АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2124/17 Справа № 185/8599/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши 30 листопада 2017 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження №0002179 за апеляційною скаргою прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року, якою обвинувальний акт за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 304 КК України, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

В апеляції:

- прокурор, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування вказує що ухвала суду першої інстанції, є необґрунтованою та вказана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, посилається, що потерпілий у кримінальному провадженні відсутній, оскільки близьких родичів чи членів сім`ї вбитого ОСОБА_10 під час досудового розслідування не встановлено. В ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні від жодної особи не надходило заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Вказує на те, що відсутність у реєстрі матеріалах досудового розслідування даних про реалізацію обвинуваченого права на захист, а саме відсутність даних про залучення захисника, є безпідставним оскільки не впливає на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КК України. Зазначає також, що в повернутому обвинувальному акті містяться посилання на висновок судової-медичної експертизи не як на доказ, що підтверджує вину обвинуваченого, а як спосіб встановлення тілесних ушкоджень і їх перелік, що є невід`ємною частиною «суттєвих обставин».

На апеляційну скаргу прокурора обвинувачений 24.11.2017 року подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, просив у задоволенні скарги відмовити, вказав, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою і законною. Обвинувачений в своїх запереченнях наголосив, що у померлого є опікун, це свідок ОСОБА_11 , а також, що процесуальні дії відбувалися на досудовому розслідуванні, зокрема слідчі експерименти без участі його захисника, який постійно хворів і ніякої правової допомоги йому не здійснював, вважає що порушено було його право на захист.

Згідно обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст.115, ч. 1 ст. 304 КК України.

У підготовчому судовому засіданні, суд першої інстанції обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , повернув прокурору, як такий, що не відповідає вимогам закону, а саме ст.ст. 2,7, ч.6 ст. 9, ст.ст. 21,22, ч.4 ст. 291 КПК України, що визначено колегією суддів істотним порушенням вимог КПК України, яке фактично нівелює принципи безсторонності, об`єктивності та неупередженості суду до початку судового розгляду на підставі обвинувального акту.

За висновком суду першої інстанції визначені порушення унеможливлюють призначення судового розгляду без надання належних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, які покладені на суд згідно ст. 22 КПК України, що тягне за собою безумовне повернення обвинувального акту.

Вислухавши думку прокурора, яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити та заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 , думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували як проти апеляційної скарги прокурора так і заявленого ним клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що принесена апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 291 КПК України, визначено вичерпний перелік відомостей, які повинні міститься обвинувальному акті, який перевіряється судом у підготовчому судовому засіданні для вирішення питання щодо можливості призначення судового розгляду.

Судом першої інстанції встановлено, що в обвинувальному акті і в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні будь-які відомості про потерпілого, як і відсутні в даному реєстрі дані, що слідчі процесуальні дії відносно підозрюваного ОСОБА_12 проводилися за участі захисника, що є порушенням його права на захист, із чого судом зроблено висновок про неможливість призначення судового розгляду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки він відповідає фактичним обставинам, і встановленні недоліки обвинувального акту перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

У даному випадку участь захисника з моменту набуття особою статусу підозрюваного відповідно до вимог ч.1 ст. 52 КПК України є обов`язковою і ігнорування його участі на досудовому розслідуванні є істотним порушенням кримінального процесуального закону і суттєвою перешкодою призначення судового розгляду, оскільки даний недолік не може бути виправлений наданням обвинуваченому юридичної допомоги пізніше, ні змагальним характером подальшого провадження. Така правова позиція закріплена в Рішенні Європейського Суду з прав людини від 27 листопада 2008 року у справі «Салдуз проти Туреччини»( п.58), на яке справедливо і об`єктивно посилався в оскаржуваній ухвалі і суд першої інстанції.

Колегія суддів, також погоджується і з зауваженням суду першої інстанції на наявність викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті де міститься посилання на докази, які є в розпорядженні органу досудового розслідування, що суперечить вимогам ч.4 ст. 291 КПК України.

Кримінальним процесуальним законом передбачено, що після закінчення досудового розслідування, до суду передається обвинувальний акт, до якого додається реєстр матеріалів досудового розслідування, та інші, передбачені ст. 291 КПК України документи.

Цим же Законом, до повноважень суду першої інстанції, віднесено прийняття рішення під час підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, а саме ст. 291 КПК України.

На думку колегії суддів суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, згідно із якою визначаються вимоги, які ставляться до обвинувального акту.

На думку колегії суддів, рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору не суперечить вимогам закону, є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, а обставини які є підставою для повернення, позбавляють можливості суд першої інстанції належним чином провести судове засідання і прийняти судове рішення.

Таким чином, невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд в подальшому розглянути кримінальне провадження по суті та прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Разом з тим, при апеляційному розгляді прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу в виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Розглядаючи дане питання, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, а ризики, передбачені п.п.1, 3 ст.177 КПК України, які існували під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не зменшились та існують на даний час, та приймаючи до уваги, що термін продовження тримання під вартою спливає, тому колегія суддів, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Керуючись ст.ст. 331, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 304 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України залишити без змін.

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 304 КК України до 15 січня 2018 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді :

_______________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_13 ОСОБА_4