Постанова
Іменем України

13 березня 2018 року

м. Київ
Справа №334/6939/16-к

Провадження № 51-922км18
Верховний Суд колегією Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000168 за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області,мешканця м. Запоріжжя, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 6 квітня 2017 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанції обставини

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжявід 12 грудня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 6 квітня 2017 року вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасовано та ухвалено новий вирок, яким призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням час незаконно придбав і зберігав без передбаченого законом дозволу в м. Запоріжжі, у квартирі за місцем свого проживання та у приміщенні гаража, до вилучення працівниками правоохоронних органів під час обшуку 23 червня 2016 року: кулемет, бойовий реактивний протипіхотний вогнемет, патрони, заряди з вибуховою речовиною, шнур з вибуховою речовиною, корпуси бойових ручних гранат, уніфіковані підривники дистанційного типу, протипіхотні осколкові міни, бойові унітарні постріли з зарядами вибухової речовини, бойові реактивні протитанкові гранати, бойові капсульні детонатори, бойові запали, рушницю придатну для здійснення пострілів, загальною кількістю понад 33 тисячі заборонених до зберігання одиниць.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок щодо ОСОБА_7 змінити та звільнити останнього на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі через суворість.

На обґрунтування своїх доводів посилається на те, що судом апеляційної інстанції не враховано належним чином:
- те, що ОСОБА_7 не оспорював обставини, вкладені в обвинувальному акті, що, на думку захисника, свідчить про щире каяття та сприяння розкриттю злочину;
- поведінку після вчинення злочину, а саме те, що під час обшуку ОСОБА_7 добровільно видав зброю, боєприпаси та вибухові речовини, не переховувався під час слідства та судового розгляду;
- що ОСОБА_7 неодноразово проходив військові навчання і мав навички походження зі зброєю, тяжких наслідків в результаті зберігання боєприпасів не настало, загрози детонації експертами не встановлено, шкоду нікому не спричинено.

Також належним чином не враховано дані про особу ОСОБА_7 , який:
- раніше не судимий, позитивно характеризується, має офіційне джерело прибутку, здійснює догляд за родичем похилого віку;
- здійснює допомогу волонтерським організаціям та має нагороди: відзнаку «Честь і доблесть І ступеня» Фонду ветеранів військової розвідки від 05 листопада 2014 року, відзнаку «Честь і доблесть ІІ ступеня» Фонду ветеранів військової розвідки від 14 жовтня 2015 року, подяки та грамоти громадської спілки «Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій та волонтерів АТО», почесний нагрудний знак «За заслуги перед Збройними Силами України».

Позиції інших учасників судового провадження

У судовому засіданні:
- захисник підтримав касаційну скаргу;
- прокурор вважав вирок законним й обґрунтованим і просив залишити його без зміни.
Мотиви Суду
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно зі ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як убачається із вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував:
- пом`якшуючу покарання обставину, а саме щире каяття, та відсутність обтяжуючих обставин;
- дані про особу ОСОБА_7 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, здійснює нагляд за тяжкохворим родичем.

На підставі наведеного ОСОБА_7 судом першої інстанції обрано покарання у виді мінімального строку, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, у виді 3 років позбавлення волі та звільненовід відбування покарання з випробуванням.
Однак, при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, судом першої інстанції не наведено у вироку переконливих мотивів для прийняття такого рішення, не взято до уваги те, що при вирішенні зазначеного питання має бути належним чином досліджено та оцінено всі обставини, які мають значення для справи, та не зазначено, як саме враховані ним обставини впливають на недоцільність відбування обвинуваченим покарання, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження.

Як вірно вказав у вироку апеляційний суд, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора на м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції належним чином не враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, а також конкретні обставини провадження, зокрема, велику кількість вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин, які незаконно зберігав ОСОБА_7 - більше 32 тисяч патронів, більше 150 корпусів бойових ручних гранат, танковий кулемет та інше, що суттєво підвищує суспільну небезпеку цього злочину в умовах складної суспільно-політичної обстановки в державі та суттєво впливає як на охорону громадської безпеки у цьому регіоні держави, так і на запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Також, апеляційний суд визнав необґрунтованими доводи суду першої інстанції про те, що діями обвинуваченого ОСОБА_7 не спричиненошкоду та не настало тяжких наслідків, оскільки склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, відноситься до формальних, а тому суспільна небезпечність незаконного поводження зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами полягає в тому, що він створює сприятливі умови для вчинення злочинів з використанням зазначених предметів. З урахуванням зазначеного, доводи у скарзі про те, що ОСОБА_7 неодноразово проходив військові навчання і мав навички поводження зі зброєю, загрози детонації експертами не встановлено, не заслуговують на увагу.
Що стосується доводів скарги про те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, позитивно характеризується, має офіційне джерело прибутку, здійснює догляд за родичем похилого віку, здійснює допомогу волонтерським організаціям та має нагороди: відзнаки, подяки, грамоти та почесний нагрудний знак, то зазначене, з урахуванням обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого злочину та кількості вилученої у даному випадку вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, не спростовує правильність висновків суду апеляційної інстанції щодо відсутності належних підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання на підставі ст. 75 КК України.

З урахуванням положень статей 50, 65 КК України, апеляційний суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, не застосовуючи при цьому положення закону, передбачені ст. 75 КК України.
На думку Суду, покарання, призначене ОСОБА_7 апеляційним судом, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Таким чином, підстав для задоволення скарги та зміни вироку не встановлено.
Керуючись статтями 369, 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, п.15 Перехідних положень КПК України, пунктами 4, 6 §3 розділу 4 Закону України №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, Суд

ухвалив:
Вирок Апеляційного суду Запорізької області від 6 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_2 ОСОБА_3