АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/302/18 Справа № 195/1566/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2018 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши 09 січня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, кримінальне провадження №0000207 за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_11 , який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Стрюківка Томаківського району Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
В апеляції :
- прокурор просить вирок суду змінити, зазначити у вступній частині вироку номер кримінального провадження - №0000207. Зазначити в мотивувальній частині обвинувального вироку про наявність або відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Виключити з резолютивної частини обвинувального вироку посилання на продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Також зазначити в резолютивній частині обвинувального вироку порядок отримання копій вироку. В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що не оспорюючи доведеності вини засудженого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, вирок суду є незаконним і підлягає зміні у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону. Вказує, всупереч п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку не зазначено обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_7 , не зазначено номер кримінального провадження. Посилається на порушення судом першої інстанції вимог ч. 6 ст. 181 та п. 2 ч. 4 ст. 374 КК України.
Цим вироком, дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена за попередньою змовою групою осіб, вчинена повторно та визнано останнього винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, і призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 10 450 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 13 500 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 14 500 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
Долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог закону.
Цим вироком, ОСОБА_7 , визнано винними та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

ОСОБА_7 в денний час доби, разом із невстановленими особами, яких в ході досудового розслідування встановити не вдалося можливим, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, на автомобілі - малотоннажному фургоні марки «Renault» моделі «Маster» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_7 , прибув на пасовища, розташовані на території Томаківського району Дніпропетровської області, де будучи впевненим, що їх спільні злочинні дії ніхто не бачить, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання:
-24.04.2015 року прибув на пасовище, розташоване поблизу вул. Привокзальна та вул. Робоча в с. Мирове Томаківського району Дніпропетровської області, де шляхом вільного доступу викрали одну корову вагою приблизно 550 кг., вартістю 19 гривень за 1 кг., яка належала ОСОБА_9 , після чого з викраденим з місця скоєння злочину зникли на вищевказаному автомобілі, спричинивши тим самим останньому матеріальну шкоду на суму 10 450 гривень;
-03.08.2015 року прибув на пасовище, розташоване поблизу с. Олександрівка Томаківського району Дніпропетровської області, де шляхом вільного доступу викрали одну теличку вагою приблизно 500 кг., вартістю 29 гривень за 1 кг., яка належала ОСОБА_12 , після чого з викраденим з місця скоєння злочину зникли на вищевказаному автомобілі, спричинивши тим самим останній матеріальну шкоду на суму 14 500 гривень;
-15.08.2015 року прибув на пасовище, розташоване поблизу с. Сергіївка Томаківського району Дніпропетровської області, де шляхом вільного доступу викрали одного бичка вагою приблизно 500 кг., вартістю 27 гривень за 1 кг., який належав ОСОБА_10 , після чого з викраденим з місця скоєння злочину зникли на вищевказаному автомобілі, спричинивши тим самим потерпілому матеріальну шкоду на суму 13 500 гривень;
-16.08.2015 року прибув на пасовище, розташоване поблизу с. Михайлівка Томаківського району Дніпропетровської області, де шляхом вільного доступу викрали одну корову вагою 402 кг., вартістю 27 гривень за 1 кг., яка належить ОСОБА_13 , після чого з викраденим з місця скоєння злочину зникли на вищевказаному автомобілі, спричинивши тим самим останній матеріальну шкоду на суму 10 854 гривень;
-23.08.2015 року прибув на пасовище, розташоване поблизу вул. Лугової в с. Іллінка Томаківського району Дніпропетровської області, де шляхом вільного доступу викрали двох корів вагою 470 кг. та 497 кг. відповідно, вартістю 27 гривень за 1 кг., які належать ОСОБА_14 , після чого з викраденим з місця скоєння злочину зникли на вищевказаному автомобілі, спричинивши тим самим останній матеріальну шкоду на загальну суму 26 109 гривень;
-25.08.2015 року прибув на пасовище, розташоване поблизу вул. Садової в смт. Томаківка Дніпропетровської області, де шляхом вільного доступу викрали одного бичка вагою 320 кг., вартістю 23 гривні за 1 кг., який належить ОСОБА_15 , після чого з викраденим з місця скоєння злочину зникли на вищевказаному автомобілі, спричинивши тим самим останньому матеріальну шкоду на суму 7 360 гривень.
Вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора тільки в частині внесення змін щодо зазначення номеру кримінального провадження, в решті вимог апеляцію не підтримав, обвинуваченого, який відмовився від своєї апеляційної скарги, та просив застосувати до нього положення Закону України «Про застосування амністії у 2016 році», думку і позицію його захисника, який підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_7 . Закону про амністію, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції прокурора і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції відмовився від своєї апеляційної скарги, та висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Дії ОСОБА_16 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинена за попередньою змовою групою осіб, вчинена повторно.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Обґрунтованість судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зазначені у ст. 91 КПК обставини повинні бути підтвердженні показаннями, речовими доказами, документами, висновками експертів.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів, вважає безпідставними, оскільки не зазначення у вироку номеру кримінального провадження, хоча і має місце, однак дана обставина не вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою зміну судового рішення, і зауважує, що дана описка може бути виправлена в порядку, передбаченому ст.379 КПК України.
Доводи прокурора в апеляційній скарзі, стосовно того, що мотивувальній частині вироку не зазначено про наявність або відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, є необґрунтованими та безпідставними і такими, що не заслуговують на увагу.
Так, згідно вироку, суд першої інстанції, не встановив наявність як обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, так і обставин, що його пом`якшують, а тому сам факт не зазначення судом даної обставини у вироку не є істотним порушенням і не тягне за собою зміну або скасування вироку, бо це має формальний характер, не є суттєвим і не може вважатися таким, що вплинуло на законність і обґрунтованість ухвалення судового рішення.
Щодо доводів, прокурора, про виключення з резолютивної частини обвинувального вироку посилання на продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а також щодо його вимоги про зазначення в резолютивній частині обвинувального вироку порядок отримання копій вироку, є також необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, а саме про скасування, зміну чи продовження запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_7 , з мотивів, наведених в апеляційній скарзі прокурора.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим, вирок суду ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального та процесуального закону і на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Вирішуючи питання про задоволення клопотання обвинуваченого про застосування до останнього положень п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів апеляційної інстанції приходить до наступного.
Так, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 №1810-VIII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно (ст.13 вказаного Закону).
Так, відповідно до п."в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних із позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 амністії, передбачених ст.4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась, проти застосування до нього вказаного Закону обвинувачений не заперечує і наполягає на цьому.
Приймаючи до уваги, що до клопотання про застосування Закону України «Про застосування амністії у 2016 році» обвинуваченим було надано копії свідоцтва про народження ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_2 , де їх батьком є обвинувачений ОСОБА_7 та довідку зі служби у справах дітей Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 05.01.2018 року № 4, стосовно того, що у ОСОБА_7 перебуває на утриманні неповнолітня дитина ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що також підтверджує факт наявності у ОСОБА_7 дітей і, що він не є особою, який позбавлений відносно неї батьківських прав, тому колегія суддів вважає, що на обвинуваченого поширюється дія п. «в» ст.. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", як на особу, що не позбавлений батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Керуючись п. «в» ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", ст.ст. 85, 86 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 , який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення.
Вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році» задовольнити.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 року», звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від основного покарання, за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4