Код суду 233 Справа № 233/4163/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника СДД ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000962 від 09 серпня 2017 року) за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, учня 9 класу Костянтинівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 32 Донецької обласної ради, не одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_7 29 липня 2017 року, приблизно о 06.00 год., проходив біля сараїв, розташованих навпроти багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , де побачив сарай, на якому знаходився навісний замок у незачиненому стані, і в цей час у нього виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна. Негайно реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 у вищевказаний час зняв вказаний замок з дверей сараю, розташованого навпроти багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , звідки діючи умисно, таємно, із корисливих мотивів, з проникненням в інше сховище, викрав чуже майно, що належить ОСОБА_9 , а саме велосипед «Турист», вартістю 1041,25 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на вищевказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінального правопорушення за цим вироком визнав та пояснив, що 29 липня 2017 року приблизно о 06.00 год. він проходив біля сараїв, що знаходяться навпроти буд. АДРЕСА_2 , та звернув увагу, що на одному із сараїв навісний замок не зачинений, у зв`язку з чим він зайшов до даного сараю і побачив велосипед, який забрав і направився додому. Потім цей велосипед він віддав співробітникам поліції. Розуміє, що вчинив крадіжку чужого майна, що є протизаконним. З вартістю викраденого згоден. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, підтвердив повністю. У скоєному щиро розкаявся.
Свої пояснення обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив при проведенні з його участю слідчого експерименту 22 серпня 2017 року.

Суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_7 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які враховує та бере до уваги:

- протокол огляду місця події від 09 серпня 2017 року, у ході якого було оглянуто приміщення сараю, розташованого навпроти будинку АДРЕСА_2 , та зафіксовано обстановку на місці вчинення злочину;

- протокол огляду від 09 серпня 2017 року, у ході якого було оглянуто наданий ОСОБА_7 велосипед «Турист» та вилучено останній до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області;

- протокол огляду від 11 серпня 2017 року, у ході якого за участю потерпілого ОСОБА_9 було оглянуто вилучений у ОСОБА_7 велосипед «Турист» і який потерпілій впізнав як належний йому;

- висновок судової товарознавчої експертизи № 2/20-679 від 18 серпня 2017 року, відповідно до якого ринкова вартість велосипеда марки «ХВЗ» моделі «Турист» станом на 29 липня 2017 року могла становити 1041,25 грн.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 1005 від 28 серпня 2017 року, ОСОБА_7 знаходить легку розумову відсталість з поведінковими порушеннями, що потребують лікувальних заходів. За психічним станом в момент скоєння правопорушення не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст. 20 КК України. У ОСОБА_7 присутні ознаки психологічного недорозвитку, прямо і безпосередньо пов`язаного з основним психічним діагнозом. Будь-яких виражених індивідуально-психологічних особливостей, що суттєво впливають на поведінку ОСОБА_7 не знайдено. З урахуванням вказаного психологічного недорозвитку, індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_7 він не може достатньою мірою вірно розуміти характер і значення своїх дій, у тому числі і протиправних, не може критично їх оцінювати і передбачати їх наслідки. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно з ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Враховуючи викладене, суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за даним вироком повністю доведена і кваліфікує його дії за ч.3 ст. 185 КК України, так як він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше сховище.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.

ОСОБА_7 раніше не судимий; перебуває під наглядом у лікаря психіатра з 2012 року з діагнозом: легка розумова відсталість з поведінковими порушеннями; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; на обліку у лікаря фтизіатра не знаходиться; за місцем навчання та проживання характеризується посередньо; у скоєному щиро розкаявся; вчинив злочин будучи неповнолітнім.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд вважає щире каяття в скоєному; вчинення злочину неповнолітнім.

Суд враховує досудову доповідь органу пробації щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, з якої вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький та виправлення обвинуваченого можливо без позбавлення волі на певний строк.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, щирого каяття і його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, висновку органу пробації, можливо без ізоляції від суспільства, тому в силу ст.ст. 75, 104, 76 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням і покладенням спеціальних обмежень, вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно вимог ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії ,бездіяльність та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно ч.2 ст. 504 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч.1 ст. 20, ч.2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, даних щодо його особи та висновку судово-психіатричної експертизи, суд приходить до висновку про необхідність врахувати стан обмеженої осудності обвинуваченого як підставу для застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений.

Витрати на залучення експерта (проведення судової товарознавчої експертизи № 2/20-679 від 18 серпня 2017 року, - 296,61 грн.) у відповідності до ч.3 ст. 119 КПК України слід віднести на рахунок Державного бюджету України.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, -
у х в а л и в :
ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_7 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Захід забезпечення кримінального провадження засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

На підставі ст. 20 КК України застосувати до засудженого ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання засудженого.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати на залучення експерта (проведення судової товарознавчої експертизи № 2/20-679 від 18 серпня 2017 року, - 296,61 грн.) у відповідності до ч.3 ст. 119 КПК України віднести на рахунок Державного бюджету України.

Речовий доказ: велосипед «Турист», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_9 , - вважати повернутим за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя