Постанова

Іменем України
30 січня 2018 р.
м. Київ
справа № 567/621/16-к
провадження № 51-314км17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (перша палата):
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Острозького районного суду Рівненської області від 2 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 17 травня 2017 року щодо ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000229,

в с т а н о в и в:

Вироком Острозького районного суду Рівненської області від 2 березня 2017 року

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше судимого:
26 червня 2015 року Рівненським міським судом
Рівненської області за ч. 2 ст. 186 КК України
до покарання у виді позбавлення волі на строк
чотири роки та звільненого від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим
строком на два роки,

засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, а на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2015 року ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання період його затримання з 28 травня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.
Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 17 березня 2017 року внесено у вирок щодо ОСОБА_5 виправлення описки із зазначенням у його мотивувальній частині, що «судом встановлено», замість «досудовим розслідуванням встановлено».
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 17 травня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 в строк відбування призначеного за вироком суду покарання строк попереднього ув`язнення з 28 травня 2016 року по 17 травня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:
прокурора ОСОБА_6 .

У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, (далі прокурор) просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_5 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. ст. 91, 94, 370, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, оскільки безпосередньо не встановив і не зазначив у мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, не вказав, які незаконні дії вчинено ОСОБА_5 , а натомість лише виклав обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_5 органом досудового розслідування. Вказує на те, що суд апеляційної інстанції всупереч вимог ст. ст. 370 і 419 КПК України належним чином не перевірив доводи його апеляційної скарги.

Згідно з вироком, з урахуванням ухвали Острозького районного суду Рівненської області від 17 березня 2017 року (про виправлення описки), ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він, діючи повторно, 28 травня 2016 року приблизно о 17 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення крадіжки чужого майна, шляхом пошкодження скла у вікні проник до житлового будинку ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_2 , звідки намагався таємно викрасти належне ОСОБА_8 майно на загальну суму 7806 грн 10 коп. Однак, з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_5 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця в зв`язку з тим, що був виявлений на місці вчинення злочину потерпілою ОСОБА_8 та працівниками Острозького відділу поліції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора на підтримку касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України в касаційній скарзі прокурором не оспорюються та не заперечуються.
Призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України і є необхідним для його виправлення та попередження нових правопорушень.
Доводи в касаційній скарзі прокурора про те, що у мотивувальній частині вироку суд не зазначив формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, є безпідставними.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою від 17 березня 2017 року місцевий суд виправив описку у вироку та зазначив у його мотивувальній частині, в якій міститься формулювання обвинувачення, що «судом встановлено», замість «досудовим розслідуванням встановлено».
З цим рішенням місцевого суду, яке прийнято відповідно до положень ст. 379 КПК України, погодився прокурор і не оскаржував його в апеляційному порядку.
Зі змісту вироку вбачається, що суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, у його мотивувальній частині виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, з достатньою конкретизацією встановив та зазначив час, місце, мотив та спосіб вчинення злочину, його наслідки та інші обставини кримінального правопорушення.
Суд об`єктивно, повно і всебічно встановив усі обставини кримінального провадження, навів у вироку на їх підтвердження докази, які безпосередньо дослідив у судовому засіданні та якими обґрунтовував висновок про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
При цьому оцінка доказів проведена судом з дотриманням положень ст. 94 КПК України.
Апеляційний суд дав належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі прокурора доводам, які аналогічні доводам його касаційної скарги, та обґрунтовано відмовив у її задоволенні. Порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду справи в апеляційному порядку, які могли би вплинути на правильність висновків суду, не встановлено.
Ухвала апеляційного суду належним чином мотивована та відповідає вимогам ст. ст. 370 і 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для зміни чи скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 , не встановлено.

За таких обставин касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, суд

у х в а л и в:

вирок Острозького районного суду Рівненської області від 2 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 17 травня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3