Справа № 729/1340/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/91/2018
Категорія - ч.2 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11 липня 2016 року за № 0000422, за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2017 року, щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, має неповнолітніх дітей, не працюючого, не судимого в порядку ст. 89 КК України, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2017 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Зараховано, відповідно до ст. 72 КК України, в строк відбування покарання весь строк перебування ОСОБА_10 під вартою, починаючи з 11.07.2016 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання визначено рахувати з часу затримання, тобто з 11.07.2016 року.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 1000000 (один мільйон) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_10 .

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати в сумі 527 грн.76 коп.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_10 11.07.2016 року близько 14 год. 00 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території дачного господарства , що розташоване по АДРЕСА_2 , під час сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_12 , яка виникла на грунті раптових неприязних відносин, умисно наніс їй удари кулаками рук в область голови та тулубу цим спричинив ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження від яких вона померла на місці вчинення кримінального правопорушення.

Смерть громадянки ОСОБА_12 настала внаслідок закритої внутрішньочерепної травми-крововиливу в м`які тканини голови, вогнищевих крововиливів в м`яку мозкову оболонку, крововиливів в шлуночки мозку, яка ускладнилась набряком - набуханням речовини головного мозку.

Причина настання смерті знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями у вигляді внутрішньочерепної травми.

Смерть громадянки ОСОБА_12 настала через значний проміжок часу вимірюваний годинами і враховуючи дані, що були отримані під час дослідження трупа та враховуючи трупні явища смерть потерпілої могла настати за 12-16 годин до моменту дослідження трупа (час початку розтину 11.00 годин 12.07.2016).

В поданій апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_10 в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому покарання у виді 10 років позбавлення волі. Зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою особу винного, який характеризується негативно та зловживає спиртними напоями, неодноразово притягувався до відповідальності, в тому числі і до кримінальної, постійно порушував громадський порядок. Окрім того, на думку захисника, не надано належної оцінки тому факту, що злочин вчинено з особливою жорстокістю, що полягала в нанесенні численних ударів потерпілій, а також наслідкам вчиненого тяжкого злочину смерті ОСОБА_12 та фактичного залишення малолітньої дитини сиротою, що згідно ст. 67 КК України є обтяжуючою обставиною. Судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому призначене покарання є занадто м`яким та недостатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, та таким, що не відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Захисник ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та із застосуванням ст. 69 КК України призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене законом. Вважає, що при постановленні вироку не врахував встановлені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину. Зазначає, що його підзахисний як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду давав правдиві визнавальні показання, щиро розкаявся та сприяв у розкритті злочину. В порядку ст. 89 КК України ОСОБА_10 не судимий, має незадовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а тому призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений просить переглянути вирок суду, як такий що постановлений з порушенням права на захист та упередженим ставленням суду до особи обвинуваченого. При цьому будь-яких вимог до ухвалення того чи іншого рішення апеляційним судом не ставить. Звертає увагу на залишення без задоволення доводів захисника про можливість застосування ст. 69 КК України. Крім того, акцентує увагу апеляційного суду на кваліфікацію його дій та переконує, що хоча і визнав вину у скоєному, проте не мав умислу на нанесення тілесних ушкоджень цивільній дружині, а свої дій пояснює такими, що викликані сімейною сваркою. Більше того, вважає не доведеною обставину, що обтяжує покарання, оскільки хоча і вживав алкогольні напої, проте переконує, що в момент вчинення злочину був тверезий, а навпаки потерпіла знаходилась в стані сп`яніння, що спонукало обвинуваченого до певних дій. Також зазначає, що при задоволенні цивільного позову в частині моральної шкоди судом не враховано наявність судових рішень про стягнення аліментів на трьох дітей.

Заслухавши доповідача, доводи представника потерпілого на підтримку поданої апеляційної скарги, обґрунтування апеляційних вимог обвинуваченого та його захисника, позицію прокурора, який просив усі скарги залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

11.07.2016 року ОСОБА_10 близько 14 год. 00 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території дачного господарства, що розташоване по АДРЕСА_2 , під час сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_12 , яка виникла на грунті раптових неприязних відносин, умисно наніс їй удари кулаками рук в область голови та тулубу цим спричинив ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження від яких вона померла на місці вчинення кримінального правопорушення.

Згідно висновку експерта № 77 від 12.07.2016 року у трупа ОСОБА_12 мають місце тілесні ушкодження: закрита внутрішньо черепна травма: дифузний крововилив в м`які тканини голови з внутрішньої сторони, вогнищеві крововиливи в м`яку мозкову оболонку, крововилив в шлуночки мозку, забій м`яких тканин обличчя, крововилив в очне яблуко правого ока: 3-ри синця, 2-а садна та одна забійна рана на голові /обличчі/. Дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжкого ступеня за ознакою небезпеки для життя. Вище вказані тілесні ушкодження спричинені дією тупих предметів по механізму удару та тертя в кількості не менш як 3-ри, в тому числі могли бути спричинені внаслідок нанесення ударів руками, ногами незадовго до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки під чає утворення черепно-мозкової травми кожне наступне тілесне ушкодження може збільшувати її прояви в цілому , тому конкретно встановити кількість нанесених ударів не можливо. Враховуючи характер та локалізацію даних тілесних ушкоджень, вважається, що вони не могли утворитися внаслідок одноразового падіння як з прискоренням так і без нього з положення стоячи, з висоти власного зросту, на площину з наступним ударом (ударами) об тупі предмети.

Закрита травма грудної клітки - один синець, 6-ть саден на грудній клітці, крововилив в м`язи грудної клітки зліва, закриті переломи 2,3,4,5,6 ребер зліва та 2,3,4 ребер справа. Дані тілесні ушкодження мають ознаки середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більш ніж 21 добу.

Тілесні ушкодження у вигляді 5-ти саден на задній поверхні грудної клітки та одного садна на правій молочній залозі спричинені дією тупих предметів по механізму тертя в тому числі вони могли утворитися при падінні (як з прискоренням так і без такого) потерпілої з положення стоячи, з висоти власного зросту, на площину з наступним ударом (ударами) об тупі предмети.

Один крововилив в підшкірно-жирову клітковину передньої черевної стінки який міг бути заподіяний по механізму удару в тому числі в результаті нанесення одного удару рукою, ногою перед настанням смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дане тілесне ушкодження має ознаки легкого ступеня тілесних ушкоджень, за ознакою тривалості розладу здоров`я. Враховуючи обмежений характер крововиливу, він міг утворитися при падінні потерпілої (як з прискоренням так і без нього), з положення стоячи, з висоти власного зросту на площину з наступним ударом об тупий твердий предмет.

Експертом зафіксовано 84 синця та одне садно на верхніх кінцівках. Всі дані тілесні ушкодження мають ознаки легкого ступеню тілесних ушкоджень, за ознакою тривалості розладу здоров`я. Тілесні ушкодження спричинені дією тупих предметів: синці по механізму удару, садно по механізму тертя, в тому числі могли бути заподіяні в результаті нанесення множинних ударів рукою, ногою перед настанням смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи характер отриманих тілесних ушкоджень у вигляді 76-ти плямистих синців на верхніх кінцівках вони могли бути спричинені дією тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму тиснення - в результаті здавлювання пальцями рук сторонньої людини перед настанням смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тілесні ушкодження у вигляді 4-х синців на задній поверхні обох ліктьових суглобів та одного синця на зовнішній поверхні правого плечового суглоба могли утворитися внаслідок падіння (як з прискоренням так і без нього) потерпілої з положення стоячи, з висоти власного зросту, на площину з подальшим ударом (ударами) об тупі предмети. 1-н синець на лівому колінному суглобі; 1 -н синець та 1-е садна в дільниці тазу. Тілесні ушкодження мають ознаки легкого ступеню тілесних ушкоджень, за ознакою тривалості розладу здоров`я, тілесні ушкодження спричинені дією тупих предметів по механізму удару та тертя і могли бути заподіяні перед настанням смерті11.07.2016 року внаслідок нанесення одного 2-х ударів рукою, ногою, та могли утворитись внаслідок падіння (як з прискоренням так і без нього) потерпілої з положення стоячи, з висоти власного зросту, на площину з подальшим ударом об тупі предмети.

Потерпіла в момент заподіяння їй тілесних ушкоджень могла знаходитися як в вертикальному, або близькому до нього положенні, так і в горизонтальному звернутою обличчям до нападника.

Тілесні ушкодження у вигляді 2-х синців на тильній поверхні обох кистей могли бути отриманими потерпілою при самозахисті в момент заподіяння їй тілесних ушкоджень 11.07.2016 року.

Після отримання наявних тілесних ушкоджень потерпіла могла здійснювати самостійні дії (рухатись, підійматись, розмовляти, викликати допомогу, тощо), за умови збереження свідомості.

При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі потерпілої виявлений етиловий спирт в концентрації, що відносно живої людини може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння.

Смерть громадянки ОСОБА_12 настала внаслідок закритої внутрішньочерепної травми-крововиливу в м`які тканини голови, вогнищевих крововиливів в м`яку мозкову оболонку, крововиливів в шлуночки мозку, яка ускладнилась набряком - набуханням речовини головного мозку.

Причина настання смерті знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями у вигляді внутрішньочерепної травми.

Смерть громадянки ОСОБА_12 настала через значний проміжок часу вимірюваний годинами і враховуючи дані, що були отримані під час дослідження трупа та враховуючи трупні смерть потерпілої могла настати за 12-16 годин до моменту дослідження трупа (час початку розтину 11.00 годин 12.07.2016).

Своїми умисними діями, які виразились у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В засіданні апеляційного суду обвинувачений відмовився давати показання і відповідати на питання суду.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши сторони, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника потерпілого підлягає задоволенню, а апеляційні скарги сторони захисту задоволенню не підлягають. Таке рішення ґрунтується наступним.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Як вбачається з оскаржуваного вироку, районний суд, призначаючи ОСОБА_10 покарання, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимості погашені, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується формально позитивно, має на утриманні неповнолітніх дітей.

Водночас, судом враховано сукупність обставин, що характеризують дане кримінальне правопорушення, а саме події, що передували настанню смерті потерпілої, поведінку обвинуваченого, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, судом вірно встановлено, що дії обвинуваченого були цілеспрямованими, він розумів, що діє протиправно, передбачав можливість настання негативних наслідків своїх дій. Висновками судово-психіатричної експертизи спростовуються твердження обвинуваченого про те, що він ненавмисно спричинив потерпілій тілесні ушкодження, мимоволі, будучи в збудженому стані. ОСОБА_10 чітко та послідовно розповідав про обставини скоєного, тобто на момент вчинення злочину його дії були контрольовані.

Судом при постановленні вироку враховано обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. З таким висновком місцевого суду колегія суддів не погоджується. Поведінка обвинуваченого в судовому засіданні апеляційного суду не свідчить ні про яке розкаяння та сприяння у розкритті злочину.

З протоколу огляду місця події від 11.07.2016 р. (т.1 а.с. 217-229) вбачається, що труп ОСОБА_12 було знайдено на підлозі будинку в оголеному стані, в неприродній для відпочинку позі, обличчя та кінцівки в крові. Це підтверджує, що вона після свого побиття лишилась в будинку без будь-якої допомоги і там же померла. Даний факт, на думку колегії суддів, свідчить про нехтування обвинуваченим загальноприйнятими нормами людського співіснування та байдужим ставленням до людського життя, яке являється найвищою соціальною цінністю. Цей факт не було враховано місцевим судом як і те, яку загальну кількість ударів було здійснено обвинуваченим . У відповідності до висновків судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 , в області верхніх кінцівок їх було заподіяно 84, а загалом кількість тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_12 сягає 100.

Судом обґрунтовано враховано обставину, яка обтяжує покарання скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується доводів, які викладенні в апеляційні скарзі представника потерпілого щодо призначення ОСОБА_10 занадто м`якого покарання та формального врахування ступеню тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, то на переконання апеляційного суду вони заслуговують на увагу і є переконливими та обґрунтованими, у зв`язку з цим, вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню за м`якістю, так як судом 1 інстанції не враховано в повному обсязі вимоги ст. 65 КК України.

Водночас врахування як обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину з особливою жорстокістю, не може бути взяте до уваги, оскільки така обставина не була зазначена в обвинувальному акті, а у відповідності до ч.4 ст. 404 КПК, апеляційний суд не вправі розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Аргумент представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , що поза увагою суду залишилась така обтяжуюча покарання обставина як смерть потерпілої та фактичне залишення малолітньої дитини не заслуговує на увагу, оскільки смерть потерпілої є кваліфікуючою ознакою статті кримінального закону, інкримінованого обвинуваченому, а тому не може бути повторно враховано як обтяжуюча покарання обставина, залишення ж малолітньої дитини без матері, не передбачена в ч. 1 ст. 67 КК України, а тому відповідно до ч.3 цієї статті не може бути визнано судом, як така що обтяжує покарання обвинуваченого.

Колегія суддів дійшла висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України є правильною при цьому метою дій обвинуваченого було заподіяння саме тілесних ушкоджень, що і було встановлено місцевим судом, а відповідати він зобов`язаний за наслідки, які фактично настали. Це підтверджено тим, що заподіявши тілесні ушкодження ОСОБА_12 , ОСОБА_10 мав подальшу можливість позбавити її життя, проте не зробив цього, залишивши її напризволяще в будинку.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд 1 інстанції, призначаючи обвинуваченому строк покарання ближче до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 121 КК України, не повною мірою врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, суспільно-небезпечний характер дій обвинуваченого, а саме надзвичайно значну кількість та локалізацію ударів нанесених потерпілій, що були спрямовані як в голову і в грудну клітину потерпілої, тобто життєво-важливі органи, тим самим посягнувши на найцінніше здоров`я та життя потерпілої.

Наведені обставини суттєво підвищують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 злочину та свідчать про небезпечність обвинуваченого, як особи для суспільства.

За таких обставин, виходячи із засад законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст. 65, 66, 67 КК України, з урахуванням всіх обставин, наведених вище, а також ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, відсутності визнання ним вини, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає необхідним призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 121 КК України більш суворе ніж визначив суд першої інстанції.

На думку колегії суддів, таке покарання буде справедливим та при його відбуванні сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню скоєння нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.

Призначене ОСОБА_10 судом першої інстанції покарання є безумовно таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість, що згідно зі ст. 409 КПК України є підставою для скасування вироку суду.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає вирок суду першої інстанції незаконним, який підлягає скасуванню з ухваленням апеляційною інстанцією нового вироку з призначенням більш суворого покарання, а доводи апеляційної скарги представника потерпілого в цій частині обґрунтованими.

При цьому колегія суддів апеляційного суду не здійснює переоцінки доказів інакше, ніж це зробив місцевий суд, вважаючи їх належними і допустимими.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 при постановленні нового вироку, колегія суддів враховує положення вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України, а саме: ступінь тяжкості вчиненого злочину, суспільно-небезпечний характер дій обвинуваченого, що вказує на його підвищену суспільну небезпеку, конкретні обставини цього кримінального провадження, а також особу винного, те, що раніше він притягувався до кримінальної відповідальності, обставини, що обтяжують покарання та відсутність обставин, які його пом`якшують.

З урахування викладеного та доводів апеляційної скарги представника потерпілого, апеляційний суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді максимального розміру визначеного санкцією ч.2 ст. 121 КК України, яке буде справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Зазначена захисником обвинуваченого сукупність обставин була врахована судом першої інстанції в повній мірі: дані про особу обвинуваченого, які вказує захисник, проте на переконання апеляційного суду вони не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину настільки, щоб призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої законом, встановленої санкцією ч.2 ст.121 КК.

Що стосується тверджень обвинуваченого про порушення його права на захист та упередженого ставлення суду до обвинуваченого, то автором скарги не конкретизовані дані твердження в чому ж на його думку полягають такі порушення. Навпаки обвинувачений увесь час був забезпечений захисником, заявляв клопотання про заміну захисників і ці його клопотання постійно задовольнялись. Визначення виду та розміру покарання не вказує на упереджене ставлення суду, а має на меті не тільки кару за вчинене кримінальне правопорушення, а й виправлення засудженого та запобіганню вчинення нових злочинів. Крім того, апеляційна скарга адвоката обвинуваченого, який є фахівцем в галузі права не містить жодних вказівок про недотримання прав його підзахисного, а тому колегія суддів апеляційного суду розцінює це твердження як намагання уникнути відповідальності будь-яким можливим шляхом. Доводи захисника ОСОБА_7 щодо можливості застосування ст. 69 КК України, перевірені колегією суддів і їм також дана належна оцінка. Посилання обвинуваченого про те, що він не мав умислу на нанесення тілесних ушкоджень цивільній дружині, а свої дії пояснює такими, що викликані сімейною сваркою, також не знайшли свого підтвердження. Як вірно вказав суд першої інстанції, дії обвинуваченого були цілеспрямованими, він розумів, що діє протиправно, передбачав можливість настання негативних наслідків своїх дій. Висновками судово-психіатричної експертизи спростовуються твердження обвинуваченого про те, що він ненавмисно спричинив потерпілій тілесні ушкодження, мимоволі, будучи в збудженому стані.

Заперечення обвинуваченого про недоведеність обставини, що обтяжує покарання, (скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння) спростовується матеріалами справи.

Так, з обвинувального акту вбачається, що обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_10 , було визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Це твердження не заперечувалось і самим обвинуваченим під час дачі показань в місцевому суді, які давалися добровільно і в присутності захисника. Крім того, як вказує в апеляційній скарзі ОСОБА_10 , він також під час досудового розслідування і ході судового слідства не заперечував, що випив 150 гр. спиртного після чого побив ОСОБА_12 .. За вказаних обставин колегія суддів розцінює зміну показань обвинуваченого як намагання завести апеляційний суд в оману.

Разом з тим, цивільний позов в частині морального відшкодування, який був частково задоволений потерпілому, відповідає вимогам діючого цивільного законодавства та вимогам розумності, виваженості і справедливості та на переконання колегії суддів, не може бути зменшений з підстав наявності судових рішень про стягнення аліментів, адже сам обвинувачений, вчиняючи протиправну поведінку, не зважив на наявність неповнолітніх дітей, а крім того залишив без батьківського піклування спільну з потерпілою дитину.

За вказаних підстав апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 409, 413,420, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити. Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2017 року щодо ОСОБА_10 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4