Справа № 706/1653/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2018 року м. Христинівка

Христинівський районний суду Черкаської області в складі :

головуючого-судді: ОСОБА_1 при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації відносно засудженого: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Якатут Вахшского району Хатлонської області Республіки Таджикістан, національність таджик, громадянин України, зареєстрований АДРЕСА_1 .

втановив:

Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням, в якому просило привести у відповідність із законодавством України вирок Калінінського районного суду м.Тюмень Російської Федерації від 18.10.2016 року про засудження громадянина України ОСОБА_4 за ч.3 ст.30, п.«г» ч.4 ст.228-1Кримінального кодексу Російської Федерації до 8 (восьми) років позбавлення волі.

В обґрунтування клопотання зазначало, що згаданий вирок іноземної держави набрав законної сили, ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Тюменській області, кінцевий строк відбування покарання 24.06.2024 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні - АДРЕСА_1 . Міністерством юстиції України вирішено прийняти в Україну засудженого вироком суду Російської Федерації громадянина України ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання на території України, у зв`язку з чим Міністерство звернулось до суду з даним клопотанням. Заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, а також дослідивши матеріали справи, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією, зокрема за таких умов: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо рішення є остаточним; якщо на передачу згодна засуджена особа ; якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території; якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.

Відповідальність за суспільно небезпечні діяння, за які засуджено ОСОБА_4 в Російській Федерації, передбачена також законодавством України - ч.2 ст.15 ч.2 ст.307 КК України, а саме - замах на незаконний збут психотропних речовин у великому розмірі, за які передбачені покарання у виді позбавленням волі на строк відповідно від шести до десяти років.

Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду РФ, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний та території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана на підставіЗакону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11 Конвенції.

Статтею 11 цієї Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: а)повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; с) повинен зараховувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Виходячи з положень ст. 10 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» від 21 березня 1983 року, в разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку. Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироку для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання,призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст.610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч.4 ст. 610 КПК України.

При цьому суд, як це зазначено у ч.3 ст.603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Так, засуджений висловив бажання бути переведеним в Україну, для подальшого відбування покарання, що підтверджується його письмовою заявою від 13 вересня 2017 року.

Згідно довідки від 13.09.2017 року виданої начальником внутрішньої служби засуджений ОСОБА_4 вирок Калінінського районного суду м.Тюмень Російської Федерації від 18.10.2016 року за ч.3 ст.30, п.«г» ч.4 ст.228-1Кримінального кодексу Російської Федерації до 8 (восьми) років позбавлення волі з відбуванням покарня в ВК суворого режиму.

Початок строку: 25.06.2016 року.

Згідно довідки медичної частини №2 ФКУЗ МСЧ - 72 ФСИН Росії ОСОБА_4 не має хронічних захворювань.

Згідно листа Державної міграційної служби України від 25.10.2017 року засуджений ОСОБА_4 є громадянином України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України суд враховує наступні положення законодавства України.

Визначаючи статтю закону України про кримінальну відповідальність, якою передбачена відповідальність за кримінальний злочин, вчинений засудженим, суд виходить з того, що ОСОБА_4 , як встановлено вироком Калінінського районного суду м.Тюмень Російської Федерації від 18.10.2016 року до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

Санкція ст. 228.1 ч.4 п. "г" КК РФ карається позбавленням волі на строк від 10 до 20 років з позбавленням права займатись визначені посади або займатися визначеною діяльністю на строк до 20 років або без такого та з штрафом в розмірі до одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до 5 років або без такого.

Відповідно до Кримінального кодексу України дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за: ч.2 ст.15 ч.2 ст.307 КК України, а саме - замах на незаконний збут психотропних речовин у великому розмірі, за які передбачені покарання у виді позбавленням волі на строк відповідно від шести до десяти років.

Разом з тим, суд позбавлений можливості врахування вчинення злочину з використанням електронних та інформаційно-телекомунікаційних мереж( враховуючи мережу «Інтернет», оскільки така кваліфікуюча ознака не передбачена ст.307 КК України.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 25.06.2016 року із зарахуванням часу попереднього ув`язнення.

При цьому судом враховується положення ч.5 ст.72 КК України, яка діяла на час ухвалення вироку Калінінським районним суду м.Тюмень Російської Федерації, відносно до яких зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 3, 9, 12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст.ст. 602, 610 КПК України, суд,-

ухвалив: Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Калінінського районного суду м.Тюмень Російської Федерації від 18.10.2016 року за ч.3 ст.30, п.«г» ч.4 ст.228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, задовольнити.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 25.06.2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 25.06.2016 року до 17.10.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід залишити тримання під вартою. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області протягом семи діб органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.

.

Суддя ОСОБА_1