Справа № 595/1890/17
Провадження №1-кп/595/34/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.03.2018

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000463 від 28 листопада 2017 року, по обвинувальному акту щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ягільниця, Чортківського району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, одруженого, приватного підприємця, не судимого,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
28 листопада 2017 року приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_5 , який перебував по вул. Торговиця в м. Бучач, Тернопільської області під час конфлікту з ОСОБА_6 , відчуваючи неприязнь, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, що полягає у незаконному посяганні на здоров`я, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та бажаючи їх настання, діючи імпульсивно, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 наніс удар правою рукою в обличчя, а саме в область правого ока чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді одного синця в ділянці нижньої повіки правого ока, які за ступенем тяжкості відносяться до легких.
Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що дійсно 28 листопада 2017 року біля 16 год. 00 хв. перебуваючи в м.Бучач по вул.Торговиця, вході конфлікту наніс удар правою рукою в обличчя ОСОБА_6 який знаходився в автомобілі. Вину визнав, розкаявся, просить суд суворо не карати. Цивільний позов визнає частково.

Потерпілий, ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 28 листопада 2017 року біля 16 год. 00 хв., в м.Бучач по вул.Товговиця, коли він повертався додому на своєму автомобілі, його зупинив ОСОБА_5 , під час розмови між ними виник конфлікт, вході якого ОСОБА_5 наніс йому удар правою рукою в обличчя, а саме в область правого ока. Цивільний позов підтримує, просить стягнути із ОСОБА_5 2157,69 грн. матеріальної шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди та 7442 грн. процесуальних витрат.
Оскільки обвинувачений в судовому засіданні повністю визнав вину в скоєнні кримінального правопорушення, дав показання згідно змісту пред`явленого йому обвинувачення, погодився зі всіма доказами по справі, відмовившись від їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що в силу ст.349 КПК України слід обмежити дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та даними, що характеризують особу обвинуваченого, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що достовірність доказів, на яких ґрунтується обвинувачення, не викликає сумніву, а тому вина обвинуваченого, в скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю, і його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, за що він і повинен нести кримінальну відповідальність.

Обираючи вид та міру покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, а також враховує пом`якшуючу покарання обставину - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, також судом враховується досудова доповідь органу пробації, згідно якої виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства а тому вважає за можливе призначити йому покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в межах санкції статті.
Потерпілим заявлено цивільні позови про стягнення з ОСОБА_5 в його користь 2157,69 грн. матеріальної шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди та 7442 грн. процесуальних витрат.
На підтвердження матеріальної шкоди потерпілим надано звіт № 223 про вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля. Згідно даного висновку розмір збитку становить 1507, 69 грн. Вартість проведеної оцінки становить 650 грн.
Потерпілим не надано суду жодних правовстановлюючих документів на автомобіль «Mercedes-Benz 313 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 . Крім того, те що в результаті пошкодження автомобіля матеріальна шкода завдана саме ОСОБА_6 спростовується звітом про оцінку, з якого вбачається, що власником автомобіля є ОСОБА_7 . Крім того, в самій позовній заяві жодним чином не зазначено якими саме діями чи бездіяльністю обвинуваченого потерпілому було завдано матеріальної шкоди. В позовній заяві щодо матеріальної шкоди лише зазначено, що в результаті вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, його зухвалої поведінки, потерпілому було завдано матеріальної шкоди в сумі 2157,69 грн. Також, інформація щодо спричинення потерпілому матеріальної шкоди, а саме пошкодження автомобіля, відсутня і в обвинувальному акті. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди до задоволення не підлягає в зв`язку з безпідставністю.
Щодо вимог потерпілого про стягнення процесуальних витрат на суму 7442 грн. слід зазначити наступне. Як вбачається з позовної заяви потерпілий просить стягнути з обвинуваченого 1000 грн. витрат пов`язаних із прибуттям до місця судового провадження, 221 грн. витрат за відрив від звичайних занять на досудовому слідстві, та 221 грн. на судовому процесі. Проте, жодних підтверджуючих документів щодо понесення таких витрат потерпілим надано не було. Тому в цій частині позов до задоволення не підлягає.
Щодо вимоги про стягнення 6000 грн. витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 48 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 січня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог відшкодування таких витрат.

Із долученого до позовної заяви витягу з договору № 75 від 05.12.2017 року вбачається, що витрати на професійну правову допомогу складають 6000 грн. При цьому акт виконаних робіт між сторонами на час розгляду справи в суді не складався. Сума 6000 грн., згідно витягу з договору ніякими документами (звітами, актами виконаних робіт) не була обґрунтована, потерпілий не надав детальної інформації щодо роботи, виконаної адвокатом, та недостатньо обґрунтував свої позовні вимоги в цій частині.

Як вбачається із журналів судових засідань загальна тривалість розгляду кримінального провадження тривала 1 год. 42 хв. З огляду на викладене, суд приходить

до висновку, що витрати за правову допомогу ОСОБА_6 у розмірі 6000 грн. є завищені та підлягають зменшенню до 2000 грн.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру моральної шкоди, на яку претендує потерпілий, суд враховує положення п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а саме, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Також, судом береться до уваги, що моральна шкода була завдана потерпілому в зв`язку з вчиненням щодо нього насильницький дій.
Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням характеру, обсягу та тривалості фізичних, душевних та психічних страждань, пов`язаних з ушкодженням здоров`я потерпілої, порушенням життєвих зв`язків та нормального спілкування з оточуючими, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог потерпілого щодо стягнення моральної шкоди.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,
З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 в користь ОСОБА_6 5000(п`ять) грн.. моральної шкоди та 2000(дві) грн. витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1