В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1935/16-к
Провадження № 1-кп/348/49/17

11 грудня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

його представника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна кримінальне провадження №0000695 від 14.12.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, неодруженого, на утриманні немає нікого, з повною загальною середньою освітою, працює по тимчасових заробітках, громадянина України, несудимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння та спричинили тривалий розлад здоров`я.

Злочин вчинено ним за наступних обставин.

13.12.2015 року, приблизно о 23 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_6 , разом зі знайомими рухався на автомобілі марки «ВАЗ-2106» по вул. Л.Українки, що в с. Пасічна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. Неподалік господарства №5, що в с. Пасічна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, вказаний автомобіль наздогнав потерпілого ОСОБА_4 , який зупинив власну підводу попереду на проїздній частині дороги, заважаючи цим проїзду автомобіля.

Водій автомобіля, на якому їхав ОСОБА_6 , зупинився, останній підійшов до потерпілого ОСОБА_4 . Тоді між ними виник словесний конфлікт на грунті раптово виниклих неприязних відносин. ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, повалив ОСОБА_4 на землю і почав наносити йому удари руками по голові та тілу, в результаті чого спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівої половини грудної клітки у вигляді перелому 7-8-го ребер, забійної рани голови, синця лобової ділянки, синця подряпини садна правої орбітальної ділянки, синця спинки носа, синця правої кисті, синців ділянки грудної клітки, синця ділянки лівого плечового суглобу.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 272/73/314-Д/-Д від 17.10.2016 року закрита травма лівої половини грудної клітки у вигляді перелому 7-8-го ребер відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння та спричинили тривалий розлад здоров`я, а решта виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив суду, що він проживає в АДРЕСА_1 .

13.12.2015 року він відпочивав зі своїми друзями - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в с.Пасічна. Близько 23 год. 00 хв. вони вирішили на автомобілі, яким керував ОСОБА_8 , поїхати додому, щоб переодягнутися та піти на дискотеку.

Однак до будинку ОСОБА_8 вони не доїхали через фіру(підводу), яка зупинилася посеред дороги. Водій ОСОБА_8 посигналив, а потім помигав фарами, однак ніхто не відреагував, а фіра(підвода) залишалася стояти. Він підійшов до фіри(підводи), на якій знаходився ОСОБА_4 , і сказав йому звільнити проїзд.

Під час розмови між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 почав йому погрожувати та висловлюватися в його бік нецензурними словами. Словесна перепалка переросла в шарпанину, а потім в бійку.

Не заперечує ту обставину, що він повалив ОСОБА_4 на землю і почав наносити йому удари по тілу та голові.

Зазначає, що бійка тривала декілька хвилин, оскільки підійшли його товариші і розтягнули їх.

Цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди визнає частково, оскільки ще на досудовому слідстві передав потерпілому на лікування - 2000 грн.

Усвідомлює, що вчинив злочин, розкаюється у вчиненому. Просить суд карати його не суворо та взяти до уваги ту обставину, що він бажає помиритися з потерпілим. Запевнив суд, що подібного більше не повториться і просить його суворо не карати. Окрім того, просить звільнити його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції та отримав статус учасника бойових дій.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у пред`явленому йому обвинуваченні та часткового визнання цивільного позову, його вина повністю доводиться іншими зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 13.12.2015 року приблизно о 23год. 00 хв. він їхав на фірі(підводі) зі своїм рідним братом - ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 . В цей час позаду фіри(підводи) їхав автомобіль марки «ВАЗ -2106». Потім даний автомобіль зупинився і з нього вийшов ОСОБА_6 разом з іншими пасажирами та почав його обзивати лайливими словами.

Брат, який керував кіньми, втік, а його ОСОБА_6 та його друзі повалили на землю і почали наносити удари руками, ногами, а також дерев`яними битами по всьому тілу.

Стверджує, що не тільки ОСОБА_6 бив його, йому допомагали інші хлопці - водій та пасажири автомобіля.

Просить карати обвинуваченого ОСОБА_6 згідно закону та в повному обсязі задоволити його цивільний позов.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 пояснила, що початку бійки вона не бачила, оскільки прибігла до місця події тоді, коли її чоловік - ОСОБА_4 вже лежав на землі, а четверо чоловік, двоє з яких мали дубинки, його били.

Стверджує, що чітко бачила, як обвинувачений ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_4 по голові та тілу.

Згодом прийшов ОСОБА_13 зі своїм сином і припинили побиття її чоловіка.

З показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 вбачається, що13.12.2015 року приблизно о 23 год. 00 хв. він з братом - ОСОБА_4 ,потерпілим по справі, їхали по вул. Л.Українки в с. Пасічна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області до майстра, щоб заварити фіру(підводу). Майстра не було вдома і вони поверталися назад. В цей час позаду фіри їхав автомобіль марки «ВАЗ -2106» зеленого кольору, власниками якого, як йому відомо, були ОСОБА_14 .

Потім даний автомобіль зупинився, з нього вийшов ОСОБА_6 разом з іншими пасажирами та почав його та брата нецензурно обзивати.

Побачивши що до них біжить четверо осіб з битами, він почав тікати до новобудови, яку побудував брат- ОСОБА_13 . Коли він забіг на подвір`я, ОСОБА_6 та його компанія, які переслідували його, повернулися назад до брата ОСОБА_4 , який залишився біля фіри(підводи) та коней.

Таким чином, моменту нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 він не бачив і знає про це тільки зі слів брата.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 13.12.2015 року, десь о 23 год.00 хв. він, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 їхали в автомобілі під його керуванням до нього додому.

На проїжджій частині перед ними стояла фіра(підводв) ОСОБА_4 , яку об`їхати було неможливо. Він мигнув фарами, однак коні залишилися стояти.

Тоді ОСОБА_6 сказав, що йде скаже ОСОБА_4 , щоб той від`їхав вперед. Однак за декілька хвилин він та хлопці, які залишились в автомобілі, побачили, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 почалася бійка.

Вони підбігли та розтягнули їх в різні сторони.

Вказує, що ніхто крім ОСОБА_6 в бійці з ОСОБА_4 участі не брав.

Допитана як свідок ОСОБА_15 суду повідомила, що пізно ввечері 13.12.2015 року до неї в вікно постукала дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_16 та сусідка - ОСОБА_17 . Вона відкрила двері, тоді жінки попросили зателефонувати з її телефону в поліцію, бо десь там відбувалася якась бійка.

Так як телефон у неї не працював ОСОБА_12 та ОСОБА_17 пішли геть, після чого вона зачинила за ними двері і лягла спати.

Допитана в якості свідка ОСОБА_17 пояснила, що 13.12.2015 року вечером вона була в стайні і давала корові їсти. Почувши якийсь крик, вийшла надвір і побачила ОСОБА_12 , яка сказала їй, що б`ють її чоловіка ОСОБА_18 .

Вона порадила їй подзвонити в поліцію і разом з нею пішла до ОСОБА_15 , у якої був телефон.

Зазначила, що самої бійки не бачила взагалі.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 13.12.2015 року, десь близько 23 год.00 хв. вечора, він з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 їхали автомобілем, яким керував ОСОБА_8 , з села з відпочинку.

Попереду вони побачили фіру(підводу) й коней, якими їхав ОСОБА_4 , а потім зупинився і рух не продовжував. Оскільки дорога була вузька і об`їхати фіру було неможливо, ОСОБА_6 запропонував піти сказати ОСОБА_4 , щоб той проїхав вперед і пропустив їх автомобіль.

Однак, за мить між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розпочалася бійка, тому ОСОБА_8 та ОСОБА_10 кинулися розбороняти їх, а він почав телефонувати в поліцію.

Стверджує, що він, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 жодних ударів ОСОБА_4 не наносили, оскільки бійка, яка тривала 3-5 хв., була тільки між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні злочину також доводиться письмовими доказами, а саме:

- висновком експерта №272/73/314-Д/-Д, з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_4 виявлено такі тілесні ушкодження: закрита травма лівої половини грудної клітки у вигляді перелому 7-8-го ребер, забійні рани голови, синець лобової ділянки, синець подряпина садно правої орбітальної ділянки, синець та садно спинки носа, синець правої кисті, синці ділянки грудної клітки, синець ділянки лівого плечового суглобу.

Вказані тілесні ушкодження отримані від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну утворення, вказаним підекспертним.

Згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» встановлена закрита травма лівої половини грудної клітки у вигляді перелому ребер відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечні для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я. Забійні рани голови відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, решта виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відсутність перебування на лікуванні більше двадцять одного дня, не відповідає характеру заподіяних ушкоджень, а тому не може бути підставою для зміни ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Характер, локалізація виявлених тілесних ушкоджень не виключають можливості їх утворення і від ударів руками чи ногами у вказані анатомічні ділянки, в кількості не менше чотирнадцяти фізичних контактних дій, і у своїй сукупності не могли б виникнути в результаті одноразового падіння з положення стоячи на площину. (а.с. );

- долученими потерпілим ОСОБА_4 фотографіями, на яких зафіксовані тілесні ушкодження, завдані йому 13.12.2015 року ОСОБА_6 (а.с. )

Аналізуючи показання потерпілого ОСОБА_4 та свідків обвинувачення ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , що стосуються вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, суд надає їм віри, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та знаходяться в об`єктивному зв`язку із матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими об`єктивними доказами.

Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як спричинення потерпілому умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що має постійне місце проживання, той факт, що на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, а також його поведінку до і після вчинення злочину.

По місцю проживання обвинувачений ОСОБА_6 характеризується позитивно, скарг на його поведінку в сільську раду не поступало.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

До обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ч.2 ст.66 КК України, суд враховує повне визнання вини у скоєному злочині, каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений під час досудового рослідування та в суді давав послідовні показання, добровільно брав участь у слідчих діях.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Тому, враховуючи всі обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах, встановлених в санкції ч. 1 ст. 122 КК України у вигляді обмеження волі.

На думку суду, саме таке покарання як обмеження волі буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Окрім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 звернувся із заявою про звільнення його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», так як він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції та отримав статус учасника бойових дій, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 від 20.10.2015 року, копія якого долучена до матеріалів кримінального провадження.
Відповідно до ст.1 Закону України « Про застосування амністій в Україні«, амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
За ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року передбачено можливість звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частиною другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частиною другою, третьою і четвертою статті 411 КК Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, що відповідно до ст. 12 КК України не є особливо тяжким, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, перебував в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримав статус учасника бойових дій, подав заяву про застосування до нього акту амністії.
Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, тому суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення 6560 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Зі змісту ч.1 ст.1166 ЦК України вбачається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Наявність шкоди характеризується зафіксованими документально втратами майнових, чи немайнових благ, які мають певну економічну цінність та виражаються в грошовому еквіваленті.

В судовому засіданні потерпілим ОСОБА_4 не надано належних доказів, які б підтверджували спричинення йому обвинуваченим ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму- 6560грн.00 коп.

Що стосується стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь потерпілого ОСОБА_4 10000 грн. моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд враховує, що потерпілий ОСОБА_4 в результаті протиправних дій ОСОБА_6 переніс стрес, переживання, фізичний біль, що призвело до порушення звичного способу та ритму його життя.

Однак, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, а також враховує майновий стан обвинуваченого ОСОБА_6 , який не має постійного місця роботи та заробітної плати і живе за рахунок тимчасових заробітків.

Наведене свідчить про неспроможність обвинуваченого ОСОБА_6 відшкодувати заявлену потерпілим суму моральної шкоди в повному об`ємі, а тому суд вважає за можливе зменшити заявлену суму моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 - 4000 грн. моральних відшкодувань.

Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_6 стягненню підлягають і судові витрати на корить ОСОБА_4 в сумі 1000 грн.00 коп. згідно долучених до матеріалів кримінального провадження квитанцій.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України та призначити покарання - 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі ст.2 Закону України « Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 - 4000 грн. заподіяної злочином моральної шкоди.
В решті вимог позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 - 1000 грн. за надання правової допомоги.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 з часу отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1