НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/1777/17
Провадження № 1-кп/0182/283/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.01.2018 року м. Нікополь
Нікопольський міскрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2017 року за №0000895стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда 2 групи, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а мешкає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

10.06.2008 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі. Звільнився 19.06.2013 року з Криворізької ВК №80, за ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, умовно-достроково на термін 10 місяців 1 день,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Нікополя, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, має сина 2001 року народження та сина 2006 року народження, працюючого по найму, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

07 березня 2017 року, в нічний час (точного часу під час досудового розслідування встановити не надалось можливим) ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , проходили біля буд. 28 по вул. Головко, м. Нікополі, Дніпропетровської області, де помітили автомобіль марки «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , темно-синього кольору. І у них виник злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння цим транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав гр. ОСОБА_6 , тобто вступили між собою у зговір на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння вказаним транспортним засобом, ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , в цей же день та час, навмисно відчинили двері автомобіля і покотили його, тобто умисно, протиправно, за попередньою змовою між собою, групою осіб, заволоділи легковим автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 який належить потерпілому ОСОБА_6 і вартість якого згідно висновку експерта № 18/12.2-101 від 30.03.2017 складає 12970 грн. 23 коп. Викраденим автомобілем розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілому гр. ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судовому засіданні визнали свою провину цілком, але позовні вимоги потерпілого визнали частково, оскільки вважали, що вартість викраденого ними автомобіля є значно нижчою від суми позовних вимог.Крім того, під час досудового розслідування потерпілому повернули двигун від автомобіля, який перебував саме у викраденому автомобілі, лобове скло та таку кількість дрібних деталей, які потерпілий навіть відмовився зазначати в протоколі вилучення. При цьому обвинувачені відповідно до вимог ст. 63 конституції України відмовилися від дачі показань суду, але обставини, викладені в обвинувальному акті не спростовували і не заперечували, що заволоділи транспортним засобом, діючи за попередньою змовою між собою і відкотили його в гараж до ОСОБА_3 , де розібрали на запчастини та продали.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_8 він знайомий з дитинства і завжди між ними були нормальні стосунки, які не зіпсувалися навіть після викрадення його автомобіля. Автомобіль ВАЗ 2101 синього кольору він придбав у знайомого за 15 тис гривень, приблизно за півроку до його викрадення. При цьому договір купівлі продажу не оформляв і технічний паспорт на автомобіль оформлений на попереднього власника. Після придбання вказаного автомобіля, він здійснив його капітальний ремонт і за виконання ремонтних робіт вин сплатив 15730 гривень, крім того придбав обладнання та різні деталі на загальну суму 44745 грн. Автомобіль, яким керував лише він, залишав у дворі біля будинку. Так, він приїхав в гості до знайомих, які проживають по АДРЕСА_3 , де випив і залишився ночувати. Машина стояла під вікном, оскільки квартира розташована на першому поверсі. Коли він проснувся, приблизно о 07 годині наступного дня побачив у вікно, що машини немає. Викликав поліцію та написав заяву про вчинений злочин. Документи і ключ від автомобіля залишився у нього. Пізніше, зі слів знайомих дізнався, що саме ОСОБА_9 розбирає в гаражі автомобіль схожий на викрадений у нього. Він прийшов до ОСОБА_3 і виявив в його гаражі двигун від його автомобіля, залишки корпусу, дрібні деталі в коробці та лобове скло. ОСОБА_7 особисто просив у нього вибачення за вчинене і відшкодував йому 4 тис. гривень в рахунок відшкодування завданої шкоди. Але, потерпілий просив задовольнити його позовні вимоги та стягнути солідарно з обвинувачених, які як йому відомо працюють, хоча і без належного оформлення трудових відносин і мають стабільний дохід, до того ж, не відмовляються частинами відшкодовувати завдану йому майнову шкоду у сумі 37 тис. гривень і моральну шкоду у сумі 20 тис. гривень.

З досліджених під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження вбачається, що які за клопотанням прокурора та за згодою сторін провадження досліджені під час судового розгляду. Так, згідно протоколу огляду місця події злочину від 07.03.2017 року ( а.п.8-12 з фото таблицею) за участю потерпілого ОСОБА_6 встановлено, що місцем вчинення злочину є ділянка на узбіччі дороги навпроти б. АДРЕСА_3 , де на момент огляду відсутній автомобіль потерпілого. ОСОБА_6 видав для огляду свідоцтво про реєстрацію за № НОМЕР_1 на викрадений автомобіль марки ВАЗ 2101 1973 року випуску, страховий поліс та інше ( а.п.16). Під час обшуку приміщення гаражу. Розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_1 , з участю власника ОСОБА_10 , який є батьком обвинуваченого ОСОБА_3 , з участю потерпілого виявлено кузов автомобіля темно синього кольору, д- НОМЕР_2 , який мав чисельні пошкодження лакофарбного покриття, запчастини від автомобіля, заднє тоноване скло, заднє сидіння, бокові передні вікна та інш. З поверхні корпусу автомобіля зняті відбитки пальців рук (а.п.33-39). Крім того. ід час досудового розслідування було встановлено свідка. Який придбав у обвинувачених капот від автомобіля моделі ВАЗ 2101 синього кольору і який можливо знятий саме з викраденого автомобіля. Сторони не наполягали на допиті зазначеного свідка під час судового розгляду, але відповідно до протоколів впізнання за фото, свідок ОСОБА_11 вказав на трьох хлопців, які в 10-х числах березня 2017 року, в його ж гаражі запропонували купити капот від автомобіля синього кольору моделі ВАЗ2101, а саме на ОСОБА_4 ( а.п.60-63), ОСОБА_3 (а.п.64-67) та ОСОБА_12 ( а.п.68-71). Обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_3 розповіли про обставини вчинення ними зазначеного злочину під час слідчих експериментів ( а.п.104107, а.п.108-11). Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 18/12.2-101 від 30.03.2017 року (а.п.115-117) середня ринкова вартість ідентичного автомобіля ВАЗ2101, 1973 року випуску без урахування пробігу станом на момент вчинення злочину 07.03.2017 року становила 12970,23гривні.

Оцінюючи докази у їх сукупності, з точки зору допустимості і належності, суд вважає, що вина обвинувачених у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацією за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 мають правильну правову кваліфікацією за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги невелику ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином. Враховує пом`якшуючі вину обвинувачених обставини, до яких відносить щиросердне каяття кожного з обвинувачених, які визнали свою провину в судовому засіданні і під час досудового розслідування, не намагалися ухилитися від покарання за скоєний злочин, розповіли про обставини вчинення злочину, про спільну домовленість між ними та добровільно видали залишки запчастин викраденого і розібраного ними автомобіля. Суд приймає до уваги відомості про репутацію кожного з обвинувачених, які мають постійне місце проживання, за яким характеризуються задовільно. Обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив злочин, має двох неповнолітніх синів. А обвинувачений ОСОБА_3 хоча і притягався до кримінальної відповідальності, але відбув покарання і мав умовно-дострокове звільнення у зв`язку з зразковою поведінкою та ставленням до праці. Крім того, він є інвалідом 2 групи. Суд враховує ту обставину, що протиправні дії обвинувачених не потягли настання тяжких наслідків і не були пов`язані з застосуванням насилля або вчиненні суспільно-небезпечним способом. Також суд приймає до уваги думку потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що він з дитинства знайомий з ОСОБА_8 і після вчиненого ним злочину їх стосунки не зіпсувалися. Крім того, потерпілий наполягав на призначенні покарання не пов`язаного з позбавленням волі стосовно обох обвинувачених, які, як йому відомо обоє працюють, але без належного трудового оформлення та мають бажання відшкодувати добровільно завдану їх діями шкоду. Про що свідчить та обставина, що ОСОБА_3 здійснив грошовий переказ потерпілому у сумі 4 тис. гривень. Обставин, які обтяжують вину обвинувачених, судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд вважає, що покарання у вигляді позбавлення волі не є справедливим, спів розмірним до наслідків вчиненого правопорушення і не відповідає особі кожного з обвинувачених, тому вважає, що перевиховання та виправлення обвинувачених можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_6 не обґрунтований належним чином відповідними доказами, тому підлягає частковому задоволенню. Суд не може прийняти як належний доказ, наданий потерпілим ОСОБА_6 акт виконаних робіт на суму 15730 гривень та накладку №107/44 щодо вартості окремих запчастин на автомобіль, оскільки в акті не зазначено коли ці роботи було проведено і що ці роботи проведено ТОМ «Будакцепт», яке зареєстроване і відповідно здійснює свою діяльність в м. Києві, і саме з ремонту автомобіля, належного потерпілому ОСОБА_6 . Крім того, як повідомив потерпілий суду, він придбав автомобіль ВАЗ 2101 в неналежному стані за 15 тис. гривень, за півроку до його викрадення і добровільно покращив його дизайн та замінив деякі деталі. Тому затрати на проведення цих ремонтних робіт не підлягають стягненню з обвинувачених, оскільки не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з подією вчинення ними кримінального правопорушення. потерпілим ОСОБА_13 не доведено, що перелік запчастин зазначених в накладній, наданій суду, було придбано саме ним. Оскільки рахунок та договір про їх придбання ОСОБА_6 відсутній. Відповідно до вимог ст.ст.1166, 1167 ЦК України моральна шкода і майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Провину обвинувачених доведено в інкримінованому злочині. Вартість транспортного засобу, яким заволоділи обвинувачені і який фактично перебував в користуванні ОСОБА_6 визначена експертом відповідно до висновку № 18/12.2-101 від 30.03.2017 і складає 12970 грн. 23 коп. Саме ця сума підлягає стягненню з обвинувачених. Суд також вважає, що потерпілий ОСОБА_6 поніс моральні страждання, оскільки автомобіль використовував у виробничих цілях, оскільки приватно займається будівництвом. Крім того, він самостійно вживав заходи щодо розшуку викраденого автомобіля і власне знайшов його залишки у вигляді відокремлених запчастин у знайомого йому - ОСОБА_3 , з яким знайомий з дитинства. Суд вважає, що достатньою сумою, яка зможе певним чином компенсувати моральні страждання потерпілого і буде відповідною до вчиненого діяння є сума у розмірі 5 тис. гривень, яка підлягає стягненню з обвинувачених солідарно.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинувачених на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, які складають703 гривні 68 коп.

Керуючись ст.ст.124,128,370,371,374,376 КПК України, 1166, 1167 ЦК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання кожному з них у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, з конфіскацією майна.

На підставі ст. 75 КК України засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробовуванням терміном на три роки. Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на засуджених наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обирався.Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Стягнути солідарно з засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 12970 грн. 23 коп. та 5 тис. гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути солідарно з засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 703 гривні 68 копійок.

Речові докази відсутні.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів, з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1