АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4580/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Боярська лісова дослідна станція» - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_6 , та накладено арешт на майно, а саме: дрова першої групи «Дуб червоний» в кількості 5,280 м3, дрова першої групи «Берест» в кількості 1,980 м3 та дрова першої групи «Граб» в кількості 8,910 м3, вилучені 01.06.2017 року під час огляду земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Хотів, вул. Польова, 73, з автомобіля марки «Renault», модель «КЕRАХ 380», д.н.з. НОМЕР_1 .

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував обставини даного кримінального провадження, те, що деревина, на яку слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та має правовий статус речового доказу, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна та повернути майно особі, у якої його вилучено.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, адвокат зазначає про порушення слідчим суддею строків розгляду даного клопотання. Так, апелянт вказує, що 01.06.2017 року слідчим вилучено та передано на відповідальне зберігання начальнику лісопереробного комплексу ВП НУБіП «Боярська ЛДС» ОСОБА_10 лісопродукцію, 02.06.2017 року слідчим вилучене майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та того ж дня слідчий за погодженням із прокурором звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, яке, всупереч вимогам ч. 5 ст. 171 КПК України, розглянуто слідчим суддею лише 20.06.2017 року, у зв`язку із чим ухвала слідчого судді є незаконною.

Одночасно автор апеляційної скарги просить поновити строк на апеляційне оскарження. В обгрунтування пропуску строку зазначає, що про наявність ухвали слідчого судді дізнався у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 29.08.2017 року.
Заслухавши доповідь судді, думку представника відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Боярська лісова дослідна станція» - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що власник майна та його представник участіу судовому засіданні не приймали, оскаржувана ухвала отримана апелянтом 29.08.2017 року, апеляційна скарга подана до суду 30.08.2017 року, пятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не порушено, а тому і не підлягає поновленню.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого управління ГУ НП у Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000181, відомості про яке 21.03.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Старший слідчий в ОВС слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_6 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: дрова першої групи «Дуб червоний» в кількості 5,280 м3, дрова першої групи «Берест» в кількості 1,980 м3 та дрова першої групи «Граб» в кількості 8,910 м3, вилучені 01.06.2017 року під час огляду земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Хотів, вул. Польова, 73, з автомобіля марки «Renault», модель «КЕRАХ 380», д.н.з. НОМЕР_1 , яке ухвалою слідчого суддіШевченківськогорайонного суду міста Києва від 20 червня 2017 року задоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.
КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Задовольняючи клопотання слідчого в межах кримінального провадження № 0000181 про арешт майна, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та, прийшов до правильного висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене в клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Посилання адвоката на порушення слідчим суддею строку розгляду клопотання, заслуговують на увагу, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 173 КПК України, проте не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на положення ст. 173 КПК України, яка містить перелік підстав для скасування і до яких наведена підстава не належить.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, зазначене у клопотанні старшого слідчого, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене 01.06.2017 року під час огляду земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Хотів, вул. Польова, 73, з автомобіля марки «Renault», модель «КЕRАХ 380», д.н.з. НОМЕР_1 , залишити без змін,а апеляційну скаргу представника відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Боярська лісова дослідна станція» - адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4