Номер провадження: 11-сс/785/1651/17
Номер справи місцевого суду: 522/2530/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.10.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

підозрюваного: ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 28 вересня 2017 року, якою у рамках кримінального провадження №0002576від 06.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України відносно підозрюваного застосовано запобіжний захід,-

встановив
Оскарженою ухвалою, у рамках кримінального провадження №0002576від 06.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , про застосування відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зі слів працюючого офіціантом у ресторані «Горець», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 у період часу з 22:00 годин до 06:00 годин з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України строком на 60 днів, тобто з 28.09.2017 року по 26.11.2017 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.04.2016 року, приблизно о 16 годині, у ОСОБА_8 , який знаходився в приміщенні квартири свого знайомого ОСОБА_10 , розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел спрямований на умисне вбивство останнього.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 у той момент, коли ОСОБА_10 спав у ліжку в приміщенні своєї кімнати за вищевказаною адресою, наніс потерпілому декілька ударів молотком по голові ОСОБА_10 , від чого останній прокинувся та почав кричати та здійснювати супротив, в ході якого ОСОБА_8 намагався душити потерпілого руками за шию та нанести йому удар кухонним ножем в область шиї.

Надалі, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його злочинне діяння є незавершеним, та з метою доведення злочину до кінця, підійшов ззаду та намагався нанести носовою загостреною частиною молотка удар по голові ОСОБА_10 , однак йому завадила мати ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , після чого потерпілий вибіг з квартири до парадної будинку покликати на допомогу, а ОСОБА_8 тим часом втік з місця скоєння кримінального правопорушення, яке не було ним закінчено з причин, які не залежали від його волі.

В результаті протиправних дій ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у виді: множинних забійних ран голови, колото-різані рани шиї, синців тіла, які згідно висновку експерта №1685 від 11.08.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 К України, однак вважав недоведеними прокурором недостатності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Крім того, слідчий суддя в ухвалі вказав на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені, а сама лише тяжкість злочину не може бути підставою для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 була подана апеляційна скарга, в якій апелянт порушує питання про її скасування, посилаючись при цьому на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення.

В обґрунтування своїх доводів прокурор вказав, що під час розгляду вказаного клопотання у судовому засіданні прокурором доведено обґрунтованість повідомленої підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а слідчий суддя безпідставно застосував запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваного, не врахувавши відсутність законних підстав перебування підозрюваного у квартирі за вказаною в ухвалі адресою та відсутність відомостей про наявність місця роботи підозрюваного, що не може запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Просить зазначену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції та з урахуванням особливостей, передбачених главою 31.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що 06.04.2016 року до ЄРДР за №0002576 були внесені відомості про вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України.

28.09.2017 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені зазначеного злочину та в цей же день до районного суду внесено клопотання про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

28.09.2017 року оскаржуваною ухвалою ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 у період часу з 22:00 годин до 06:00 годин з покладенням на нього обов`язків строком на 60 днів, тобто з 28.09.2017 року по 26.11.2017 року.

З матеріалів провадження вбачається, що на даній стадії досудового розслідування, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України, та зазначена підозра, ґрунтується на отриманих органом досудового слідства доказах, які наявні у матеріалах та долучені до клопотання.

Так, на наявність обґрунтованої підозри вказують: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.04.2016 року; протокол огляду місця події від 05.04.2016 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 09.11.2016 року щодо обставин скоєного правопорушення; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 09.11.2016 року; висновок судово-медичної експертизи №1685 від 11.08.2017 року.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор пояснив, що події вказаного кримінального правопорушення мають півторарічний строк давності. Раніше органи досудового розслідування не зверталися до слідчого судді із клопотанням, оскільки розслідування у даному кримінальному провадженні проводив слідчий, який неналежним чином здійснював розслідування у справі.

При цьому прокурор зазначив, що будь-яких доказів, які б вказували на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний переховувався від органів досудового розслідування, впливав на потерпілого чи свідка у даному кримінальному провадженні або перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином ним не були отримані, а сам підозрюваний фактів неналежної процесуальної поведінки з моменту скоєння відносно потерпілого ОСОБА_10 злочину не допускав.

В апеляційному суді підозрюваний ОСОБА_8 суду пояснив, що він на підставі ст. 63 Конституції України покази щодо обставин вчиненого злочину не надав, але при цьому зазначив, що спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 в результаті сварки, а не тоді, коли останній спав, як це зазначено в повідомленні про підозру та в клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу. Крім того, підозрюваний вказав, що він не переховувався від органів досудового розслідування та не має намір на порушення процесуальних обов`язків, які визначені оскаржуваною ухвалою. Також ОСОБА_8 вказав, що він працює офіціантом у ресторані «ГОРЕЦ», що підтверджується наданою довідкою ПП «Горець» та характеристикою з місця роботи.

Після отримання відповідних пояснень в апеляційному суді, прокурор визнав факт існування можливого ризику, а саме можливого вчинення на потерпілого та свідка у даному кримінальному провадженні незаконного впливу.

Апеляційний суд погоджується з твердженням прокурора, оскільки на існування такого ризику вказує поведінка підозрюваного саме під час вчинення кримінального правопорушення. При цьому апеляційний суд виходить з того, що з моменту вчинення злочину, органом досудового розслідування не у належний процесуальний спосіб здійснювалося кримінальне провадження та не ініціювалося питання щодо повідомлення ОСОБА_8 про підозру та притягнення його до кримінальної відповідальності, а з часу активізації цієї діяльності, підозрюваний може вчинити дії, направлені на перешкоджання кримінальному провадженню, шляхом вчинення тиску на потерпілого та свідка.

Що стосується існування інших зазначених у клопотання ризиків, то на думку апеляційного суду вони не є доведеними, що вірно було зазначено слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі. При цьому, на відсутність ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду вказують ті обставини, що після обрання слідчим суддею запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , останній не уникав від явки до слідчого та з`явився в судове засідання апеляційного суду.

Що стосується доводів прокурора про відсутність у підозрюваного місця постійного проживання, то вони спростовуються наданими до матеріалів справи даними про наявність такого проживання у його рідної сестри, за адресою якої і був застосований запобіжний захід, що не було спростовано прокурором.

Таким чином, апеляційний суд вважає прийняте слідчим суддею рішення таким, яке ґрунтується на законі, оскільки обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби, може забезпечити належне виконання останнім своїх процесуальних обов`язків, в тому числі уникнути ризику можливого незаконного впливу на потерпілого та свідка.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про правильність висновків районного суду щодо обґрунтованості на даному етапі розслідування підозри у вчиненому ОСОБА_8 злочині та недоведеності слідчим та прокурором заявлених в клопотанні ризиків, тому застосування слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на думку апеляційного суду, є належним та достатнім для забезпечення його процесуальної поведінки.

Доводи прокурора щодо необхідності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки ризики, на які посилається прокурор у клопотанні, - не доведені, а існування лише одного ризику, з посиланням на тяжкість злочину не може бути підставою для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги дані про особу підозрюваного, наявність обґрунтованої підозри та наявність існування встановленого вище ризику, міцність його соціальних зв`язків і наявність у підозрюваного постійного місця проживання та постійного місця роботи, колегія суддів приходить до переконання про обґрунтованість рішення слідчого судді щодо обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, який є достатнім для проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, при апеляційному розгляді, будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, - не встановлено.

За наведених вище обставин, враховуючи дані, які містяться в матеріалах судового провадження, надані під час апеляційного розгляду докази та встановлені обставини, колегія апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 28 вересня 2017 року, якою у рамках кримінального провадження №0002576від 06.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 у період часу з 22:00 годин до 06:00 годин з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком на 60 днів, тобто з 28.09.2017 року по 26.11.2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4