АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/5090/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого 2 відділення 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 листопада 2017 року включно, із визначенням застави у межах 1300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 080 000 (два мільйони вісімдесят тисяч) гривень щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Дебальцеве Васильківського району Дніпропетровської області, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або інший, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник зазначає про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень. Так, захисник вказує, що ані під час проведення обшуку під час затримання, ані в будь-який інший момент у ОСОБА_8 не вилучено жодного предмету, який є предметом злочину, передбаченого ст. 359 КК України. Додає про відсутність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 359 КК України. Також адвокат зазначає про необгрунтованість підозри за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки ОСОБА_8 до викраденого транспортного засобу жодного відношення не має та взагалі не знав про його існування, а його причетність до викрадення автомобіля органом досудового розслідування не доведена. Крім того, апелянт вказує на необгрунтованість підозри за ч. 2 ст. 189 КК України, оскільки причетність підозрюваного до повернення автомобіля за винагороду не встановлена та недоведена. Додає, що ОСОБА_8 не був обізнаний ні про існування викраденого автомобіля, ні про потерпілу.

Далі в апеляційній скарзі адвокат вказує про надуманість стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим, на думку апелянта, немає необхідності застосовувати до підозрюваного запобіжний захід, пов`язаний із позбавленням волі.
Також захисник звертає увагу суду на необгрунтованість визначеного слідчим суддею розміру застави, вказуючи, при цьому, на різницю вартості автомобіля наданою стороною обвинувачення та потерпілою. Додає, що слідчим суддею в ухвалі необґрунтовано виключність випадку і чому застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, з урахуванням відсутності матеріальної шкоди.
У підсумку автор апеляційної скарги вказує на порушення судом норм процесуального права, а саме вимог ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки суд повинен був застосувати підозрюваному ОСОБА_8 більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, запобіжний захід.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного слідчого управління СБ України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000054, відомості про яке 09.02.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189 КК України.
21.09.2017 року ОСОБА_8 затримано у порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189 КК України.
Старший слідчий 2 відділення 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва задоволено та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 листопада 2017 року включно, із визначенням застави у межах 1300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 080 000 (два мільйони вісімдесят тисяч) гривень.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Посилання апелянта на відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у протоколі огляду місця події від 21.09.2017 року, протоколах обшуків від 21.09.2117 року, протоколі допиту потерпілого від 21.09.2017 року, протоколі огляду від 22.09.2017 року та інших матеріалах кримінального провадження.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат не просить відмовити у задоволенні клопотання, а просить застосувати інший запобіжний захід, що можливо лише у разі наявності обґрунтованої підозри.
Посилання апелянта на відсутність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 359 КК України, те, що ОСОБА_8 до викраденого транспортного засобу жодного відношення не має та не був обізнаний ні про існування викраденого автомобіля, ні про існування потерпілої, не підлягають з`ясуванню на цій стадії кримінального процесу, яка вимагає від слідчого судді перевірки фактів та обставин, що свідчать про можливу причетність особи до інкримінованих їй кримінальних правопорушень. З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження адвоката про недоведеність причетності підозрюваного до повернення автомобіля за винагороду та його причетність до його викрадення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 .

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, а тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_8 застави у межах 1300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 080 000 (два мільйони вісімдесят тисяч) гривень, виходячи з наступного.
Так, відповідно до частини 5 ст. 183 КПК України, передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя, врахувавши обставини кримінального провадження, обставини підозри, прийшов до висновку про те, що даний випадок є виключним та застосував заставу у межах 1300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з чим погоджується і колегія суддів.

Саме такий розмір застави, за переконанням колегії суддів, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків.
Підстав вважати визначений слідчим суддею розмір застави завідомо непомірним та таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині слід визнати непереконливими.
Посилання адвоката на різницю вартості автомобіля наданою стороною обвинувачення та потерпілою, не є визначеною законом підставою для зменшення підозрюваному розміру застави, з урахуванням вимог ст. 182 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви з яких прийняв відповідне рішення, а тому доводи апеляційної скарги в частині порушення слідчим суддею вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даного провадження.
За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого 2 відділення 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , та застосовано щодо ОСОБА_8 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 листопада 2017 року включно, із визначенням застави у межах 1300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 080 000 (два мільйони вісімдесят тисяч) гривень, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4