Справа № 461/878/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1106/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого-судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі : - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу підготовчого судового засідання Галицького районного суду м. Львова від 06 жовтня 2017 року, -

з участю прокурора : - ОСОБА_6
обвинувачених : - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника Управління капітального будівництва ЛОДА- ОСОБА_9

захисників обвинувачених : - ОСОБА_10 , ОСОБА_11
В С Т А Н О В И Л А :
цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000181 від 08.02.2016 року відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України та ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, повернуто прокурору прокуратури Львівської області для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Не погоджуючись із даною ухвалою прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу підготовчого судового засідання Галицького районного суду м. Львова від 06 жовтня 2017 року скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, що викладені в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Мотивує це тим, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував те, що в кримінальному провадженні підозрюваним ОСОБА_7 та ОСОБА_8 06.06.2016 року оголошувалось про зміну раніше оголошеної підозри, в якій власне і викладено кваліфікацію дій підозрюваних з врахуванням форми їх співучасті. Дата оголошення останньої підозри відображена в тексті обвинувального акту. Крім цього вказує, що суд у підготовчому засіданні, роблячи висновки про форму співучасті чи дату оголошення підозри вийшов за межі питань, які підлягають вирішенню у підготовчому судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, виступи захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечили апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , виступ представника Управління капітального будівництва ЛОДА ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що 02 лютого 2017 року до Галицького районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000181 відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та їх захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування.

У підготовчому судовому засіданні призначеному на 06.10.2017 року захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_10 заявила клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України, посилаючись на те, що всупереч вимогам ч.3 ст.283 КПК України, прокурором не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про закінчення досудового розслідування. Крім того, у Реєстрі відсутні відомості про зупинення досудового розслідування, особу яку повідомлено про підозру та зміну раніше повідомленої підозри. При посиланні на докази не зазначені том та аркуш матеріалів кримінального провадження. Стверджує, що в обвинувальному акті не міститься формулювання висунутого обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а дані з приводу кримінально правової кваліфікації та дати пред`явлення обвинувачення які відображені в Обвинувальному акті та ЄРДР не співпадають.

Поряд з тим, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_11 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що у ньому відсутні відомості про час та місце вчинення кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_7 , а саме не зазначено у який час та де саме директор КВП «Енергомонтаж» заволодів державними коштами. Стверджує, що в обвинувальному акті прокурора відсутні відомості про розмір шкоди завданої злочином; всупереч вимогам ст.27 КК України не зазначено вид співучасті у вчиненні кримінального правопорушення.

Обвинувачені ОСОБА_8 , та ОСОБА_7 підтримали доводи захисників викладених у письмових клопотаннях про повернення обвинувального акту прокурора.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Відповідно до вимог ч.2 ст.291 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

До обвинувального акта додається, зокрема, реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Однак, всупереч вимогам вказаної вище норми, у обвинувальному акті прокурора відсутні відомості про час та місце вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України.

Крім того, не вказано вид співучасті у вчиненні кримінальних правопорушень інкримінованих обвинуваченим.

Верховний Суд України у Постанові Пленуму «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» №8 від 24.10.2003 року висловив правову позицію про те, що суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлення особі обвинувачення було конкретним за змістом (п.10). Зокрема, в описовій її частині зазначаються: злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа; час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому; стаття (частина, пункт статті) кримінального закону, якою передбачений цей злочин.

Згідно ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права, серед іншого, бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Як встановлено у підготовчому судовому засіданні, в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист (Рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України", рішення від 25.07.2000 у справі «Маттоціа проти Італії", рішення від 09.10.2008 року у справі "Абрамян проти Росії".)

При цьому, не зважаючи на те, що кримінальний процесуальний закон не містить в собі норми, яка б визначала зміст поняття «формулювання обвинувачення» його неможливо ототожнювати з поняттям «фактичні обставини кримінального правопорушення», оскільки навіть за буквальним змістом закону (ст. 291 КПК України) вони відокремлюються один від одного.

У зв`язку з цим, ні слідчий, ні прокурор, при складанні обвинувального акту не вправі, на власний розсуд, поєднувати ці поняття та порушувати послідовність викладення відомостей, які передбачені п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

За своїм змістом формулювання обвинувачення, хоча і повинно певною мірою дублювати фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме обставини, які вказують на подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), проте воно повинно бути викладено більш лаконічно та, крім часу, місця, способу та інших обставин вчиненого кримінального правопорушення, містити в собі посилання на форму вини, мотив, мету вчинення кримінального правопорушення, його наслідки та інші обставини, які охоплюються складом конкретного кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Більш того, воно повинно бути чітким, зрозумілим та відповідати вимогам норм матеріального права, які діяли на момент вчинення кримінального правопорушення, оскільки незважаючи на те, що обґрунтованість правової кваліфікації дій обвинуваченого не є предметом розгляду підготовчого судового засідання, направляючи обвинувальний акт до суду прокурор, дотримуючись завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, повинен також керуватись вимогами ст. 2 КК України про те, що підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, а не розраховувати на те, що під час судового розгляду, у разі необхідності, він зможе скористатись своїм правом змінити обвинувачення або висунути додаткове обвинувачення чи відмовитись від його підтримання.

Таким чином, відсутність в даному обвинувальному акті формулювання обвинувачення свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, а тому останній підлягає поверненню прокурору для усунення вказаних недоліків.

Колегія судді вважає, що судом першої інстанції проаналізовано зміст обвинувального акта, та вірно встановлено, що він внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000181, 08.02.2016 року за ч.4 ст.191, ч.3 ст.15, ч.5 ст.191 КК України відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , однак, в обвинувальному акті надісланому до Галицького районного суду м. Львова дії обвинувачених кваліфіковано за ч.3 ст.27, ч.4 ст.191, ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 КК України. Крім того, підозра у скоєнні даного кримінального правопорушення повідомлена 04.01.2017 року, однак в обвинувальному акті зазначено дату вручення підозри 06.06.2016 року.

Крім цього, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно критично оцінив покликання захисників, як на підставу для повернення обвинувального акта, невідповідність Реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки у КПК України відсутнє право суду повертати обвинувальний акт через невідповідність вимогам закону доданого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування, адже у ст. 314 КПК України мова йде саме про обвинувальний акт, а не про додатки до нього.

Сам по собі реєстр матеріалів досудового розслідування, як додаток до обвинувального акта повинен містити формально-довідкові відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження. Інформація, яка міститься в реєстрі, самостійного доказового значення не має.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неможливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000181 від 08.02.2016 року відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України та ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а зазначені порушення позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акту і розглянути його, у зв`язку з чим обвинувальний акт повинен бути повернений прокурору.

Таким чином доводи апелянта про те, що зазначена ухвала суду є необґрунтованою та такою, що істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону не знайшли свого ствердження, спростовані вище наведеним.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала підготовчого судового засідання Галицького районного суду м. Львова від 06 жовтня 2017 року, є законною, обґрунтованою та постановленою відповідно до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу підготовчого судового засідання Галицького районного суду м. Львова від 06 жовтня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000181 від 08.02.2016 року відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України та ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, повернуто прокурору прокуратури Львівської області для усунення вказаних в ухвалі недоліків без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12