У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2018 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Під час судового засідання прокурорм заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у зв`язку із закінченням строку дії попередньої ухвали суду та у зв`язку з тим, що обсяг ризиків передбачених ст. 177 КПК України на теперішній час не зменшився , а обстаини, що викликають ці ризики не змінилися.
Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора та просив продовжити обвинуваченому дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 потрібно продовжити.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваного обвинуваченого залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного, шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби. Його може бути застосовано лише до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі
Згідно вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь.
Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, ОСОБА_5 , крім того раніше був засуджений за умисний злочин, іспитовий строк не сплинув, судимість за яке не знята і не погашена у встановленому законом порядку, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично мешкає за іншою адресою: АДРЕСА_2 , тому суд враховуючи кримінальне минуле обвинуваченого та його не стабільні соціальні зв`язки, приходить до переконання про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема існує вірогідність того, що в разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, обвинувачений може впливати на свідків кримінального правопорушення та потерпілого, спонукати їх відмовитись від своїх свідчень або змінити їх на його користь, а також може переховуватись від суду за для уникнення покарання у зв`язку з чим слід продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, суд дійшов до висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому залишати житло без дозволу прокурора або суду в період часу з 18 години 00 хвилин вечора до 09 години 00 хвилин ранку наступного дня.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 181, 331, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний у вигляді домашнього арешту - продовжити на строк 60 діб з 10.01.2018 року по 10 березня 2018 року включно, поклавши на нього наступні обов`язки:
1) прибувати по першому виклику до прокурора або суду;
2) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 без дозволу прокурора або суду в період часу з 18 години 00 хвилин вечора до 09 години 00 хвилин ранку наступного дня.
Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на Слов`янський ВП ГУ НП в Донецькій області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1