В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захистника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження №0000554 від 26.04.2014 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чоп, угорця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 не працюючого, раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2014 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань та з метою заволодіння чужим майном, залізши на горище господарського приміщення, що розташоване в АДРЕСА_3 , та яке належить гр. ОСОБА_6 , звідки скоїв крадіжку 3-х металевих листів у формі шиферу, після чого поніс їх до гр. ОСОБА_7 яку попрохав їх продати, не кажучи останній, що вони викрадені, які вона в подальшому продала за 30 гривень.

Згідно висновку експерта № 23/266 від 20 травня 2014 року, початкова вартість одного металевого листа у формі шиферу розміром 07x2 метри 0,50 мм. Станом цін на 24 квітня 2014 року може становити 69,00 гривень.

В результаті чого своїми діями гр. ОСОБА_5 спричинив матеріальні збитки гр. ОСОБА_8 , на загальну суму 207 грн.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники судового провадження правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності їх позиції немає, суд, розяснивши обвинуваченому та іншим учасникам кримінального провадження, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, в порядку ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_5 і дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого документів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в якому його обвинувачують, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому. Просив суд звільнити його від відбування покарання на підставі закону про амністію, оскільки має на утриманні 4 неповнолітніх дітей.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.Цвільного позову не заявив.

Суд, оцінивши кожен із доказів по справі, вважаючи їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємоповязаними по справі, кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна вчинене повторно (крадіжка).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри та виду покарання на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, обставини, що помякшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_5 має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у вигляді позбавлення волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнивши його від відбування покарання, оскільки він має на утриманні неповнолітніх дітей.

Прокурор судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2016 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Законупоширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили : підлягають особи,які на момент вчиненнязлочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, уперше вчинив кримінальне правопорушення, яке не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України.

Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 24.04.2014 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненному, повністю відшкодував завдану шкоду, шляхом повернення викраденого.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме: що в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по справі вартість проведеної по справі товарознавчої експертизи у розмірі 307,45 грн. стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбалення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі п.«в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнити покарання без застосування ч.1 ст.71 ККУ.

Вирок суду від 14.11.2013 року виконувати окремо.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по справі вартість проведеної по справі товарознавчої експертизи у розмірі 307,45 стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд -протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1