Справа № 742/4145/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/203/2018
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою заяву потерпілого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року, яким ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі , та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено з іспитовим строком на 3 роки, залишено без задоволення.

Своє рішення суд мотивував тим, що обставини, які наводяться в заяві як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше не відомими слідчим органам і суду, такими, що в матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування, а доводи потерпілого, щодо необхідності перегляду вироку фактично зводяться до переоцінки доказів, які вже були предметом дослідження при винесенні судом обґрунтованого та вмотивованого обвинувального вироку, оскільки судом першої інстанції при винесенні вироку відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 121 КК України, спираючись на висновки експертизи, було враховано кваліфікуючу ознаку тяжкого тілесного ушкодження стійка втрата працездатності не менш як на одну третину, а отже посилання потерпілого на те, що йому в 2017 році було видалено ліве око, жодним чином не впливає на правову кваліфікацію даного кримінального правопорушення, так як вже була врахована.

Не погоджуючись з ухвалою суду потерпілий ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, так як не був присутнім під час винесення оскаржуваного рішення та не отримував його копію, та скасувати ухвалу суду першої інстанції, направивши матеріали справи на новий судовий розгляд. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ухвала місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, та такою, що суперечить вимогам, викладеним в ст. 467 КПК України. Так, зокрема місцевим судом під час винесення ним оскаржуваного рішення не було враховано тих обставин, що на час винесення вироку Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області від 03 грудня 2015 року суду не було відомо про те, що лікування внаслідок отриманої травми, заподіяної ОСОБА_9 не дало позитивних результатів, в зв`язку з чим йому було видалене ліве око, тобто, внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 він втратив орган.

Заслухавши суддю - доповідача, потерпілого ОСОБА_7 , який висловився на підтримання вимог поданої апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_9 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які висловили заперечення щодо задоволення вимог, викладених в апеляційній скарзі, думку прокурора, який не погодився з доводами такої скарги і просив залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки.

02 лютого 2016 року ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області вирок суду першої інстанції було змінено, виключено з вироку обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та зменшено розмір відшкодування потерпілому ОСОБА_7 моральної шкоди, стягнувши на його користь з обвинуваченого 50 000 грн. В решті вирок суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 02 лютого 2016 року залишено без змін.

17 липня 2017 року потерпілий ОСОБА_7 звернувся з заявою до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області про перегляд зазначеного вироку за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 листопада 2017 року заяву потерпілого ОСОБА_7 про перегляд вироку суду від 03 грудня 2015 року за нововиявленими обставинами, залишено без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Так, згідно з ч.2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Згідно ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються, зокрема, обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Так, посилання ОСОБА_7 про те, що судом при винесенні вироку відносно ОСОБА_9 не було відомо про втрату ним органу (ока), внаслідок протиправних дій останнього, яку він вважає нововиявленою обставиною, не є обґрунтованим, оскільки дії ОСОБА_9 було кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, які характеризуються нанесенням умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, що спричинило розлад здоров`я, поєднане з стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, а втрата органу (ока), на що саме посилається скаржник, в даному випадку жодним чином не впливає на правову кваліфікацію кримінального правопорушення, оскільки залишається незмінною кваліфікуюча ознака тілесного ушкодження, яка виражається у стійкій втраті працездатності не менш як на одну третину, про що цілком обґрунтовано вказав у своєму рішенні суд першої інстанції.

Таким чином, як вбачається із заяви потерпілого, та поданої ним апеляційної скарги, в них не вказано обставин, які б можна було вважати нововиявленими відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України. Усі обставини, на які він звертає увагу суду, були предметом ретельного розгляду в суді першої інстанції при винесенні ним обвинувального вироку.

За таких обставин, судом першої інстанції ухвалено обґрунтоване рішення про залишення без задоволення заяви потерпілого ОСОБА_7 про перегляд вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року,за нововиявленими обставинами.

З таким рішенням погоджується колегія суддів апеляційного суду. При цьому колегія суддів у відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення в справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, в якому зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Таким чином, колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 листопада 2017 року, якою заяву потерпілого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року щодо ОСОБА_9 залишено без задоволення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4