АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №646/2387/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/2065/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА
Іменем України
10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

представника колонії - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

засудженого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.06.2017р. відносно ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_9 про його умовно дострокове звільнення.

Приймаючи вищевказане рішення, суд першої інстанції вказав, що вивчивши відомості про особу засудженого він погоджується з висновком адміністрації колонії, що на даний час ОСОБА_9 своєю сумлінною поведінкою не довів своє виправлення, а тому не має законних підстав для задоволення його клопотання про умовно достроково звільнення.

В поданій апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати оскільки вважає, що суд прийшов до помилкового висновку щодо його виправлення, а сплачені ним кошти за процесуальні витрати повинні вплинути на судове рішення та постановити нову ухвалу якою його клопотання задовольнити.

Вислухав доповідь головуючого, пояснення засудженого, який підтримали вимоги апеляції, з`ясувавши позицію прокурора, який вважав ухвалу суду правомірною, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, ст.81 КК України встановлює умови та підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п.17 оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покараннясправляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції та представлених матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 , відбуває покарання за вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 12.09.2009р. за ч.3 ст.153, ч.2 ст.156, 70 КК України, яким його засуджено до 10 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 , відраховується з 25.09.2009р. і закінчується 23.02.2019р.

З матеріалів дослідженої судом особової справи засудженого та його характеристики, наданої Диканівською ВК (№12) встановлено, що за час перебування в колонії до ОСОБА_9 було застосовано 6 заохочень та 2 стягнення, останнє 05.07.2016р., характеризується посередньо, має нестабільну поведінку та нестійкий психоемоційний стан, 01.03.2017р. знову вчинив правопорушення, яке виразилося в порушенні розпорядку дня, із даним засудженим було проведено виховну роботу та вирішено обмежитись бесідою.
Крім того, 15.03.2017р., відповідно до протоколу №11 засідання комісії установи по розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення засуджених, розглядалось питання про застосування до ОСОБА_9 ст.81 КК України, та згідно висновків цієї комісії таке застосування до нього передчасне, оскільки засуджений не довів своє виправлення.
Судом першої інстанції враховано дані про особу засудженого ОСОБА_9 , який раніше не судимий, неодружений, дітей не має, на момент затримання не працював, дані, які його характеризують і погоджується з доводами адміністрації колонії, що на даний час ОСОБА_9 своєю сумлінною поведінкою не довів свого виправлення,.
З наведеним висновком колегія суддів погоджується оскільки надаючи оцінку поведінці засудженого ОСОБА_9 протягом усього часу відбування покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до переконання, що висновки районного суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Крім того, сплачені на користь держави витрати істотно не впливають на висновок суду щодо виправлення засудженого.

Разом з цим, додаткові аргументи засудженого щодо його зв`язків з реабілітаційним центром та отриманою 29.09.2017р. подякою, апеляційною інстанцією не враховуються, оскільки вони не були предметом дослідження в суді першої інстанції.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.06.2017р. відносно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді