Справа № 355/20/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/202/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 19.03.2018

ВИРОК
Іменем України
19 березня 2018 року м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання: ОСОБА_5
з участю: прокурора: ОСОБА_6
потерпілого: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Києва матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2017 року,-

в с т а н о в и л а:
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2017 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Баришівка Київської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України ,

засуджено за ч.1 ст. 115 КК України із застосування ст. 69 КК УКраїни до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 20, ч. 1 п. 1 ст. 94 КК України, застосовано до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладено на медичну службу кримінально-виконавчої установи, де буде перебувати ОСОБА_8 .
Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту в період часу з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. ранку наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 , до вступу вироку в законну силу залишено без змін.
Строк відбування покарання рахується з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 .
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року), зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_8 перебування в установах попереднього ув`язнення в період з 08.01.2016 року по 21.04.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за наступних обставин.

Так, близько 21 год. 7 січня 2016 р., в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , між ОСОБА_10 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та його дружиною ОСОБА_11 виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_11 металевою сковорідкою по обличчю.
Під час сварки в будинку знаходився ще їх рідний син ОСОБА_8 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, обурившись протиправними діями свого батька, втрутився у сварку між батьками.
У подальшому між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 виникла бійка, в ході якої останній, маючи прямий умисел на вбивство ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, з мотивів лайки, металевою м`ясорубкою наніс численні удари в область голови, тулубу, та по верхніх та нижніх кінцівках ОСОБА_10 , від чого останній помер на місці скоєння кримінального правопорушення.
Відповідно до висновку експерта № 17 від 15.05.2016 р., у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми (множинних саден, синців та ран голови, крововиливів у м`які тканини голови, перелому склепіння черепа, крововиливів у речовину головного мозку, набряку головного мозку); закритої травми грудної клітки (синців грудної клітки, численних переломів ребер з крововиливами у оточуючі м`які тканини); численних ран та синців верхніх та нижніх кінцівок; нерівномірного кровонаповнення внутрішніх органів.
Смерть ОСОБА_10 наступила від шоку, який розвинувся від поєднаної травми голови, тулубу та кінцівок, що підтверджено даними розтину та додатковими методами лабораторних досліджень.
Виявлені при дослідженні вищеописані тілесні ушкодження прижиттєві, утворилися незадовго до настання смерті від неодноразової дії тупого твердого предмету (тів), яким могла бути м`ясорубка, оцінюються у сукупності і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, які в даному випадку призвели до настання смерті.
Таким чином, нанесення ОСОБА_8 множинних ударів металевою м`ясорубкою, а також наявний причинно-наслідковий зв`язок між цими ударами та смертю ОСОБА_10 , свідчать про спрямованість умислу ОСОБА_8 на позбавлення життя ОСОБА_10 .
Такими своїми злочинними діями, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи вирок у частині доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його злочинних дій за ч.1 ст. 115 КК України, зазначає, що вирок суду є незаконним, невмотивованим і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та неправильне застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України.

Так, на думку прокурора, суд першої інстанції, в порушення вимог кримінального закону, при призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 з застосуванням ст. 69 КК України не в повній мірі надав оцінку даним про особу обвинуваченого та його ставленню до вчиненого кримінального правопорушення. Судом недостатньо враховано, що обвинувачений умисно посягнув на життя та здоров`я людини, усвідомлюючи наслідки своїх дій, проте від вчинення злочину не відмовився, у вчиненому не розкаявся, винним себе не визнав, внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 настали тяжкі невідворотні наслідки смерть людини. Крім цього, вбивство ОСОБА_8 вчинено по відношенню до близької людини свого батька ОСОБА_10 , а також за наявності обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також, апелянт в обґрунтування своєї скарги зазначає, що суспільна небезпека ОСОБА_8 підтверджується його негативною характеристикою з місця проживання; висновками ЖЕО, відповідно до яких ОСОБА_8 неодноразово вчиняв сварки за місцем проживання та наносив тілесні ушкодження своїм батькам; показами свідків, які вказали, що ОСОБА_8 під час перебування у стані алкогольного сп`яніння є агресивним та у день вчинення вбивства вчинив сварку у приміщені продуктового магазину і наніс тілесні ушкодження своєму знайомому; висновком судово-медичної експертизи, яка засвідчує кількість та характер нанесених ОСОБА_8 ударів металевою м`ясорубкою потерпілому.

В зв`язку з цим, на думку прокурора, установлені судом пом`якшуючі обставини не є такими, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та особи обвинуваченого.

Враховуючи зазначене, прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України у виді 9 років позбавлення волі.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

обвинуваченого та його захисника, які проти апеляційної скарги прокурора заперечували і просили відмовити в її задоволенні;
потерпілого ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу прокурора підтримав і просив її задовольнити, а також пояснив, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи після засудження його судом першої інстанції на домашньому арешті, знову завдав їх матері ОСОБА_11 тілесні ушкодження, яка зараз більше місяця перебуває у лікарні;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 та кваліфікації його дій за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, учасниками судового розгляду не оспорюється.
Згідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Ст. 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 вказаних вимог закону у повному обсязі не дотримався.

Так, приймаючи рішення про призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі у виді 5 років позбавлення волі, суд послався у вироку на те, що ОСОБА_8 , незважаючи на невизнання ним своєї вини, скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, має декілька обставин, що пом`якшую його відповідальність.

Так, судом першої інстанції, до обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_8 віднесено: вчинення останнім злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого ОСОБА_10 , який, перебуваючи у алкогольному сп`янінні наніс тілесні ушкодження матері обвинуваченого ОСОБА_11 ; те, що згідно висновків судово-психіатричного експерта №15 від 23.12.2016 року, під час скоєння інкримінованих ОСОБА_8 дій, останній страждав та страждає на час проведення експертизи, на наслідки перенесеної в 1990 році важкої черепно-мозкової травми у вигляді легко вираженого зниження інтелектуально-мнестичної діяльності, помірно виражених емоційно-вольових розладів та судомних нападів в амнезі обтяжене зловживанням спиртними напоями, є інвалідом ІІІ групи; те, що загиблий, обвинувачений та потерпіла є членами однієї родини.

Також при призначенні обвинуваченому покарання, судом було враховано, що саме поведінка потерпілого сприяла агресії ОСОБА_8 , а про стан та можливість агресивної поведінки ОСОБА_10 було відомо раніше, як батьку сина, однак він допустив відповідні дії, що призвели до чергової агресії обвинуваченого. Також те, що рідні і близькі ОСОБА_8 , незважаючи на відомі акти агресії останнього, допускали недбале відношення щодо його лікування, належного контролю, за наявності протипоказань до вживання алкогольних напоїв, надавали йому таку можливість.

Колегія суддів першої інстанції прийшла до висновку, що з урахуванням особи винного, його захворювання та наявність відповідної групи інвалідності, вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Згідно ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, який відніс до обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого, наявність неправомірних дій з боку потерпілого ОСОБА_10 та недбале відношення рідних і близьких обвинуваченого ОСОБА_8 щодо його лікування та належного контролю і створення умов щодо вживання останнім спиртних напоїв.

В той же час, на думку колегії суддів апеляційного суду, наявність у обвинуваченого наслідків перенесеної у 1990 році важкої черепно-мозкової травми та стану обмеженої осудності не є пом`якшуючими відповідальність обставинами, а є можливою підставою для застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної допомоги у психіатра за місцем перебування.

Також, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 захворювання та ІІІ групи інвалідності, а також те, що обвинувачений, загиблий і потерпіла є членами однієї родини є обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

При цьому, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, судом першої інстанції не було в достатній мірі враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який за місце постійного проживання характеризується негативно, як особа, яка схильна до зловживання алкогольними напоями, і яка в такому стані поводить себе неадекватно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, знаходиться на обліку у лікаря психіатра, офіційно не працевлаштований, суспільно корисною працею не займається, неодноразово, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв з батьками сварки, поводив себе агресивно, застосовуючи при цьому фізичну силу та наносив їм тілесні ушкодження.

Відповідно до даних, які містяться у відмовних матеріалах за заявами ОСОБА_10 від 09.09.2011 року та 25.11.2012 року щодо сварок, які вчиняв ОСОБА_8 , ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, множинних гематом лицевого черепа, перелому челюсної кістки зліва, що підтверджується довідкою чергового лікаря Баришівської ЦРЛ (т.3 а.с. 8-33)

За даних обставин, висновок суду про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст. 115 КК України колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованим.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, а саме положення ст. 69 КК України, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування вироку місцевого суду.

Відповідно до ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання та у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбуття покарання.

За даних обставин вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 в частині призначення йому покарання підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового вироку, у зв`язку з чим апеляція прокурора підлягає задоволенню частково.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, як особа, яка схильна до зловживання алкогольними напоями, і яка в такому стані поводить себе неадекватно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, знаходиться на обліку у лікаря психіатра, є інвалідом ІІІ групи загальної форми захворювання з ураженням нервової системи, офіційно не працевлаштований, суспільно корисною працею не займається, неодноразово, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв з батьками сварки, поводив себе агресивно, застосовував при цьому фізичну силу та завдавав їм тілесні ушкодження, розлучений, має на утриманні неповнолітню дочку, згідно висновку судово-психіатричного експерта №15 від 23.12.2016 року ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій міг і може на момент проведення експертизи усвідомлювати свої дії та керувати ними, але не в повній мірі, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної допомоги у психіатра за місцем перебування.

Також колегією суддів враховано обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого наявність неправомірних дій з боку потерпілого ОСОБА_10 та недбале відношення рідних і близьких обвинуваченого ОСОБА_8 щодо його лікування та належного контролю і створення умов щодо вживання останнім спиртних напоїв, та обставину, що обтяжує відповідальність вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Київської області;-

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2017 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного йому покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 115 КК України у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.

В решті вироку суду залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3
/підпис/ ОСОБА_4