УХВАЛА
Справа № 348/1924/17
Номер провадження 1-кс/348/547/17

27 вересня 2017 року м. Надвірна
Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю слідчого СВ Надвірнянського відділу поліції ОСОБА_2 , секретаря ОСОБА_3 , розглянув клопотання слідчого СВ Надвірнянського відділу поліції ГУ НП України в Івано-Франківській області, лейтенанта поліції ОСОБА_2 , про арешт тимчасово вилученого майна,

Клопотання надійшло до суду 25.09.2017 р.

Суд, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за № 0000646 від 23.09.2017 року, у межах якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Надвірнянського відділу поліції ГУ НП України в Івано-Франківській області, лейтенант поліції ОСОБА_2 звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Надвірнянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділенням Надвірнянського ВП ГУ НП України в Івано-Франківської області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000646 від 23.09.2017 року.

Під час досудового розслідування встановлено, що 23.09.2017 р. надійшов рапорт поліцейського СРПП № 3 Надвірнянського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області про те, що 23.09.2017 р. близько 07.30 год. в м. Надвірна по вул. Шухевича, Івано-Франківської області, в приміщенні службового автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 намагався дати неправомірну вигоду поліцейському СРГПП № 3 Надвірнянського ВП ГУ НП в області ОСОБА_6 в розмірі 510 грн. та 50 російських рублів.

Виїздом СОГ на місце події у службовому автомобілі було вилучено предмет неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 500 грн., 10 грн. та 50 російських рублів та поміщені у спецпакет № 2747921.

При проведенні першочергових слідчих дій грошові купюри в сумі сумі 500 грн., 10 грн. та 50 російських рублів, а саме:

1) номіналом 500 гривень, серія та номер ЗЗ 6528408;

2) номіналом 10 гривень, серія та номер ПЖ 7875855;

3) номіналом 50 російських рублів, серія та номер ПМ 4207552, були вилучені та поміщені у спецпакет № 2747921.

Беручи до уваги вище наведене та враховуючи, що вилучені вищеописані грошові кошти є предметом кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди і можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, по них є потреба в проведенні ряду експертиз, а також з метою забезпечення збереження даних грошових коштів як речових доказів та інформації, що міститься на них, слідчий просить накласти арешт на дані грошові кошти.

Вислухавши слідчого, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до частини 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Зі змісту частин першої та третьої статті 173 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу), тощо.
З аналізу норм КПК України вбачається, що відносно осіб, які не є підозрюваними у вчиненні злочину, не може бути задоволено клопотання про арешт майна.

З матеріалів клопотання, поданого слідчим не вбачається, що ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

З огляду на вище наведе слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна є передчасним, оскільки на момент розгляду особі, про майно якої йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 168, 170-173, 372, 395 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Надвірнянського відділу поліції ГУ НП України в Івано-Франківській області, лейтенанта поліції ОСОБА_2 про арешт тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309, ст. 395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1