Справа № 303/7163/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А

29.01.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката
ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, яке подав обвинувачений ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 11-кп/777/292/17, що розглядається за апеляційними скаргами, які подали прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 ,
вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2017 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Макіївка Донецької області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, із середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше неодноразово судимий і, зокрема, вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2015 за ч. 2 ст. 185 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк три роки й на підставі ст. 75 КК України звільнений від його відбування з іспитовим строком два роки; вироком цього ж суду від 04.03.2016 за ч. 1 ст. 309 КК України із призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень,

визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2015 й за сукупністю вироків остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.03.2016, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України із призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень ухвалено виконувати самостійно.

Строк відбування обвинуваченим ОСОБА_6 покарання визначено рахувати з 04.11.2016.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено без змін - тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_6 зараховано період перебування його під вартою з 04.11.2016 до вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речового доказу, а саме: велосипед марки «Optimabikes Graviti DD 2016», який знаходиться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_9 , повернуто останньому за належністю.

Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

03 серпня 2016 року о 10-й годині 45 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись напроти магазину «Весна», що розташований по вул. Підопригори в м. Мукачеве, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, скориставшись втратою пильності потерпілого ОСОБА_9 , усвідомлюючи те, що його дії були поміченими як потерпілим, такі і сторонніми особами, відкрито викрав велосипед марки «Optimabikes», який знаходився поруч із потерпілим, вартістю 4500 гривень, чим завдав останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

В а п е л я ц і й н и х с к а р г а х:

- прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, вказує на те, що вирок є незаконним, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Посилається на те, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував те, що останній під час іспитового строку вчинив тяжке кримінальне правопорушення, яке посягає на економічні відносини власності як визначальну складову економічної системи держави та суспільства. Крім того, вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_6 є суспільно-небезпечною особою, яка схильна до вчинення злочинів, що підтверджують його неодноразові судимості; негативно характеризується за місцем проживання; раніше судимий за вчинення тяжких злочинів проти власності; вину в скоєнні кримінального правопорушення не визнав і не розкаявся, що у свою чергу свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, а навпаки схильний до вчинення нових злочинів. Просить вирок у частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_6 призначити за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки й на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 23.03.2015 1 рік позбавлення волі та призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.03.2016, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України із призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень виконувати самостійно;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , вказує на те, що вирок є незаконним у зв`язку з невідповідністю викладених у ньому висновків фактичним обставинам справи, а також недоведеністю належними та допустимими доказами вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Посилається на те, що, визнаючи ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, суд не надав належної оцінки показам потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , а також не допитав свідка ОСОБА_11 , покази якого є важливими в кримінальному провадженні. Просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Під час апеляційного розгляду просить допитати потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 ..

18.01.2018 до апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , в якому обвинувачений ставить питання про зміну йому запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що строк апеляційного розгляду кримінального провадження є тривалим, навмисно затягують розгляд справи потерпілий та свідки, не з`являючись у судові засідання.

Заслухавши доповідь судді про суть клопотання, думки учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали клопотання ; прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала щодо його задоволення і просила залишити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Враховуючи наявні в матеріалах кримінального провадження дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 (негативно характеризуються за місцем проживання, постійного місця роботи не має, зловживає алкогольними напоями, схильний до вчинення злочинів та адміністративних правопорушень, раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку), характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 обвинувачується (відповідно до ст. 12 КК України передбачений ч. 2 ст. 186 КК України злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, за який кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років), те, що в апеляційній скарзі прокурора порушується питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до висновку про те, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, впливати на потерпілого чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто не виконувати свої процесуальні обов`язки під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

Разом із тим, враховуючи вищенаведене, колегія суддів також вважає, що застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечать його належної процесуальної поведінки, у зв`язку з чим, наведені в клопотанні доводи, зокрема, про те, що строк апеляційного розгляду кримінального провадження є досить тривалим, оскільки потерпілий та свідки, не з`являючись у судові засідання, навмисно його затягують, - відхиляються як такі, що не дають підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
На будь-які інші доводи в обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу, у тому числі й про те, що вищевказані ризики невиконання обвинуваченим ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків відпали чи зменшилися, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 не вказували, і таких даних у ході розгляду клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, клопотання, яке подав обвинувачений ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 419КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
у задоволенні клопотання, яке подав обвинувачений ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: