ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017р. Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 23 жовтня 2017 року про закриття кримінального провадження №0001050, -

встановив:

ОСОБА_6 звернулася до суду із скаргою, в якій просить:

-скасувати постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 23 жовтня 2017 року про закриття кримінального провадження №0001050;

-надати адміністративну, правову оцінку діям прокурора ОСОБА_7 , чкий будучи прокурором у кримінальному провадженні №0000992 «не побачив та зовсім не знав», що ОСОБА_8 знаходиться в приміщенні Бабушкінського РВ та не вжив заходів для законного розгляду усіх обставин.

В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що рішення про закриття кримінального провадження було прийняте без всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, а висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам. Так, заявник посилається на те, що слідчий не провів експертизи фрагментів куртки ОСОБА_9 , не проведено одночасні допити свідків; не з`ясовано документально обставини знаходження ОСОБА_9 в Бабушкінському РВ, у тому числі й шляхом дослідження відеозаписів; не надано належної оцінки висновкам експерта щодо виявлених у нього тілесних ушкоджень тощо.

У судовому засіданні представник заявника підтримав скаргу з підстав, викладених у ній та додав, що на його думку, задля прийняття об`єктивного рішення, слідчий мав би надати оцінку встановленим обставинам щодо кожної статті кримінальних правопорушень, за якими відкриті провадження.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, вважає оскаржуване рішення про закриття кримінального провадження обґрунтованим. Звернув увагу на те, що за висновком експерта, тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 , не відповідають за механізмом їх утворення обставинам, на які він посилається у своїх показах, звинувачуючи співробітників поліції у його побитті.

Слідчий проти задоволення скарги заперечував, вважає прийняту ним постанову обґрунтованою, зауважив, що усі можливі та необхідні слідчі дії ним виконані, однак це не вплинуло на висновок про відсутність складу кримінального правопорушення в діях співробітників Бабушкінського РВ, яких ОСОБА_9 звинувачує у його побитті.

Вислухавши сторони, дослідивши доводи скарги та додані матеріали за скаргою, слідчий суддя виходить з наступного.

Так, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Наявними матеріалами підтверджено, що постановою слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 23 жовтня 2017 року кримінальне провадження №0001050 закрито.

При прийнятті оскаржуваного рішення слідчий спирався на те, що висновком судово-медичної експертизи № 2507е від 27.06.2016 спростовуються покази потерпілого ОСОБА_9 , надані ним за участю захисника, щодо механізму, локалізації утворення тілесних ушкоджень. У самого потерпілого експертом не були взагалі виявлені тілесні ушкодження про які він розповідав в ході допиту та до того ж заподіяні за допомогою дерев`яної лавки. Окрім того, майже всі свідки, які допитані по кримінальному провадженню вказують на те, що ОСОБА_9 вже мав тілесні ушкодження отримані від невстановлених осіб, спричинені останніми до його затримання працівниками поліції та зізнавався у скоєнні злочину, який згодом йому було інкриміновано, а також сам підтвердив те, що тілесні ушкодження отримав від сторонніх осіб до затримання. Також слідчий звертає увагу на той факт, що згідно Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Бабушкінського РВ ДМУ №1 від 01.01.2015, реєстраційний № 14022, під час доставки та залишення РВ відсутні будь-які скарги чи претензії ОСОБА_9 до працівників міліції. Згідно довідки, наданої ІТТ ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, ОСОБА_9 при прийому до ІТТ ДВП будь-яких скарг на стан здоров`я не виказував. При огляді під час під час прийому до ІТТ ДВП були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синець на лівій щоці та під лівим оком. Згідно акту №36 від 09.03.2015, ОСОБА_9 пояснив, що вищевказані тілесні ушкодження отримав о 19:00 год. 07.03.2015 по вул. Холодильній в м. Дніпропетровськ під час обоюдної бійки з невідомою йому особою. Будь-яких претензій на адресу працівників міліції Бабушкінського РВ чи ІТТ ДМУ не мав. Також в ході досудового розслідування в Бабушкінському районному суді були вивчені матеріали кримінального провадження №0000992 з яких встановлено, що при обранні ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній не повідомляв слідчому судді про факт застосування до нього тортур, знущань, порушення права на захист, незаконного утримання та затримання. З цього приводу окремої ухвали суду не було, що також підтвердив під час допиту сам потерпілий у присутності свого захисника. Також вивченням матеріалів кримінального провадження №0000992 встановлено, що всі слідчі дії проводились слідчим з ОСОБА_9 за участю захисника, зауважень та доповнень безпосередньо від захисника, а тим паче від самого ОСОБА_9 до складених слідчим процесуальних документів не надходили, захисникам під час захисту свого підзахисного на стадії досудового розслідування не ініціювалось питання щодо відкриття кримінального провадження у відношенні співробітників поліції за фактом застосування до ОСОБА_9 недозволених методів проведення досудового розслідування.

Наведені вище обставини, за висновком слідчого, вказують на те, що до показів ОСОБА_9 потрібно відноситись критично, оскільки вони спрямовані на уникнення передбаченої законом відповідальності, та спрямовані на порушення розумних строків розгляду кримінального провадження № 0000992, та створення штучних перешкод до встановленні істини в межах цього кримінального провадження.

Прикладом цьому, на думку слідчого, є той факт, що ОСОБА_9 посилається на свідка ОСОБА_10 як на особу, яка спричиняла йому тілесні ушкодження, хоча як встановлено досудовим розслідування, останній з лютого 2015 року не працював в Бабушкінському РВ, та взагалі не мав ніяких процесуальних прав проводити процесуальні дії на іншій території та не має ніякого відношення до Бабушкінського PB, аналогічно і про механізм утворення тілесних ушкоджень, заподіяння дерев`яною лавкою, що спростовується висновками експерта № 2507е від 27.06.2016. Фактично досудовим розслідування не встановлені свідки, очевидці, які могли безпосередньо підвередити покази ОСОБА_9 , які самі по собі є не правдивими так як в судовому засіданні, яке мало місце 28.12.2015 в Бабушкінському районному суді обвинувачений у присутності свого захисника повідомив, що частину тілесних ушкоджень він отримав не від співробітників поліції, а від невстановлених осіб (знайомих потерпілого). До того ж ОСОБА_9 вказує, що свідками того, що співробітники поліції наносили йому тілесні ушкодження були ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Разом з тим двічі допитані свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , повідомили, що не бачили як співробітники поліції ОСОБА_9 наносили тілесні ушкодження, та стверджують що родичі обвинуваченого здійснюють тиск на них. Допитаний ОСОБА_9 в СІЗО за участю свого захисника повідомив про, те що частина тілесних ушкоджень йому була заподіяна в сторожці, яка розташована на цвинтарі, а інша частина тілесних ушкоджень була заподіяна в приміщенні Бабушкінського РВ. Саме в сторожці було начебто зірвано нашивку із куртки та саме в сторожці співробітники поліції змушували її їсти. В той же час, матір`ю ОСОБА_9 - ОСОБА_6 було долучено стенограму допиту свідка ОСОБА_15 який в судовому засіданні повідомив, що начебто бачив як ОСОБА_9 співробітники поліції змушували їсти нашивку із куртки, саме змушування відбувалось в приміщенні Бабушкінського РВ, однак свідок ОСОБА_16 ні по яку сторожу не розповідає. Допитані як свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вказують, що ОСОБА_9 не заходив ні до якої сторожким розташованої на території кладовища, а сидів на лавочці, що була розташована на території цвинтаря. Слідчі дії саме з ними проводились в самій сторожці без участі ОСОБА_9 . Внаслідок чого у відношенні свідка ОСОБА_15 відповідно до ст.ст. 40, 214, 216, 218 КПК України були направлені матеріали до СВ Шевченківського ВП ДВП НП України для вирішення питання щодо притягнення свідка ОСОБА_15 до кримінальної відповідальності за ст.384 КК України. В той же час під час досудового розслідуванням проводився огляд лавки, де відповідно до протоколу огляду на самій лавці нічого виявлено не було. Щодо наданих показів ОСОБА_9 в частині заподіяння йому тілесних ушкоджень співробітниками поліції, то до даних показів з урахуванням зібраних вже доказів по кримінальному провадженню слід віднестись критично, так як слідство вважає, що ОСОБА_9 намагається уникнути передбаченої відповідальності.

Тобто на даний час слідством доведено, що самий механізм заподіяння тілесних ушкоджень на який вказує заявник не має документального підтвердження, спростовуються висновками експертиз та показами свідків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

На підставі ч. 3 ст. 284 КПК України, слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається у тому числі з мотивувальної частини, яка повинна містити: відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Аналізуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що вимоги даних норм закону слідчим при винесені оскаржуваної постанови порушені не були, а прийняте ним рішення обґрунтовано належним чином, оскільки винесено за результатами здійснення досудового розслідування, в ході якого було проведено повну та всебічну перевірку фактів, які стосувалися обставин, викладених у заяві щодо побиття ОСОБА_9 співробітниками Бабушкінського РВ. Таким чином, висновок слідчого щодо відсутності складу кримінального правопорушення в діях співробітниками ОСОБА_17 , є обґрунтованим.

Крім цього, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, слід також зазначити, що слідчим під час досудового розслідування було здійснено всі процесуальні та слідчі дії, проведення яких є можливим та необхідним для об`єктивного, всебічного та неупередженого розслідування даного кримінального провадження, що дозволяє прийняти законне рішення за результатами проведеного досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, а також у зв`язку з необґрунтованістю доводів скаржника, які не знайшли свого підтвердження, як в ході досудового розслідування кримінального провадження №0001050, так і у судовому засіданні під час розгляду даної скарги, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 23 жовтня 2017 року про закриття даного кримінального провадження, слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 110, 284, 303, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 23 жовтня 2017 року про закриття кримінального провадження №0001050 відмовити.

Повний текст ухвали оголошений судом 07.11.2017 року о 09.15 год.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1