АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1652/17 Справа № 192/3179/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає без реєстрації в АДРЕСА_2 , не працюючого, який має середню освіту, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останні рази:
-06 листопада 2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровськ за ч.1 ст.289, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
-05 травня 2016 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ кримінальне провадження №0005228 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, на підставі п.7 ч.1 ст.284, ст.477 КК України закрите;
засуджено:

-за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2015 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 місяці позбавлення волі.
Як вбачається з вироку, ОСОБА_7 , будучи засудженим 06 листопада 2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області за ч.1 ст.289, ст.71 КК України на шлях виправлення не став і повторно вчинив умисний злочин проти власності.
Вироком суду його визнано винним та засуджено за те, що він приблизно о 21 годині 00 хвилин 04 жовтня 2016 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням в інше приміщення із корисливих спонукань, скориставшись відсутністю огорожі, шляхом вільного доступу через незамкнені двері проник до приміщення погрібу по АДРЕСА_3 , звідки таємно повторно викрав з полиць погріба різні банки з консервацією.
В результаті ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 646 гривень.
Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить перерахувати йому фактично відбутий строк покарання.

Обґрунтовує свої доводи тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки в вироку суд невірно зарахував йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення починаючи з 15 грудня 2016 року, а не з 29 жовтня 2016 року. Зазначає, що він перебував під арештом з 05 січня 2016 року по 07 травня 2016 року, був засуджений Кіровським районним судом м. Дніпропетровська та вже мав призначений строк покарання, а суд, на його думку, невірно обрахував йому початок обрахування строку покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, доводи обвинуваченого, який свою апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та про юридичну кваліфікацію його дій за ч.3 ст.185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
Що стосується доводів обвинуваченого про необхідність перерахунку строку покарання, то вони, на думку колегії суддів, не підлягають задоволенню.
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року, ОСОБА_7 був засуджений за ч. 3 ст. 185, 71 КК України і йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

Зараховуючи ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про його перебування під вартою з 15.12.2016 року по 21.06.2017 року та про зарахування йому у цей термін відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вивченням наявних матеріалів встановлено, що згідно ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2016 року ОСОБА_7 було переведено з Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» до Дніпропетровського слідчого ізолятора для можливості його конвоювання до Солонянського районного суду Дніпропетровської області та 15 грудня 2016 року він прибув до Дніпропетровського слідчого ізолятора. Отже саме з 15 грудня 2016 року слід зараховувати йому термін попереднього ув`язнення із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Відповідно ч.5 ст. 72 КК України, діючої в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, ОСОБА_7 правильно зараховано строк попереднього ув`язнення з моменту його доставлення до Дніпропетровського слідчого ізолятора, а саме з 15 грудня 2016 року.

Районний суд вірно вказав у вироку, що Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни і дана частина викладена в новій редакції, яка з 21 червня 2017 року передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Вимоги ОСОБА_7 про необхідність зарахування йому одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2015 року є необґрунтованими, оскільки законодавством передбачено таке зарахування попереднього ув`язнення до набрання законної сили останнім за часом вироком. Тобто за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, а вирок суду є обґрунтованим, вмотивованим та законним.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, що тримається під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4