Справа № 755/9052/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до слідчого судді даного місцевого суду, в порядку ст. 303 КПК України, на постанову про відмову у визнанні потерпілим, оскільки, на переконання заявника, дане процесуальне рішення є необґрунтованим й не вмотивованим, тобто не відповідає вимогам ст.ст. 55, 110 КПК України.
Також автор скарги порушує питання про поновлення строку оскарження визначеного ст. 304 КПК України на вказане процесуальне рішення слідчого, з огляду на його пропуск з поважних причин.
Особа, що подала скаргу у судовому засіданні її підтримав, просив задовольнити з вказаних у ній підстав.
Слідчий у судове засідання, будучи повідомленим про нього згідно положень ст. 135 КПК України, не з`явився, про поважні причини неявки регламентовані ст. 138 того ж Кодексу не повідомив, тож слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 даного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 3 ст. 306, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті та дослідивши матеріали судового провадження, приходить до наступного.
Щодо питання поновлення строку оскарження.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Тож, слідчий суддя проаналізувавши клопотання особи, що подала скаргу про поновлення строку оскарження визначеного ч. 1 ст. 304 КПК України, виходячи з положень ч. 1 ст. 117 даного Кодексу, вважає за необхідне його задовольнити та поновити строк оскарження, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Щодо самої скарги по суті.
22.03.2017 під час проведення допиту в якості свідка ОСОБА_3 до протоколу долучив клопотання про визнання його потерпілим та вручення йому пам`ятки про права та обв`язки потерпілого за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.
У той же час, відповідно до ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора.
Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.
Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
У цій справі, вказані вимоги кримінального процесуального законодавства України не дотримано з огляду на те, що оскаржуване рішення не відповідає нормам ст. 110 КПК України, адже не є прийнятно умотивовани в частині мотивів відмови у визнанні особи потерпілим.
Так як частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
З огляду на, що слідчий суддя сприймає критично позицію суб`єкта оскарження про те, що ОСОБА_3 мав з"ясувати, віднайти, надати докази того чи іншого характеру.
Також, з положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Тобто, викладаючи мотиви прийняття того чи іншого процесуального рішення суб`єкт його прийняття зобов`язаний ураховувати норми ст.ст. 83, 94 КПК України, тобто чітко вказати найменування доказу, який підверджує викладені у його рішенні обставини.

Вказівки на те, що «під час проведення досудового слідства не встановлено, яка саме шкода заподіяна ОСОБА_3 », без ідентифікації доказу, з числа визначених ст. 83 КПК України, який би підверджував такий висновок, є недостатньо.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню в чатсині скасування оскаржував постанови з огляду на її невмотивованість та зобов"язати слідчого розглянути клопотання про визнання потерпілим у порядку ст. 55 КПК України, однак в іншій частині скарги, зокрема про визнання ОСОБА_3 потерпілим безпосередньо слідчим суддею слід відмовити, з огляду на те, що вимоги скарги в цій частині не кореспондуютьс з нормами зазначеної статті вказаного Кодексу в частині повноважень слідчого судді.
Керуючись ст. ст. 1-29, 55, 84-86, 91-94, 110, 220, 303-307, 309, 310, 369-372, 376 КПК України слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Клопотання про поновлення строку для подання скарги на рішення слідчого визначеного ст. 304 КПК України задовольнити та поновити даний строк.

Скаргу задовольнити частково.

Постанову слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2016 за № 0000976, скасувати.

Зобов`язати слідчого СВ прокуратури м. Києва, який здійснює досудове розслідування у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2016 за № 0000976, вчинити одну з дій регламентованих ст. 55 КПК України (клопотання задовольнити та визнати потерпілим заявника, вручити пам`ятку про процесуальні права або відмовити у задоволенні такого клопотання шляхом постановлення умотивованої постанови з даного питання) за клопотанням ОСОБА_3 про визнання його потерпілим, яке було подано 22.03.2017 під час проведення його допиту в якості свідка, у строки регламентовані ст. 28 КПК України.
В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1