Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
279/909/17
1-кс/279/203/18

У Х В А Л А
іменем України
19 лютого 2018 року
В С Т А Н О В И В:
Заявник як власник арештованого майна автомобіля марки ГАЗ-3302 р.н.з. НОМЕР_1 , звернулась з клопотанням про скасування арешту вказаного майна, який було накладено ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.11.2016 року.
Вказала, що являється власником транспортного засобу, який було вилучено та арештовано в рамках кримінального провадження більше року тому.
Вона являється власником майна, має потребу у його використанні, майно зберігається в неналежних умовах. Просила накладений арешт скасувати.
Дослідивши матеріали скарги, судового провадження №1-кс/279/1098/16, встановлено наступне:
Заявник являється власником транспортного засобу, на який ухвалою від 08.11.2016 року було накладено арешт. В даний час транспортний засіб знаходиться в розпорядженні органу досудового розслідування. Заявник статусу учасника провадження не має. Слідчий в судове засідання не прибув, необхідність подальшого застосування арешту не довів, доказів причетності власника арештованого майна до злочину за ст.185 ч.1 КК України, який розслідується, не надав.
Відповідно до положень ст.100,ч.1 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Арешт майна) КПК України.
На час розгляду клопотання досудове розслідування не завершено, рішення щодо речових доказів не прийнято.
Згідно ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю або частково, якщо учасник провадження доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Суд прийшов до висновку, що, органом досудового розслідування не доведено, що існує потреба в подальшому застосуванні арешту належного заявникові майна.
Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує суди на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98.)
Враховуючи вищевказане, клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.174 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.
Арешт на автомобіль марки ГАЗ-3302 р.н.з. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.11.2016 року, скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .
Копія згідно оригіналу