Справа № 355/100/18
Кримінальне провадження № 1-кп/355/48/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" березня 2018 р. Баришівський районний суду Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
законного представника неповнолітньої ОСОБА_6
ст. інспектора ювенальної превенції ОСОБА_7
представника служби в справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Березанської міської ради ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ярешки Баришівського району, Київської області, українки, громадянки України, проживає АДРЕСА_1 навчається на першому курсі Березанського професійного аграрного ліцею, не заміжня, раніше не судима,

в скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

суд визнав доведеним, що 03 січня 2018 року близько 00 год.05 хв. неповнолітня ОСОБА_5 перебуваючи в будинку своєї бабусі ОСОБА_10 , по АДРЕСА_2 в одній із кімнат на холодильнику помітила мобільний телефон марки « S-TELL» модель М458, який залишив на зарядку ОСОБА_9 і в неї виник умисел на заволодіння вищевказаним телефоном.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправність своїх дій, впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, помістила телефон до кишені свого верхнього одягу і з викраденим зникла з місця події, тим самим маючи змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Згідно висновку експерта № 122-4/21 від 24.01.2018 року ринкова вартість мобільного телефону марки « S-TELL» модель М458, станом на 03.01.2918 року могла становити 1000,00 грн.

Таким чином, своїми протиправними діями, ОСОБА_5 заподіяла потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду за суму 1000 ( одна тисяча) грн.

Висновки суду про винність ОСОБА_5 в скоєному грунтується на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи.

Так, допитана в судовому засіданні в якості обвинуваченої ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому діянні визнала повністю пояснивши, що 03.01.2018 року вона, не усвідомлюючи, що вчиняє протиправне діяння, таємно заволоділа мобільним телефоном свого рідного дядька ОСОБА_9 .

Свою провину у скоєному визнає у повному обсязі, усвідомлює протиправність своїх дій та просить суворо не карати, оскільки вона щиро жалкує в скоєному та зробила для себе належні висновки.
Допитана в судовому засіданні законний представник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_6 пояснила, що збиток потерпілому відшкодовано у повному обсязі шляхом повернення майна, просить вибачення за дії своєї доньки.
Окрім показів обвинуваченої ОСОБА_5 в скоєному, її винність в інкримінованому діянні підтверджується показами потерпілого, свідків, іншими матеріалами даної справи.
Так, допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_9 суду пояснив, що 02 січня 2018 року він, перебуваючи за місцем свого проживання за адресом АДРЕСА_2 близько 24-ї год. поставив на зарядку свій мобільний телефон марки « S-TELL» модель М458.

03 січня 2018 року проснувшись близько 5-їгод ранку виявив відсутність свого телефону запідозривши в його крадіжці свою племінницю ОСОБА_5

Намагаючись повернути свій телефон, він неодноразово телефонував до ОСОБА_11 , проте остання не відповідала на його дзвінки, а тому, 04 січня 2018 року повідомив про викрадення телефонну у відділення поліції.

На даний момент телефон йому повернутий і жодних претензій до ОСОБА_5 він не має.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 суду пояснив, що ОСОБА_13 є його племінницею. 02 січня 2018 року вони разом повечеряли та близько 24-ї години полягали спати. Біля 5-ї години ранку він проснувся від того, що його рідний брат ОСОБА_9 шукає по хаті свій мобільний телефон, який звечора поставив на зарядку. Пересвідчившись, що телефон відсутній, а також в будинку відсутня ОСОБА_13 , вони неодноразово намагалися зв`язатися з нею по телефону, однак остання на телефонні дзвінки не відповідала.

Згодом дізнався, що крадіжку телефону у брата здійснила ОСОБА_11 , про що йому важко в це повірити, оскільки остання ніколи не була схильної до таких дій.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_13 , це її рідна онука. Про те, що вона скоїла крадіжку телефону у її сина, їй стало відомо 04 січня 2018 року. Це її дуже засмутило, оскільки онука ніколи нічого не брала без дозволу.
Окрім показів потерпілого, свідків, винність ОСОБА_5 в скоєнні протиправного діяння підтверджується матеріалами даної справи, а саме:
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.01.2018 року ;

-витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.01.2018 року відповідно до якого 03.01.2018 року ОСОБА_5 шляхом вільного доступу здійснила крадіжку мобільного телефону, який належав ОСОБА_9 ;
-протоколом огляду місця події від 22.01.2018 року з фототаблицями до нього;

-заявою ОСОБА_5 про добровільну видачу працівникам поліції викраденого мобільного телефону;

-протоколом огляду предметів, речей від 23.01.2018 року відповідно до якого, предметом огляду є телефон марки « S-TELL» модель М458;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 31.01.2018 року ;

-висновком експерта від 24.01.2018 року № 12-4/21 відповідно до якого, ринкова вартість мобільного телефону телефон марки « S-TELL» модель М458 станом на 03.01.2018 року за умови використання його за призначенням могла становити 1000,00 ( одну тисячку грн).

Таким чином, сукупність приведених в судовому засіданні доказів, їх оцінка переконують суд, що винність обвинуваченої ОСОБА_5 в таємному викрадені чужого майна повністю доведеною, а тому кваліфікує її злочинні дії за ч. 1 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про звільнення обвинуваченої від покарання із застосуванням до неї примусових заходів виховного характеру.

Обгрунтовуючи своє клопотання захисник зазначає, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого винність ОСОБА_5 повністю доведена, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середнього ступеня тяжкості. Сама обвинувачена щиро розкаюється в скоєному, навчається на першому курсі Березанського ліцею де її позитивно характеризують, проживає разом із матір`ю та сестрою і за місцем проживання також характеризується позитивно, позитивно характеризується за місцем проживання, її дії не потягли за собою значних наслідків, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Посилаючись на норми кримінального та кримінального процесуального законодавства, яке регулює розгляд справ про злочини, вчинені неповнолітніми, вимоги постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16 квітня 2004 року № 5 та Міжнародний договір від 29 листопада 1985 року, що стосується здійснення правосуддя неповнолітніх ( « Пекінські правила»), вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченої кримінального покарання, а обмежитися примусовими заходами виховного характеру у вигляді застереження, передати неповнолітню під нагляд матері та обмежити дозвілля строком на один рік.

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_6 підтримала клопотання захисника та просить передати дочку під її нагляд вважаючи, що даний виховний захід повністю відповідає вимогам закону.

Прокурор Баришівського відділення Бориспільської місцевої прокуратури проти задоволення клопотання заперечує вважаючи, що ОСОБА_14 повинно бути призначене покарання.

Таку ж позицію підтримала і представник ювенальної превенції Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ОСОБА_7 .

Представник служби в справах дітей Березанської міської ради вважає за можливе не призначати неповнолітній ОСОБА_5 покарання, а обмежитися примусовими заходами виховного характеру.

Розглянувши заявлене клопотання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середнього ступеня тяжкості. Сама обвинувачена щиро розкаюється в скоєному, а її подальша поведінка переконують суд, що на момент постановлення вироку, обвинувачена не потребує покарання і до неї можливо застосувати примусові заходи виховного характеру.

Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду.
При цьому, під звільненням від покарання із застосуванням заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного санкцією статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому.
Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру, відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині, керуючись ст. 105 КК України, звільняє його від покарання, без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Застосування примусового заходу виховного характеру передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, а саме передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання, містить перелік осіб, яким передається неповнолітній для застосування посиленого виховного впливу, яких суд повинен попередньо перевірити на їх спроможність забезпечити такий вплив. Тобто, судом має бути чітко вказано в резолютивній частині вироку особу чи колектив, якому передається неповнолітній.
Судом встановлено, що у неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 стосунки з матір`ю довірливі, безконфліктні, вона допомагає їй у веденні домашнього господарства. Мати знає про її коло спілкування, проблеми, які виникали під час навчання доньки у ліцеї та таку особливість характеру як неврівноваженість. Факт здійснення нею контролю над донькою підтверджується характеристикою практичного психолога Державного навчального закладу « Березанський профкесіййний аграрний ліцей». Також, мати піклується про дозвілля та відпочинок дочки і не заперечує щодо здійснення нею контролю за нею.
Обвинувачена ОСОБА_5 теж не заперечує проти передачі її під нагляд матері ОСОБА_6 вважаючи, що саме вона здатна справити позитивний вплив на неї та має можливості для здійснення відповідних виховних заходів.
Таким чином, беручи до уваги вище зазначене, суд вважає необхідним передати неповнолітню ОСОБА_5 під нагляд матері ОСОБА_6 строком на один рік з моменту набрання вироком законної сили.
Окрім того, суд вваажає за необхідне обмежити ОСОБА_5 дозвілля, а саме обмеження перебування поза домівкою із 23 год. до 6-ї год ранку наступного дня
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а саме: мобільний телефон марки « S-TELL» модель М458, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_9 використовувати за призначенням.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_5 у рамках даного кримінального провадження не застосовувався.
Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлявся.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу» проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 291 КПК у разі провадження експертизи під час досудового розслідування в обвинувальному акті, який передається до суду, обов`язково зазначаються відомості щодо розміру витрат на залучення експерта.

Згідно зі ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином суд вважає за необхідне стягнути із обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 429 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-371,373-376 КПК України, ст. 105 КК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_15 винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
На підставі ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_15 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передати її під нагляд законного представника матері ОСОБА_6 строком на один рік.
Обмежити ОСОБА_5 дозвілля, а саме обмеження перебування поза домівкою із 23 год. до 6-ї год ранку наступного дня.
Речовий доказ по справі мобільний телефон марки « S-TELL» модель М458, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_9 використовувати за призначенням.
Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати на залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи на користь держави в розмірі 429 (чотириста тридцять дев`ять ) грн. (Банк ГУДСКУ у Київській області р/р 0016, МФО 821018, УДК в Київській області одержувач УК у Баришівському районі смт. Баришівка 24060300 ).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Баришівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_1