Провадження № 1-кп/161/60/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000545 від 15 червня 2017 року та №0000885 від 14 вересня 2017 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, не працює, раніше судимий: 1) вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 грудня 2014 року за ч. 2 ст. 407 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.; 2) вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2016 року за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням дворічного іспитового строку,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 , 10 вересня 2015 року, близько 20 год. 00 хв., знаходячись в приміщенні будинку, що в АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, шляхом обману, який виразився у повідомленні завідомо неправдивої інформації ОСОБА_6 щодо наміру вирішити питання про звільнення з-під варти засудженого співмешканця останньої, заволодів грошовими коштами в сумі 7500 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім того, він же, 27 травня 2017 року, близько 11 год. 30 хв., проходячи по вул.. Ветеранів, що в с. Оздів Луцького району, повторно, переслідуючи корисливу зацікавленість та мету відкритого викрадення чужого майна, підійшовши до малолітнього ОСОБА_9 , 2004 р.н., шляхом ривка рукою, умисно відкрито викрав у нього планшет марки "Lenovo JT3-850M", вартість якого, згідно висновку експерта № 400 від 26 червня 2017 року, складає 4522 грн. 25 коп., чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на вищевказану суму.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні умисних дій, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство) та кваліфікує їх, як вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України.

Також, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, який виразився у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у вину у інкримінованих йому злочинах, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України не визнав та показав, що в 2015 році з ОСОБА_10 знайомим ще не був, а тільки познайомився з нею 12 січня 2016 році на хрестинах сина в ОСОБА_11 . При цьому, повністю заперечив той факт, що в вересні 2015 році він перебував в будинку ОСОБА_12 та вів розмови за гроші з ОСОБА_10 . Водночас, дійсно в 2016 році від ОСОБА_13 йому стало відомо, що співмешканець ОСОБА_14 перебуває в місцях позбавлення волі. Разом з цим, однозначно заперечив, що між ним і ОСОБА_14 велася розмова про гроші та стверджував, що будь яких грошових коштів у ОСОБА_15 він не брав і таких вона йому не передавала. Наголошував на тому, що свідчення його кума - ОСОБА_16 є неправдивими, оскільки в нього з останнім неприязні відносини, так як він засуджений за крадіжку його речей, зауваживши також, що той раніше проживав разом з ОСОБА_17 . Також показав, що він дійсно, 27 травня 2017 року, близько 11 год., вийшов на вулицю з свого будинку, що в с. Оздів Луцького району та пішов в магазин за хлібом. В той час до нього підійшла ОСОБА_18 , сусідка по будинку і запитала, чи не міг би він зайняти її гроші в сумі 4000 грн. На що він сказав, щоб ОСОБА_18 дала йому щось в замін, тоді вона сказала, що в неї є планшет. В той момент ОСОБА_18 винесла планшет на вулицю, на що він повідомив останній, що її планшет побуде у нього вдома до тих пір, поки вона не поверне гроші. Через деякий час він телефонував до ОСОБА_5 , щоб та повернула йому грошові кошти, однак вона не повертала. Тоді, 15 червня 2017 року, він продав планшет за 3800 грн., щоб повернути свої кошти. Вподальшому до нього зателефонувала його мама та повідомила, що до них прийшли працівники поліції та повідомляють, що нібито він викрав планшет у дитини. Стверджував, що планшету у дитини, а саме, ОСОБА_9 , він не забирав. Вважає, що ОСОБА_18 та її син його оговорюють, оскільки між їхніми сім`ями тривалий час неприязні відносини та вони постійно конфліктують.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому органами досудового розслідування злочинів, його винність у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Так, потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що 10 вересня 2015 року вона прийшла в гості до своїх кумів ОСОБА_13 та ОСОБА_19 той момент до них з її кумом ОСОБА_20 прийшов також і ОСОБА_3 . Тоді її співмешканця судили і він сидів в СІЗО. Про цю справу вона розповідала всім на той час присутнім. Також ОСОБА_21 почув, що в той час в неї були гроші, так як вона отримала їх нещодавно при народженні дитини. Тоді ОСОБА_21 почав розповідати, що має дуже багато знайомих, зокрема і знайомого суддю з м. Горохова та може вирішити дану справу, ще й почав набирати комусь по телефону і розмовляти про це, після чого сказав їй що для вирішення даного питання потрібні грошові кошти в сумі 10000 грн. Вона спочатку передала ОСОБА_22 - 6000 грн. вдома в ОСОБА_23 , вже на другий день, зняла з банкомату, що по вул. Червоного Хреста в м. Луцьку, грошові кошти в сумі 1500 грн., які знову передала останньому. В той момент, ОСОБА_21 їй також сказав, що він вже заклав своїх 100 доларів та вона ще йому буде їх винна. Вподальшому ОСОБА_3 повідомив їй, що передані нею грошові кошти він переслав судді на карточку і що через два тижні її співмешканця відпустять, на що вона повірила в слова обвинуваченого. Однак її співмешканця не відпускали, через місяць вона звернулась до ОСОБА_24 і він сказав, що гроші переслав судді. Її співмешканця відпустили лише в грудні 2015 року, оскільки згідно вироку суду йому дали 2 роки обмеження волі і він мав після того, як вирок набере законної сили, приступити до його відбування. З даного приводу до працівників поліції вона не зверталася, оскільки думала, що той все-таки поверне її гроші. Проте до неї у вересні 2017 року зателефонував слідчий та запитав чи була така подія, на що вона відповіла що так, тоді слідчий сказав їй, щоб вона написала заяву в поліцію. На даний час, шкода їй не відшкодована, при призначені покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Також, потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 27 травня 2017 року близько 12 год., її малолітній син ОСОБА_25 прийшов додому переляканий. В той момент вона відразу запитала у сина, що сталося, на що він відповів, що їх сусід ОСОБА_3 біг вулицею, біля їхнього дому, що в с. Оздів Луцького району та вихватив з його рук планшет і при цьому, ще висловився в його сторону нецензурною лайкою. Після того, вони почали телефонувати ОСОБА_3 , щоб той повернув планшет, на що останній не заперечував про відібрання планшету та повідомляв, що його поверне, однак так і не повертав. Вподальшому, обвинувачений повідомляв, що нібито планшет у нього викрали. Такі дзвінки з проханням ОСОБА_3 повернути планшет відбувалися до 15 червня 2017 року. Однак, надалі вона звернулася до працівників поліції. І як виявилося, що ОСОБА_3 продав її планшет. При цьому, ствердила, що підстав недовіряти своєму сину ОСОБА_26 у неї немає, так як він завжди каже їй правду і вона довіряє йому, оскільки він чемна дитина. Будь-яких боргів вона перед обвинуваченим немала. На даний час шкода відшкодована їй шляхом повернення планшета працівниками поліції. Будь - яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає. Щодо міри покарання у вирішенні цього питання покладається на розсуд суду.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_27 показав, що до нього в гості прийшла ОСОБА_28 , ОСОБА_3 з ОСОБА_20 , всі разом вони пили чай. Стверджував, що він був присутній під час розмови, яка відбувалася в нього на квартирі між ОСОБА_29 та ОСОБА_14 в його присутності та в присутності ОСОБА_30 . В ході якої ОСОБА_21 розповідав, що має багато знайомих і може допомогти скоротити строк співмешканцю ОСОБА_15 , так як він на той час перебував під вартою. Але ОСОБА_21 сказав ОСОБА_14 , що для вирішення даного питання потрібні грошові кошти. На що ОСОБА_28 погодилася, оскільки мала допомогу при народженні дитини, яку отримала нещодавно. Пізніше ОСОБА_28 йому розповідала, що передала гроші ОСОБА_3 , а її співмешканця так і не звільнили, гроші той не повернув.

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні показав, що восени 2015 року він був в гостях у ОСОБА_27 . В той час відбулася розмова між ОСОБА_29 та ОСОБА_14 , в ході якої, він сказав, що має багато знайомих і допоможе відкупити її співмешканця від тюрми, однак, для цього йому потрібно грошові кошти. На що, ОСОБА_28 погодилася дати йому гроші. Обвинувачений ОСОБА_3 хотів 10000 грн. Стверджує, що ОСОБА_14 заплатила обвинуваченому ОСОБА_22 грошові кошти в сумі 7500 грн. Оскільки на той час мала кошти, так як отримала їх при народженні дитини. Він був очевидцем того, як першу суму ОСОБА_14 передавала особисто в руки обвинуваченому на вулиці біля помешкання ОСОБА_32 вже на другий день, вони їздили до банкомату і там ОСОБА_14 мала доплатити ще кошти обвинуваченому. Разом з цим, він говорив ОСОБА_14 , що сумнівається в цьому, на що остання відповідала, що їй потрібно будь - як врятувати чоловіка від тюрми. Також зі слів ОСОБА_14 йому стало відомо, що її співмешканця так і не відпустили, а грошових коштів обвинувачений ОСОБА_3 так і не повернув.

Допитаний як свідок ОСОБА_33 показав суду, що обвинувачений ОСОБА_3 біля дому, що в с. Оздів Луцького району, заволодів у дитини ОСОБА_9 планшетом. Він неодноразово зустрічався з обвинуваченим та просив, щоб той повернув планшет, однак, останній планшет не так і повертав, хоча і не заперечував, що викрав його. Вказаний планшет був куплений меншому сину в подарунок. Вказав, на те, що планшет повернули їм вже працівники поліції.

В суді малолітній свідок ОСОБА_9 , в присутності його законного представника ОСОБА_5 та класного керівника ОСОБА_34 також показав, що в кінці весни, ближче до обіду, він вийшов з планшетом на вулицю, що в с. Оздів, Луцького району. В той момент до нього підбіг їхній сусід, обвинувачений ОСОБА_3 та вирвав з його рук планшет марки "Lenovo", при цьому, ще й висловився нецензурно. Тоді він злякався та побіг додому, розказав все мамі. Його мама розбиралася з приводу даної події із його сусідом, на даний час планшет йому повернуто.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_35 показав, що ОСОБА_21 та Вигулінські являються сусідами, між ними постійні конфлікти та неприязні відносини. Ствердив, що він був очевидцем того, що наступного дня після святкування свята дня села в 2017 році, чув розмову, яка відбувалася між ОСОБА_29 та ОСОБА_36 про грошові кошти. ОСОБА_21 говорив про грошові кошти в сумі 10000 грн. та мав якийсь предмет в руках.

Крім цього, винність ОСОБА_3 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні.

Зокрема, протоколом огляду місця події від 16 червня 2017 року, відповідно до якого слідчим проведено огляд планшета марки "Lenovo JT3-850M", на якому виявлено, що на задньому склі екрану планшету наявні незначні пошкодження у вигляді тріщин та відшарувань, та такий вилучено у ОСОБА_37 .

Разом з тим, протоколом огляду предмету від 27 червня 2017 року, відповідно до якого слідчим проведено огляд планшета марки "Lenovo JT3-850M", за участю потерпілої ОСОБА_5 , який попередньо вилучено, та його передано під розписку на відповідальне зберігання останній, у зв`язку із визнанням його постановою речовим доказом від 16 червня 2017 року.

Окрім того, дослідженими в судовому засіданні висновок судової товарознавчої експертизи № 400 від 26 червня 2017 року, з якого слідує, що ринкова вартість наданого на дослідження планшета марки "Lenovo" моделі "JTЗ 850М" станом на 27 травня 2017 року складала 4522 грн. 25 коп.

В судовому засіданні перевірялись показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він 27 травня 2017 року, близько 11 год. 30 хв. по вул. Ветеранів, що в с.Оздів Луцького району не заволодівав відкрито планшетом марки "Lenovo JT3-850M" у малолітнього ОСОБА_9 , а також те, що він 10 вересня 2015 року, близько 20 год. 00 хв., жодних розмов про гроші з ОСОБА_6 не вів та не заволодівав у останньої грошовими коштами шляхом обману в сумі 7500 грн..

Однак, дані показання обвинуваченого ОСОБА_3 не знайшли свого належного підтвердження в суді, при цьому, його ж показання спростовуються дослідженими в судовому засіданні іншими письмовими доказами, зокрема, протоколом огляду місця події від 16 червня 2017 року, протоколом огляду предмету від 27 червня 2017 року, висновком експерта та показаннями допитаних в суді потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які беззастережно ствердили про обставини заволодіння належними їм коштами та планшетом обвинуваченим ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_38 та малолітнього свідка ОСОБА_9 , які також підтвердили безспірно обставини про факт відкритого викрадення планшету, свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_16 , які однозначно ствердили про обставини шахрайства вчиненого щодо ОСОБА_6 , а тому на думку суду вони є правдивими і узгоджуються із іншими доказами у кримінальному провадженні та суд покладає їх в основу обвинувального вироку.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого та злочину невеликої тяжкості, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.

Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує відомості про його стан здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, його молодий вік, дані про вчинення нового злочину під час іспитового строку за попереднім вироком, інформацію про те, що останній не працює та суспільно корисною працею не займається, відомості про те, що збитки завдані потерпілій ОСОБА_5 відшкодовано, шляхом повернення майна працівниками поліції, а потерпілій ОСОБА_6 не відшкодовано взагалі, також думки потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо призначення покарання обвинуваченому, які у вирішенні даного питання покладались на розсуд суду.
З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкції частин статей, за якими його засуджується, та на підставі вимог ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а також на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно йому до відбуття визначає покарання у виді позбавлення волі, яке не можливе без ізоляції від суспільства

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст.ст. 100, 122 КПК України суд вирішує долю речових доказів та приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення товарознавчої експертизи, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі.

Крім того, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 до відбуття визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2016 року, та остаточно ОСОБА_3 до відбуття визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 термін перебування під вартою з 06 липня 2017 року по 08 лютого 2018 року включно.

Речові докази: планшет марки "Lenovo JT3-850M" - залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення товарознавчої експертизи в сумі 494 (чотириста дев`яносто чотири) грн. 35 коп.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці до 24 червня 2018 року включно.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки: прибувати на виклики до суду за першою вимогою; цілодобово не відлучатися з місця зареєстрованого проживання - АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон чи інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Вирок суду в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 передати для виконання відділу Національної поліції за місцем його проживання АДРЕСА_1 .

Згідно до вимог ч. 4 ст. 181 КПК України орган Національної поліції зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1