Справа № 308/9223/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника володільця майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000050 - слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області старшого радника юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом прокуратури Закарпатської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000050 від 22.03.2016 про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст.27, ч.4 ст.368, ч.4 ст.369 КК України. У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , будучи помічником на громадських засадах народного депутата України ОСОБА_8 , використовуючи корупційні зв`язки, у травні 2017 року отримав неправомірну вигоду в розмірі понад 150 тис. грн. від ОСОБА_5 , за сприяння у вирішенні питань щодо підготовки та надання депутатських запитів та скарг від імені народного депутата ОСОБА_9 на адреси правоохоронних органів в інтересах гр. ОСОБА_5 з метою створення впливу, тиску на органи слідства та уникнення кримінальної відповідальності останнім, в підтвердження чого є наявні матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Таким чином, на даний час встановлені достатні обставини, які свідчать про наявність у діях ОСОБА_5 ознак злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище.
14.09.2017 року під час обшуку у будинку за місцем проживання ОСОБА_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово вилучено наступні речі: фотокопія листа від 08.06.2017 року за підписом Міністра Внутрішніх Справ України ОСОБА_10 на ім`я народного депутата України ОСОБА_9 щодо розгляду звернення ОСОБА_11 на 1 арк.; лист ОСОБА_5 від 30.06.2017 року на адресу НАЗК щодо досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000050 та №0000019 на 2 арк.; акт № 91-18/119/17 від 07.07.2017 року, складений в НАЗК про виявлені недоліки при одержанні кореспонденції на 1 арк.; фотокопія свідоцтва про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 на 1 арк.; фотокопія листа від 06.06.2017 року за підписом Міністра Внутрішніх Справ України ОСОБА_10 на ім`я народного депутата України ОСОБА_9 щодо розгляду звернення ОСОБА_11 на 1 арк.; лист від 15.08.2017 року заступника директора Департаменту МВС України щодо розгляду звернення ОСОБА_5 .

Слідчий вказує, що вказані вище матеріальні об`єкти, відповідно до ст. 167 та ч. 1 ст. 168 КПК України, є тимчасово вилученим майном у встановленому законом порядку.

Виявлені та вилучені копії документів щодо листування з МВС України з приводу проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000050 та №0000019, лист із цього приводу до НАЗК будуть використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки неправомірна вигода надана ОСОБА_7 надавалась ОСОБА_5 саме для підготовки та направлення депутатських звернень до державних установ з метою тиску на орган досудового розслідування.

Вказані матеріальні об`єкти та документи мають важливе значення для встановлення важливих фактів і обставин у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з цим, відповідно до ст.98 КПК України, є речовими доказами та відповідає критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст.170 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю збереження його як речового доказу з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження,.

Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення та причетних осіб, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме та уникнення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності.

Враховуючи зазначене, слідчий у клопотанні просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку від 14.09.2017, а саме: фотокопію листа від 08.06.2017 року за підписом Міністра Внутрішніх Справ України ОСОБА_10 на ім`я народного депутата України ОСОБА_9 щодо розгляду звернення ОСОБА_11 на 1 арк.; лист ОСОБА_5 від 30.06.2017 року на адресу НАЗК щодо досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000050 та №0000019 на 2 арк.; акт № 91-18/119/17 від 07.07.2017 року, складений в НАЗК про виявлені недоліки при одержанні кореспонденції на 1 арк.; фотокопію свідоцтва про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 на 1 арк.; фотокопію листа від 06.06.2017 року за підписом Міністра Внутрішніх Справ України ОСОБА_10 на ім`я народного депутата України ОСОБА_9 щодо розгляду звернення ОСОБА_11 на 1 арк.; лист від 15.08.2017 року заступника директора Департаменту МВС України щодо розгляду звернення ОСОБА_5 .

Під час розгляду клопотання про арешт майна у судовому засіданні прокурор та слідчий заявлене клопотання підтримали та просили таке задовольнити.

Представник володільця майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечив проти клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора та слідчого з приводу внесеного ним клопотання, пояснення представника володільця майна, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання встановлено, що слідчим відділом прокуратури Закарпатської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000050 від 22.03.2016 про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст.27, ч.4 ст.368, ч.4 ст.369 КК України.

14.09.2017 року в ході досудового розслідування даного кримінального провадження під час проведення на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду обшуку у будинку за місцем проживання ОСОБА_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово вилучено наступні речі: фотокопія листа від 08.06.2017 року за підписом Міністра Внутрішніх Справ України ОСОБА_10 на ім`я народного депутата України ОСОБА_9 щодо розгляду звернення ОСОБА_11 на 1 арк.; лист ОСОБА_5 від 30.06.2017 року на адресу НАЗК щодо досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000050 та №0000019 на 2 арк.; акт № 91-18/119/17 від 07.07.2017 року, складений в НАЗК про виявлені недоліки при одержанні кореспонденції на 1 арк.; фотокопія свідоцтва про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 на 1 арк.; фотокопія листа від 06.06.2017 року за підписом Міністра Внутрішніх Справ України ОСОБА_10 на ім`я народного депутата України ОСОБА_9 щодо розгляду звернення ОСОБА_11 на 1 арк.; лист від 15.08.2017 року заступника директора Департаменту МВС України щодо розгляду звернення ОСОБА_5 .

Слідчим доведено, що вилучені в ході обшуку у будинку за місцем проживання ОСОБА_5 документи щодо листування з МВС України з приводу проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000050 та №0000019, лист із цього приводу до НАЗК будуть використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки неправомірна вигода надана ОСОБА_7 надавалась ОСОБА_5 саме для підготовки та направлення депутатських звернень до державних установ. Тобто, вказані документи мають значення речових доказів у кримінальному проваджені №0000050 та відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки могли зберегли на собі його сліди, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000050 - слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області старшого радника юстиції ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 14.09.2017 року під час обшуку у будинку за місцем проживання ОСОБА_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: фотокопію листа від 08.06.2017 року за підписом Міністра Внутрішніх Справ України ОСОБА_10 на ім`я народного депутата України ОСОБА_9 щодо розгляду звернення ОСОБА_11 на 1 арк.; лист ОСОБА_5 від 30.06.2017 року на адресу НАЗК щодо досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000050 та №0000019 на 2 арк.; акт № 91-18/119/17 від 07.07.2017 року, складений в НАЗК про виявлені недоліки при одержанні кореспонденції на 1 арк.; фотокопію свідоцтва про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 на 1 арк.; фотокопію листа від 06.06.2017 року за підписом Міністра Внутрішніх Справ України ОСОБА_10 на ім`я народного депутата України ОСОБА_9 щодо розгляду звернення ОСОБА_11 на 1 арк.; лист від 15.08.2017 року заступника директора Департаменту МВС України щодо розгляду звернення ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1