р. про те, що ОСОБА_7 10.09.12., 11.09.12., 12.09.12., 13.09.12., 14.09.12. (п`ять робочих днів) відпрацювала передбачений обсяг робочих годин, перебувала на робочому місці та виконувала покладені на неї обов`язки; у жовтні та на початку листопада 2012р., достовірно знаючи, що завідувач кафедри методики викладання філологічних дисциплін інституту ОСОБА_8 в період часу з 31.10.12. по 07.11.12. перебувала за межами України , внесла неправдиві відомості до табелів звіту використання робочого часу та підрахування заробітної плати за жовтень-листопад 2012р. про те, що ОСОБА_8 31.10.12., 01.11.12., 02.11.12., 05.11.12., 06.11.12., 07.11.12. (шість робочих днів) відпрацювала передбачений обсяг робочих годин, перебувала на робочому місці та виконувала покладені на неї обов`язки.

Обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому їй злочині не визнала та пояснила суду, що в 2012р. вона дійсно займала посаду начальника відділу кадрового та правового забезпечення інституту післядипломної педагогічної освіти Чернівецької області. В кінці кожного місяця вона на підставі інформації, яку їй надавали керівники структурних підрозділів, а також на підставі наказів про відпустку, про відрядження, тощо вносила в Табелі звіту використання робочого часу відомості щодо відпрацьованого робочого часу працівниками. Кожному окремо за кожен день вісьмірки не проставлялись. Фізично працівників на робочому місці вона не перевіряла, оскільки це входило в її обов`яки та фізично це було неможливо. В Інституті на той час працювало понад 100 осіб в двох корпусах за різними адресами. За родом своєї діяльності працівники Інституту могли виконувати свої трудові обов`язки і за межами адміністративних приміщень Інституту. При цьому в Інституті не вівся журнал обліку виходу на роботу працівників. Завідувачі кафедр самостійно табелювали підпорядкованих їм працівників і себе. Всі табелі підписував і Директор інституту. Керівник установи вирішував питання надання відпустки чи відрядження своїм наказом на підставі відповідних заяв. При цьому, журнал реєстрації таких заяв вівся. Наказ про відпустку або про відрядження в серпні 2012 р. методиста ОСОБА_6 не видавався. ОСОБА_5 ніхто не повідомляв про те, що ОСОБА_6 в період з 18.08.2012р. по 28.08.2012р. перебувала за межами України. Службової записки або іншого письмового документа в очолюваний нею відділ з цього приводу не поступало. Директор підписав Табель звіту використання робочого часу без зауважень. Наказ про відпустку або про відрядження в вересні 2012 р. методиста ОСОБА_7 також не видавався. ОСОБА_5 ніхто не повідомляв про те, що ОСОБА_7 в період з 08.09.12 по 15.09.12р перебувала за межами України. Службової записки або іншого письмового документа в очолюваний нею відділ з цього приводу не поступало. Директор підписав Табель звіту використання робочого часу без зауважень. На момент оформлення ОСОБА_9 звіту використання робочого часу методист ОСОБА_7 була на робочому місті.

ОСОБА_8 як завідувача кафедрою сама здійснювала табелювання і в відношенні себе і в відношенні підпорядкованих їй працівників. Табель звіту використання робочого часу за жовтень 2012р. підписала сама ОСОБА_8 . При цьому вона не зазначила, що 31.10.2012р. вона перебувала за межами України у відрядженні. Табель за листопад 2012р. заповнила ОСОБА_5 на підставі інформації, яку їй надала ОСОБА_8 . При цьому в неї не було відомостей про те, що ОСОБА_8 в період з 31.10.12 по 07.11.12р. перебувала за межами України. Наказ про її відрядження або про відпустку не видавався. Таким чином, особи, зазначені в обвинувальному акті, у неї не відпрошувались, про те, що їх не було на роботі у зазначені дні їй не було відомо. При цьому, без заяв та резолюцій керівника до неї взагалі ніхто з таких питань не звертався. Просила суд її виправдати.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду , що він працює директором інституту післядипломної педагогічної освіти Чернівецької області. Методист ОСОБА_11 на підставі розпорядження голови ОДА ОСОБА_12 була залучена в якості перекладача до участі в конференції в період часу з 18.02.2012р. по 28.08.2012р. за межами України. При цьому наказ про її відрядження не видавався і йому як керівнику було відомо, що її в цей період табілювали. На думку директора ОСОБА_10 , це було правильно, так як ОДА не оплачувала роботу ОСОБА_11 як перекладача, а вона працювала. А отже, незаконно було б позбавити її заробітку за цей період. А також свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що методист ОСОБА_7 з його дозволу не з`являлась на роботу в період часу з 08.09.12 по 15.09.12р. в зв`язку з сімейними обставинами . Зі слів ОСОБА_10 , методист ОСОБА_7 використала наявні в неї відгули. При цьому за практикою, яка склалась Інституті, наказ про використання відгулів не видавався, як і не видавався наказ про надання ОСОБА_7 відпустки за сімейними обставинами. В таких випадках людина відпрацьовувала це на вихідних. Свідок ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_13 як завідувача кафедрою в 2012р. табілювала підпорядкованих їй працівників і себе особисто. Саме вона давала в відділ кадрів відомості щодо використання робочого часу всіма працівниками кафедри методики викладання філологічних дисциплін (в тому числі і нею як завкафедрою). Зі слів ОСОБА_10 в жовтні-листопаді 2012р. ОСОБА_13 підійшла до нього з приводу її відрядження за кордон. Попри це, він дав їй вказівку відрядити когось із шкільних вчителів, а тому не видавав наказ на її відрядження. Про те, що вона самовільно поїхала в відрядження , він як керівник Інституту, дізнався лише під час перевірки.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що була залучена в якості перекладача до участі в конференції в період часу з 18.02.2012р. по 28.08.2012р. за межами України. При цьому наказ про її відрядження не видавався, заяву на відрядження вона не писала. Поїхала з усного дозволу директора, так як було розпорядження Голови ОДА.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що поїхала за кордон, так як отримала усний дозвіл від директора використати наявні в неї відгули та поїхала за кордон за сімейними обставинами. При цьому ОСОБА_5 вона не попереджала про поїздку за кордон. Наказ про її відрядження або про використання нею відгулів не видавався. Місце її роботи на вул.Вірменській, а Лінецької на вул.Франко.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що поїхала за кордон за усною домовленістю з директором. Чи знала про це ОСОБА_5 їй не відомо. Заяву про надання невикористаної відпустки вона не писала. Не заперечувала того, що на одному з табелів обліку робочого часу, вилучених під час перевірки, стоїть її підпис.
Суд, вислухавши пояснення обвинуваченої ОСОБА_5 , покази свідків та дослідивши представлені обвинуваченням письмові докази, вважає, що висунуте ОСОБА_5 обвинувачення за ст.366 ч.1 КК України не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим остання підлягає виправданню.
Під час судового розгляду було встановлено, що в штаті Інституту на момент 2012р. було понад 110 працівників, робочі місця яких розташовані в декількох корпусах за різними адресами. За родом своєї діяльності працівники Інституту могли виконувати свої трудові обов`язки і за межами адміністративних приміщень Інституту. При цьому, в інституті в 2012р. не вівся журнал реєстрації виходу на роботу працівників.
Отже, ОСОБА_5 фізично не могла щоденно перевірити наявність на роботі всіх працівників. Даний факт, крім ОСОБА_5 , підтвердили допитані в судовому засіданні вищевказані свідки, в тому числі директор інституту післядипломної педагогічної освіти Чернівецької області ОСОБА_10 .
Табель робочого часу в Інституті оформлювався в кінці кожного місяця на підставі наявних в Відділі кадрового забезпечення наказів про відпустку, відрядження тощо, підписаних також директором Інституту, на підставі відомостей, наданих директором та/або керівниками структурних підрозділів (завідувачами кафедр, завідувачами відділів тощо) про тимчасову непрацездатність або відсутність на робочому місці з інших причин того чи іншого працівника.
Зазначені обставини підтвердив в судовому засіданні також директор інституту післядипломної педагогічної освіти Чернівецької області ОСОБА_10 .
Відповідно до п.1 розділу ІІІ Інструкції «Про службові відрядження в межах України та за кордон» відрядження за кордон здійснюється відповідно до наказу (розпорядження) керівника підприємства. Таким чином, оформлення наказу про відрядження ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 було б підставою для відображення перебування їх у відрядженні в табелі обліку робочого часу. Разом з тим, судом встановлено, що такий наказ директором Інституту не видавався, як і не видавались накази про відпустку або про використання вказаними особами відгулів по зазначеним в обвинувальному акті епізодах. Жодних відомостей (доповідної, службової записки тощо) про відсутність ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 на робочому місті в відділі кадрів не було. Отже, ОСОБА_5 не могла усвідомлювати, що вказані працівники відсутні на робочому місті в період часу з 18.08.2012р. по 28.08.2012р., з 08.09.12 по 15.09.12р. та з 31.10.2012 по 07.11.2012.

Серед іншого, ОСОБА_5 інкримінується, що вона внесла неправдиві відомості до ОСОБА_9 звіту використання робочого часу та підрахування заробітної плати за жовтень 2012р. про те, що ОСОБА_8 31.10.12., відпрацювала передбачений обсяг робочих годин, перебувала на робочому місці та виконувала покладені на неї обов`язки.

Між тим, Табель звіту використання робочого часу та підрахування заробітної плати за жовтень оформила і підписала сама ОСОБА_13 , зазначивши в ньому інформацію про те, що 31 жовтня 2012р. вона була присутня на роботі протягом всього робочого дня. /том 1 арк.с. 196/
Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_5 відсутня суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, так як в неї був відсутній умисел вносити завідомо неправдиві відомості в Табель використання робочого часу та підрахування заробітної плати за серпень-листопад 2012р. щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .

З суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 366 КК України, може бути вчинено лише з прямим умислом, оскільки службова особа завідомо усвідомлює неправдивий характер тих відомостей, які вносяться до офіційних документів. Внесення до таких документів відомостей, неправдивий характер яких особа не усвідомлює, виключає склад підроблення.
Згідно вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Однак, винуватість обвинуваченої у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення у суді залишились не доведеними.
Крім цього, судом встановлено, що на момент подій, які сторона обвинувачення інкримінує ОСОБА_5 як злочин, остання займала посаду начальника відділу кадрового та правового забезпечення. В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 вчинила службове підроблення всупереч своїм функціональним обов`язкам.

При цьому сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_5 у відповідності до п. 2.2.6 та 2.2.8. Посадової інструкції начальника відділу кадрового та правового забезпечення, затверджених директором Інституту, зобов`язана була оформляти накази на відрядження та оформляти табеля обліку робочого часу працівників інституту.

Між тим, Посадова інструкція Начальника відділу кадрового та правового забезпечення Інституту післядипломної педагогічної освіти Чернівецької області, яка наявна в матеріалах кримінального провадження та на яку посилається Сторона обвинувачення, була затверджена директором 02 січня 2013р. При цьому дії, які сторона обвинуваченні вважає кримінально караними (оформлення Табелів робочого часу), мали місце в період з серпня по листопад 2012р. Таким чином, на момент вчинення цих дій у начальника відділу кадрового та правового забезпечення ОСОБА_5 відсутній був посадовий обов`язок оформляти Табель обліку робочого часу.
Згідно статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Вказані положення дублюються і у ч. 2 ст. 17 КПК України, згідно якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо стороною обвинувачення не доведено винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно ч. 6 ст. 284 КПК України, якщо обставини передбачені п. 1, 2 частини першої цієї статті, а це встановлення відсутності події кримінального правопорушення, або відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, виявлені під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 у пред`явленні обвинувачення по ст.366 ч.1 КК України слід визнати невинуватою та по суду її виправдати.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню доля речових доказів.

Керуючись ст.ст. 100, 127, 128, 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_5 невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.366 ч.1 КК України та виправдати її за відсутністю в її діях складу цього злочину.

Речові докази, а саме: табелі звіту використання робочого часу та підрахування заробітної плати працівникам Інституту післядипломної педагогічної освіти Чернівецької області за серпень, вересень та листопад 2012 року, які згідно постанови слідчого від 06.02.2017 року (т.3 а.п.98) визнані речовими доказами по кримінальному провадженню та зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: