У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 110; ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 111; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 437 КК України, -

сторони провадження: прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В :
Вказаний обвинувальний акт стосовно ОСОБА_10 28 серпня 2017 року вдруге надійшов за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва на підставі ухвали Апеляційного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року.

Згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування (п. 12) на підставі дозволу слідчого судді Печерського районного суду, оформленого ухвалою від 18 жовтня 2016 року, в межах даного провадження проводилось спеціальне досудове розслідування.

У судове засідання обвинувачений ОСОБА_8 не прибув, причини неявки не повідомив. За даним обвинувальним актом обвинувачений неодноразово викликався до суду шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр» № 244 (5864) від 24.12.2016р., № 5 (5874) від 12.01.2017р., № 24 (5893) від 08.02.2017р., № 60 (5929) від 30.03.2017р., № 85 (5954) від 11.05.2017, № 100 (5969) від 01.06.2017р., №197 (6066) від 20.10.2017р.), а також шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем перебування.
Прокурор на підставі ч. 3 ст. 323 КПК України, вважає, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні, з огляду на пред`явлене обвинувачення за ст. ст. 110, 111 та 437 КК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), оскільки останній переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у державний розшук. Посилаючись на вказані обставини, просить призначити судовий розгляд за даним обвинувальним актом, вважаючи, що вимоги, передбачені ст. ст. 32, 291 КПК України, дотримані, а правові підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-3 ч. 3 ст. 314 КПК України відсутні. Одночасно прокурор заявив клопотання про здійснення спеціального судового провадження стосовно ОСОБА_10 , обґрунтовуючи тим, що обвинувачений оголошений в розшук, більше рокупереховується від органу досудового розслідування та суду за межами України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки знає та повинен знати про розпочате стосовно нього кримінальне провадження, до суду вкотре не з`явився.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_9 заперечувала щодо призначення судового розгляду за даним обвинувальним актом в поряду спеціального судового провадження. При цьому послалася на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки обвинувачення є неконкретним, органом досудового розслідування порушені гарантії, визначені ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прокуратурою неналежно виконано попереднє судове рішення про необхідність надання належних доказів того, що обвинуваченому направлено, а він отримав в порядку міжнародної правової допомоги обвинувальний акт та додатки до нього. За таких обставин захисник вважає, що обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення вказаних недоліків.
Заслухавши думку прокурора та захисника щодо можливості призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, проаналізувавши заявлене прокурором клопотання про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 , колегія суддів вважає, що даний обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду у формі спеціального судового провадження з таких підстав.

Вказане кримінальне провадження з урахуванням приписів ухвали Апеляційного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року за підсудністю підлягає розгляду Святошинським районним судом м. Києва.

Підстав для закриття чи зупинення провадження у справі немає.

Обвинувальний акт та додатки до нього складені у відповідності до вимог КПК України, при затвердженні прокурором обвинувального акту дотримані вимоги закону.

Доводи захисту про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, є безпідставними.

Так, згідно з ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 09 червня 2017 року, яка набрала законної сили 24 липня 2017 року, а відтак є обов`язковою для виконання, в тому числі і для суду (п. 9 ст. 129 Конституції України), обвинувальний акт у межах даного кримінального провадження дійсно було повернуто прокурору через те, що вказаний процесуальний документ з усіма обов`язковими додатками до нього не був направлений в порядку, визначеному положеннями про міжнародну правову допомогу у кримінальних справах, обвинуваченому ОСОБА_11 , який є громадянином іншої країни. Обґрунтованість таких висновків суду знайшло своє підтвердження і в ухвалі Апеляційного суду міста Києва від 24 липня 2017 року, яка є остаточною та оскарженню не підлягає.

Натомість, як вбачається з доданих прокурором до свого клопотання про здійснення спеціального судового провадження додаткових матеріалів (т. 2 а. 156-232), орган досудового розслідування у встановлений законом порядок 22 серпня 2017 року звернувся із запитом до компетентного органу Російської Федерації про міжнародну допомогу у даному кримінальному провадженні, предметом якої є, зокрема, вручення обвинуваченому ОСОБА_11 копії обвинувального акта з усіма обов`язковими додатками до нього. Сумніви захисту з приводу належного відправлення цієї кореспонденції адресату усунуті об`єктивними задокументованими даними, які містять вивчені судом матеріали запиту, який був складений 15 серпня (т. 2 а. 157), а вже 22 серпня 2017 року скерований до Генеральної прокуратури Російської Федерації за вих. № 14/3-26888-16 (т. 2 а. 231).
За таких обставин колегія суддів вважає, що прокуратурою надано належні докази на підтвердження тих обставин, що обвинуваченому ОСОБА_11 направлено, а він мав би отримати в порядку міжнародної правової допомоги обвинувальний акт та всі його додатки. При цьому фактичне виконання вказаного доручення перебуває у виключній компетенції іншої сторони, а саме Російської Федерації, яка за внутрішнім законодавством мала б дбати про права та свободи власних громадян.
Доводи сторони захисту про необхідність отримання доказів безпосереднього отримання обвинуваченим обвинувального акта, (напр., розписки) не ґрунтуються на законі(п. 3 ч. 4 ст. 291, ч. 1 ст. 293 КПК України)

Питання суду присяжних, яке також було предметом обговорення судами під час вирішення питання про повернення обвинувального акту, втратило свою актуальність через уточнення в обвинувальному акті часових проміжків, протягом яких обвинувачений вчинював дії, що ставляться йому у провину (березень 2014 року), а відтак їх правова кваліфікація за ч. 3 ст. 110 КК України (в редакції закону до 08 квітня 2014 року) не передбачає можливості застосування покарання у виді довічного позбавлення волі.
Прокурор виклав фактичні обставини так, як вважав їх встановленими, надмірна їх деталізація, широкий обсяг викладу тощо, на що також звертав увагу захист, не впливає на межі висунутого обвинувачення, які визначають первісні межі судового розгляду в силу закону (ст. 337 КПК України).
Що стосується заявленого прокурором клопотання про здійснення спеціального судового провадження, то колегія суду вважає доведеним належними доказами те, що обвинувачений оголошений в розшук та більше року переховується від органу досудового розслідування та суду на території іншої держави з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки повинен знати про розпочате стосовно нього кримінальне провадження.

Зокрема, до клопотання прокурора подані матеріали, які свідчать про те, що ОСОБА_8 є громадянином Російської Федерації, проживає на її території, працює у відповідних органах державної влади Російської Федерації (т. 2 а. 38, 46).

10 серпня 2017 року повідомлення у межах даного кримінального провадження про підозру було направлено підозрюваному ОСОБА_11 за допомогою кур`єрської служби міжнародної доставки за місцем його працевлаштування, отримання адресатом підтверджено зворотнім повідомленням (т. 2 а. 15-20).

11, 12, 15, 22 серпня 2016 року як в аналогічний спосіб, так і за допомогою електронної пошти, ОСОБА_8 повістками викликався до слідчого (т. 2 а. 21-32), а 22 серпня 2016 року був оголошений у розшук (т. 2 а. 34-37).

У межах даного провадження проводилось спеціальне досудове розслідування, відтак обґрунтованість підозри, факт ухилення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності вже були предметом ретельної оцінки слідчим суддею (т. 2 а. 51-57).

Задля досягнення інтересів правосуддя ОСОБА_11 забезпечено безоплатна обов`язкова участь захисника.

21 та 25 листопада 2016 року підозрюваний ОСОБА_8 викликався до слідчого шляхом розміщення відповідного оголошення в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та інформаційному віснику органу досудового розслідування (т. 2 а. 63-65, 70, 75).

Крім того, орган досудового розслідування у встановленому законом порядку 17 листопада 2016 року звернувся із запитом до компетентного органу Російської Федерації про міжнародну допомогу у даному кримінальному провадженні, предметом якої є, зокрема, вручення підозрюваному ОСОБА_11 письмового повідомлення про оголошену підозру та повістку про виклик до слідчого (т. 2 а. 79-155). Вказаний запит було відхилено російською стороною (т. 2 а. 82).
Також раніше згадувались докази і того, що обвинувачений отримав чи мав би отримати пред`явлене обвинувачення, неодноразово у встановлений законом спосіб шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження повідомлявся про час і місце слухання справи щодо нього судом.
За всіма вказаними повідомленнями (оголошеннями) ОСОБА_8 до слідчого, прокурора та суду не з`являвся, клопотань, заяв, скарг будь-якого характеру не подавав.

Аналіз цих фактів свідчить про те, що ОСОБА_8 мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, був обізнаний із своїми правами, які йому неодноразово роз`яснялися доступною мовою. Суд надає особливе значення тому, що держава Україна під прискіпливим і далеко неформальним контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право при розгляді пред`явленого йому кримінального обвинувачення на стадії призначення справи до судового розгляду як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу пред`явленого обвинувачення; b) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту і спілкуватися з обраним самим ним захисником; с) бути судженим без невиправданої затримки; d) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника безплатно для нього.

Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, на яку посилалася захисник. Натомість ОСОБА_8 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації з боку держави Україна.

За таких обставин суд вважає, що надані прокурором документи свідчать про відмову гр-на ОСОБА_10 , який перебуває за межами України, алеповинен знати про розпочате щодо себе кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою він не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само як і про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа Колоцца проти Італії від 12.02.1985р.; Шомоді проти Італії від 18.05.2004р. та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні стороною обвинувачення всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.
Повне, чітке та безапеляційне дотримання засад кримінального провадження та взятих на себе міжнародних зобов`язань у галузі прав людини у даному випадку є переконливою демонстрацією очевидної переваги прихильності держави Україна до основоположних прав людини, поваги до державного суверенітету як засадничого інструменту зовнішньої політики над зверхнім ставленням до таких цінностей.
Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України, серед яких дійсно є передбачені ст. ст. 110, 111 та 437 КК України, може здійснюватися за відсутності повнолітнього обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Як визначено ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим та оголошення його у міждержавний та/або міжнародний розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Крім того, згідно з п. 20-1 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України тимчасово, доки відсутнє повідомлення про початок діяльності Державного бюро розслідувань,судовий розгляд може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, і в тих випадках, коли він понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.
Спеціальне судове провадження здійснюється за загальними правилами судовогорозгляду, передбаченими КПК України, з обов`язковим урахуванням особливостей, змістовне наповнення яких визначається виключним переліком процесуальних норм. При цьому, закон гарантує особі, щодо якої здійснюється спеціальне судове провадження, у разі зникнення підстав для такого провадження, судовий розгляд щодо неї із самого початку за загальними правими кримінального судочинства (ч. 4 ст. 324 КПК України).
Враховуючи кваліфікацію дій ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 110; ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 111; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 437 КК України, наявні в провадженні дані, що обвинуваченому відомо про здійснення відносно нього кримінального провадження, він тривалий час (понад рік) переховується від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ухиляється від явки на виклик слідчого, прокурора та суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази), перебуває у розшуку, надані прокурором дані про перебування ОСОБА_10 на території іншої держави, колегія суддів вважає наявними всі підстави для здійснення щодо вказаного обвинуваченого спеціального судового провадження, оскільки визначені законом (ч. 5 ст. 139, ч. 3 ст. 323 та п. 20-1 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України) умови для цього встановлені, а їх доведеність не викликає сумнівів в колегії суддів.

Керуючись вимогами ст. ст. 297-1, 314-316, 323, 369-372, п. 20-1 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження - задовольнити.

Здійснювати спеціальне судове провадження за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 110; ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 111; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 437 КК України.

Судовий розгляд у формі спеціального судового провадження за вказаним обвинувальним актом стосовно ОСОБА_10 призначити у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з обов`язковою участю прокурора та захисника на «21» грудня 2017 року о 09 год. 30 хв.

Судовий розгляд здійснювати у складі колегії суддів.

Викликати в судове засідання прокурора та захисника. Повідомити обвинуваченого про час та місце судового засідання, а також прийняте рішення про здійснення судового спеціального провадження щодо нього шляхом розміщення цієї інформації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

У задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_12

Судді: ОСОБА_13
ОСОБА_14