АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1657/17 Справа № 204/3349/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

лікарів психіатрів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представників лікарні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

особа, відносно якої подана заява ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2017 року про відмову в задоволенні заяви представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2017 року було відмовлено в задоволенні заяви представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд першої інстанції обгрунтував своє рішення тим, що у пацієнта була виявлена ретроцеребеллярна арахноідальна кіста головного мозку, яка підтверджується результатами комп`ютерної томографії головного мозку діагностичного центру комп`ютерної томографії «Евро Сервис Украина» № 10702 від 07.10.2016 року, а також консультаційним висновком спеціаліста ДУ «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України» від 20.03.2017 року, та суду не надано однозначного пояснення на запитання, чи можливий вплив виявленого утворення в головному мозку пацієнта на його психічний стан, та чи виключена загроза життю пацієнта під час лікування психічного захворювання в ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», седативними, психотропними препаратами та антикоагулянтами, оскільки згідно висновку консультанта - завідувача відділення церебральної нейрохірургії № 2 Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня їм. 1.1. Мечникова» від 06.06.2017 року, встановлений діагноз у ОСОБА_13 - ретроцеребеллярна арахноїдальна кіста, клінічно не проявляється, не потребує медикаментозного лікування, нейрохірургічне лікування не показане.
В той час. як згідно консультаційного висновку спеціаліста ДУ «Інститут нейрохірургії ім. академіка А.П. Ромоданова НАМН України» про підтвердження наявності встановленого утворення, відповідно до якого пацієнту протипоказано лікування седативними, психотропними препаратами, антикоагулянтами.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати, матеріали направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги доданий до заяви представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» висновок комісії лікарів-психіатрів №662 від 07.06.2017, оскільки зазначений документ, за правилами ст.ст. 84-86 КПК України, є належним і допустимим доказом. Висновок лікарів містить інформацію про наявний у ОСОБА_13 діагноз, визначений згідно з чинною міжнародною класифікацією хвороб десятого перегляду (МКХ-10). а також обґрунтування необхідності продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.
Вказує, що огляд хворого, до якого застосовано примусові заходи медичного характеру, комісією лікарів-психіатрів здійснювався з дотриманням вимог чинного законодавства.
Вважає що комісією лікарів-психіатрів надано суду вичерпні дані щодо психічного стану пацієнта, за яким він потребує подальшого застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, і даний висновок не викликає будь-яких сумнівів.
На його думку надані суду консультаційні висновки спеціаліста консультативного поліклінічного відділення ДУ «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України» від 20.03.2017, 31.07.2017, які суд прийняв до розгляду в якості належних доказів, не можуть вважатися достовірним, тому що зазначені висновки ґрунтуються лише на підставі аналізу раніше проведеного додаткового дослідження без безпосереднього огляду самого пацієнта та без урахування його теперішнього стану.
Посилається на твердження фахівця консультативного поліклінічного відділення ДУ «Інститут нейрохірургії ім.акад. А.П. Ромоданова НАМН України» ОСОБА_14 про доцільність утриматися від проведення лікування ОСОБА_13 .
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , які заперчували проти задоволення апеляційної скарги прокурор, думку прокурора ОСОБА_7 , яка вважала ухвалу суду незаконною та необґрунтованою та просила апеляційну скаргу задовольнити, думку представника медичної установи ОСОБА_15 , лікаря ОСОБА_9 які прохали апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно з ч. 1 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлюється відповідно до загальноприйнятими міжнародними стандартами діагностики та міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я для застосування в Україні. Діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних із станом його психічного здоров`я.
В порушення вказаної норми закону, в пункті 26 висновки комісії лікарів-психіатрів № 662 від 07.06.2017года діагноз написано: «органічний розлад особистості складного генезу (ЧМТ, токсична енцефалопатія внаслідок незаконного використання алкоголю, отриманого вживання наркотичних, психоактивних речовин) з інтелектуально-моральним зниженням, емоційно-волівним порушенням, параноідними включенями. Код згідно з чинним переглядом МКХ-10 F 07.8".
Але така діагностика, встановлена комісією лікарів-психіатрів, у зазначеному висновку, в МКБ-10 клас F07.8 не міститься та в рамках Міжнародної класифікації хвороб (МКБ-10) В класі F07.8 записано: «Інші органічні розлади особистості, обумовлені хворобою, травмою та дисфункцією головного мозку- Органічна афективна розладнаність внаслідок ураження правого полушарію мозку».
Вивчивши наявні матеріали колегія суддів зазначає, що комісія лікарів-психіатрів ГУ «УПБСН МОЗ України» у своєму висновку № 662 від 07.06.2017 року відносно ОСОБА_16 не дотрималась вимог ст. 7 Закона України «Про психіатричну допомогу», адже записаний в висновку діагноз ОСОБА_13 , не відповідає МКБ-10, класу F07.8. 10.07.2016 року в діагностичному центрі комп`ютерної томографії «Євро Сервіс Україна» за підсумками проведеної томографії головного мозку, у хворого ОСОБА_17 виявлена ретроцеребеллярная архноідальна кіста.
За підсумками консультаційних заключень спеціаліста ОСОБА_18 за №8590 та 20749 від 20.03.2017 р. і №31.07.2017 року Державної установи «Інститут нейрохірургії ім. Академіка А.П. Ромоданова НАМН України», ОСОБА_19 рекомендована консультація в даній інституції, повторна МРТ головного мозку з метою цілеспрямованості хірургічного лікування, та не рекомендується лікування нейролептиками (аміназин і клопіксол).
Тобто, із вказаного висновку лікаря Державної установи «Інститут нейрохірургії ім. Академіка А.П. Ромоданова НАМН України» видно, що ОСОБА_13 , у якого виявлена ретроцеребеллярна арахноїдальна кіста, не рекомендовано лікування нейролітиками, а під час судового засідання адвокат ОСОБА_8 вказав, що до ОСОБА_13 застосовуються лікарські засоби, які не можна застосовувати при реальній наявності виявленої у нього архноідальної кісти.

Попередньою ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2017 року, було відмовлено в задоволенні заяви представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_13 , з метою з`ясування та обґрунтування лікарями можливості чи неможливості впливу виявленого утворення в головному мозку пацієнта на його психічний стан, та на стан здоров`я в цілому, виключивши існування загрози життю пацієнта. Вказана ухвала суду набрала чинності і не була оскаржена учасниками судового розгляду.

Після того, ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» надала суду консультативний висновок про обстеження ОСОБА_13 в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», відповідно до вищезазначеного висновку консультанта завідувача відділення церебральної нейрохірургії № 2 Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім.. І.І. Мечникова» від 06.06.2017 року, встановлений діагноз у ОСОБА_13 - ретроцеребеллярна арахноїдальна кіста, клінічно не проявляється, не потребує медикаментозного лікування, нейрохірургічне лікування не показане. Але з наданого висновку не вбачається відповідь на запитання суду - можливий чи неможливий вплив виявленого утворення в головному мозку пацієнта на його психічний стан, та на стан здоров`я в цілому, чи виключається існування загрози життю пацієнта. Відсутність відповіді на вказане питання і було підставою для відмови районним судом в продовженні застосування примусових заходів медичного характеру.

Як видно з наявних матеріалів, захисником ОСОБА_8 в судовому засіданні було надано консультаційний висновок спеціаліста ДУ «Інститут нейрохірургії ім. академіка А.П. Ромоданова НАМН України» про підтвердження наявності встановленого утворення, відповідно до якого пацієнту протипоказано лікування седативними, психотропними препаратами, антикоагулянтами, та категорично наголосив на тому, що його підзахисному можливо є із-за цього загроза життю та здоров`ю.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що районному суду дійсно не було надано лікарями однозначного пояснення на запитання, чи можливий вплив виявленого утворення в головному мозку пацієнта на його психічний стан, та чи виключена загроза життю пацієнта під час лікування психічного захворювання в ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», седативними, психотропними препаратами та антикоагулянтами.

З огляду на викладене, до часу отримання однозначних, належних висновків на поставлені питання, суд позбавлений можливості прийти до висновку про необхідність продовження примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_13 в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, в зв`язку з чим районний суд в задоволенні заяви лікаря-психіатра обґрунтовано відмовив, тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, як законну, обґрунтовану та вмотивовану.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 429 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції, залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні заяви представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_13 , залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області:

_____________ ______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4