Ухвала
Іменем України

26 березня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51- 4052 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 18 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 9 листопада 2017 року,
встановив
Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 18 травня 2017 року
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Краматорську Донецької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 2 ст. 121 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на 9 років.

Також, вказаним вироком, відповідно до ст. 72 КК, в строк відбуття покарання ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення з 8 листопада 2016 року по 18 травня 2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому що він 29 серпня 2014 року, приблизно о 16 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_7 , пройшли до спальні де, в ході спілкування з ОСОБА_8 , на ґрунті виниклих неприязних стосунків сталася сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 та умисно наніс не менш двох ударів кулаком в обличчя останньому. Після чого, вони перейшли на кухню зазначеної квартири, де між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, сталася сварка, в ході якої у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , реалізуючи який ОСОБА_10 підійшов до потерпілого та умисно завдав останньому один удар коліном в голову та кулаком у ліву скроню. Від отриманих ударів ОСОБА_8 впав на підлогу. Продовжуючи свої дії ОСОБА_10 наніс потерпілому у не менше 5 ударів ногами та 3 удари руками у голову. Після чого ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вийшли з вказаної квартири.

В результаті умисних противоправних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_8 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 9 листопада 2017 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задоволено частково та вирок Краматорського міського суду Донецької області від 18 травня 2017 за

ч. 2 ст. 121 КК в частині початку строку відбуття покарання змінено і строк відбуття покарання ОСОБА_4 постановлено рахувати з 4 серпня 2016 року. на підставі ст. 72 КК ОСОБА_4 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення в період з 4 серпня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку

1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Не погодившись з постановленим судовими рішеннями засуджений ОСОБА_4 та в його інтересах захисник ОСОБА_5 звернулися до суду з касаційними скаргами.
У своїй касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_4 судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. На думку захисника дії його підзахисного неправильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК, а саме як умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
Разом з тим у касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанцій, та їм дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 433 КПК, вони перегляду в касаційному порядку не підлягають.
Засуджений у касаційній скарзі просить скасувати вирок Краматорського міського суду Донецької області від 18 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 9 листопада 2017 року у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість. Разом з тим, у касаційній скарзі засуджений зазначає про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та про необхідність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 296 КК.
Розглянувши наведені у касаційних скаргах доводи та перевіривши надані до них копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи засудженого та його захисника, про те, що судами неправильно застосовано кримінальний закон та ОСОБА_4 безпідставно засуджено за ч. 2 ст. 121 КК є необґрунтованими.
Зі змісту оскаржених судових рішень вбачається, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, за викладених у судових рішеннях обставин, доведено об`єктивними доказами, які перевірені у передбаченому законом порядку і є допустимими.
Суд першої інстанції повно та належним чином дослідив всі обставини вчинення даного кримінального правопорушення, надав вірну оцінку зібраним доказам і обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 121 КК.
Крім того, судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що ступінь участі ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину, хоч і не є найбільшим, проте на кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 121 КК не впливає.
Що стосується призначеного покарання, яке на думку засудженого є несправедливим, то колегія суддів дійшла висновку, що його доводи про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого через суворість, є безпідставними.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як вбачається з копій вироку, призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

Зокрема, судом враховано: ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер та ступінь участі у вчиненні злочину, особу засудженого, який є особою раніше судимою, не працює, його задовільну характеристику за місцем проживання та позитивну характеристику за колишнім місцем роботи. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно з ст. 66 КК, судом не встановлено.

Таким чином, повною мірою врахувавши вказані обставини, в тому числі і ті, на які засуджений та його захисник посилалися у касаційних скаргах, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що покарання засудженому призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є співмірним вчиненому, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК.
Ухвала апеляційного суду достатньо мотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, які були б підставою для скасування судових рішень щодо ОСОБА_4 у касаційних скаргах засудженого та його захисника не зазначено.
Таким чином, оскільки з касаційних скарг засудженого та копій оскаржених судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційних скарг, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК,

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_4 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 18 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 9 листопада 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_12 ОСОБА_3