Провадження № 1-кп/638/1031/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

прокурора ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3

обвинуваченого : ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004709 від 25 вересня 2017 року, відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засудженого, остання судимість за вироком від 06.10.2107 року Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15- ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 10 місяців 7 днів обмеження волі,

у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.11.2017 року обрано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№ 27) , строк дії до 31.12.2017 року.

Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк до 60 днів, зазначивши, що ризики, які мали місце під час досудового розслідування кримінального провадження не втратили свою актуальність, продовжують існувати.

Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував проти продовження строку тримання під вартою.

Суд, вислухавши думку учасника кримінального провадження, дійшов наступного.

Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов"язків, які на нього покладені, запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Враховуючи характер обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово був засуджений, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності обвинувачений може переховуватись від суду , запобіжний захід обрано з дотриманням вимог закону, дотепер наявна обґрунтованість обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, існує доцільність його збереження, через що вбачаються підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого. Вказане свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Такими чином, суд дійшов висновку про доцільність збереження раніше обраного запобіжного заходу та його продовження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 177, 331 КПК України, суд,

ухвалив:

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 31 грудня 2017 року, тобто до 28 лютого 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : ОСОБА_1