Справа № 466/4657/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2018 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000508 від 07.02.2017 року щодо обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Суховоля Сокальського району Львівської області, українця, громадянина України, з неповною середньою-технічною освітою, розлученого, не працевлаштованого, раніше неодноразово судимого, останній раз 06.12.2016 року Личаківським районним судом м.Львова за ч.2 ст.185, ст.71, ст.78 ч.3 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки 1 місяць, покарання відбув 28.02.2017 р., обвинувальний акт відносно якого перебуває у Залізничному районному суді м.Львова за ст.186 ч.2, ст.15 ч.2 ст.185 ч.2 КК України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час утримується у Львівській установі виконання покарань №19 УДпТСУ у Львівській області

про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Бугаївка Радивилівського району Рівненської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Личаківського районного суду м.Львова від 14.12.2017 р. за ч. 2 ст.185, 71, ч.5 ст.72 КК України до покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі та вироком Франківського районного суду м.Львова від 26.12.2017 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, обвинувальний акт відносно якого перебуває у Залізничному районному суді м.Львова за ст.186 ч.2, ст.15 ч.2 ст.185 ч.2 КК України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на даний час утримується у Львівській установі виконання покарань №19 УДпТСУ у Львівській області

про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15-ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 10.05.2017, приблизно о 22 год. 30 хв., перебуваючи біля кафе «Варенична», яке знаходиться поряд із АС №2 за адресою: м. Львів, вул.Б.Хмельницького, 225, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на повторне незаконне заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , відвели потерпілого ОСОБА_7 до АЗС «ANP», що на вул. Полтв`яній, 14, у м.Львові, де, із застосуванням насильства, я не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме: ОСОБА_4 розпилив в очі потерпілого невстановлену досудовим слідством речовину, після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нанесли декілька ударів у різні частини тіла ОСОБА_7 та відкрито викрали особисті речі потерпілого, а саме: пакет, всередині якого була кутова шліфувальна машинка марки «Протон», вартістю 1000 грн. та електролобзик, вартістю 500 грн., мобільний телефон марки «Samsung E 2121B» ІМЕІ: НОМЕР_1 * вартістю 1000 грн., всередині якого була сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» із номером НОМЕР_2 , вартістю 25 грн., на рахунку якої було 35 грн., гаманець, вартістю 35 гривень, всередині якого були гроші в сумі 420 грн. та картку для виплат банку «ПриватБанк», на рахунку якої грошей не було. Після того, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 втекли із місця скоєння злочину, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3015 грн.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфікуються як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Також, ОСОБА_3 , 10.05.2017, приблизно о 22 год. 30 хв., керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на викрадення офіційних документів, перебуваючи біля АЗС «ANP», що на вул.Полтв`яній, 14, у м.Львові, керуючись корисливим мотивом відкрито заволодів карткою для виплат банку ПАТ «КБ «ПриватБанк», яка належить потерпілому ОСОБА_8 ,. на рахунку якої грошей не було.

Таким чином дії ОСОБА_3 кваліфікуються як викрадення офіційного документа з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , 10.05.2017, приблизно о 23 год. 05 хв., керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, перебуваючи на вул.Коперника, 43 у м. Львові, біля банкомату ПАТ «КБ «ПриватБанк», за допомогою викрадених у потерпілого ОСОБА_8 мобільного телефону та картки для виплат ПАТ «КБ «ПриватБанк», здійснив зняття коштів у сумі 6000 грн. з кредитного рахунку потерпілого ОСОБА_8 у ПАТ «КБ «ПриватБанк». В подальшому, 11.05.2017, приблизно о 00 год. 15 хв., ОСОБА_3 перебуваючи на вул. Княгині Ольги, 106 у м. Львові, за допомогою картки для виплат та мобільного телефона, викрадених напередодні у ОСОБА_8 зняв із банкомату ПАТ «КБ «ПриватБанк» гроші в сумі 1600 грн. Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 7600 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфікуються як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 15.05.2017, приблизно о 22 год. 40 хв., перебуваючи на вул. Чигиринській, 13 у м. Львові, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи за попередньою змовою, підбігли до потерпілого ОСОБА_9 ззаду та повторно відкрито заволоділи його майном, а саме: ОСОБА_4 наніс удар по голові потерпілого, різким рухом зірвав рукою із його шиї золотий ланцюжок, вага якого становить приблизно 16,5 грам, вартість приблизно 19560 грн., на якому знаходився золотий хрестик із розп`яттям ОСОБА_10 , вага якого становить приблизно 6,95 грам, вартість становить приблизно 8340 грн., у цей час ОСОБА_3 спостерігав за прилеглою територією, з метою сприяння ОСОБА_4 у вчиненні злочину. Після цього, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 втекли із місця скоєння злочину, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 27900 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфікуються як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

ОСОБА_4 , 07.02.2017, приблизно о 01 год. 45 хв., перебуваючи неподалік перехрестя вулиць Замарстинівської-Липинського у м. Львові, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, підбіг до потерпілого ОСОБА_11 ззаду, вдарив його по голові та, зірвавши із його плеча, відкрито заволодів футляром, всередині якого знаходилась скрипка загальною вартістю 1300 грн. Після цього, ОСОБА_4 почав втікати з місця скоєння злочину, однак, злочин не був ним доведений до кінця, оскільки за ним побіг ОСОБА_12 , та ОСОБА_4 зрозумівши, що останній його наздожене, кинув на землю викрадений ним чохол із музичним інструментом. Після чого ОСОБА_4 втік з місця скоєння злочину.

Таким чином дії ОСОБА_4 кваліфікуються як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15-ч.2 ст.186 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , 21.04.2017, приблизно о 17 год. 30 хв., перебуваючи на вул.Хімічній, 22 у м. Львові, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, підійшов до потерпілої ОСОБА_13 , яка у цей час сиділа на лавці, різким рухом своєї руки зірвав із її шиї та відкрито заволодів золотим ланцюжком, вага якого становить приблизно 10 грам, вартістю приблизно 10000 грн., на якому також знаходився золотий кулон із зображенням всіх знаків зодіаку, вага якого становить приблизно 2,5 грами, вартістю приблизно 2000 грн. Після цього, ОСОБА_4 втік з місця скоєння злочину, заподіявши потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 12 000 грн.

Таким чином дії ОСОБА_4 кваліфікуються як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Також, ОСОБА_4 , 07.05.2017, приблизно о 22 год. 15 хв., перебуваючи на вул. Липинського, 11, поряд із приміщенням Шевченківської районної адміністрації ЛМР, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, підбіг до потерпілої ОСОБА_14 ззаду, різким рухом зірвав своєю рукою із її шиї та відкрито заволодів золотим ланцюжком, вага якого становить приблизно 10 грам, вартість приблизно 13000 грн. Після цього, ОСОБА_4 втік із місця скоєння злочину, заподіявши потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 13000 грн.

Таким чином дії ОСОБА_4 кваліфікуються як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Крім цього, ОСОБА_15 , 10.05.2017, приблизно о 22 год. 30 хв., перебуваючи біля кафе «Варенична», яке знаходиться поряд із АС №2 за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 225, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на повторне незаконне заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_16 , відвели потерпілого ОСОБА_7 до АЗС «ANP», що на вул. Полтв`яній, 14, у м. Львові, де, із застосуванням насильства, я не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме: ОСОБА_4 розпилив в очі потерпілого невстановлену досудовим слідством речовину, після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нанесли декілька ударів у різні частини тіла ОСОБА_7 та відкрито викрали особисті речі потерпілого, а саме: пакет, всередині якого була кутова шліфувальна машинка марки «Протон», вартістю 1000 грн. та електролобзик, вартістю 500грн., мобільний телефон марки «Samsung E 2121B» ІМЕІ: НОМЕР_1 * вартістю 1000 грн., всередині якого була сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» із номером НОМЕР_2 , вартістю 25 грн., на рахунку якої було 35 грн., гаманець, вартістю 35 гривень, всередині якого були гроші в сумі 420 грн. та картку для виплат банку «ПриватБанк», на рахунку якої грошей не було. Після того, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 втекли із місця скоєння злочину, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3015 грн.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфікуються як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинених злочинах визнали повністю, а також підтвердили обставини, викладені в зміненому обвинувальному акті. Щиро каються у вчиненому, просили суворо їх не карати. Цивільний позов заявлений ОСОБА_7 визнали частково.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 в судове засідання не прибули, однак подали на адресу суду заяви про розгляд кримінального провадження у їх відсутності. Щодо призначення міри покарання, то покладаються на розсуд суду. Будучи в суді потерпілий ОСОБА_7 цивільний позов підтримав.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинувачених, потрпілого ОСОБА_7 , а також доказами що характеризують особу обвинувачених . При цьому суд з`ясував в обвинувачених, чи правильно розуміють вони зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю і об`єктивно стверджується визнавальними показаннями обвинуваченого, показаннями потерпілого ОСОБА_7 та зібраними і дослідженими в ході судового розгляду доказами та його дії слід вірно кваліфікувати за ч.1 ст.357 КК України за ознакою - викрадення офіційного документа з корисливих мотивів, за ч.2 ст.185 КК України за ознакою - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за ч.2 ст.186 КК України за ознакою - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю і об`єктивно стверджується визнавальними показаннями обвинуваченого, показаннями потерпілого ОСОБА_7 та зібраними і дослідженими у ході судового розгляду доказами та його дії слід вірно кваліфікувати за ч.2 ст.15-ч.2 ст.186 КК України за ознакою закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за ч. 2 ст.186 КК України за ознакою - викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за 4-ма епізодами, зазначеними вище.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15-ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.186 КК України повністю та об`єктивно доведена.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. „Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, у якого на утриманні є малолітні діти: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , його характеристику з місця проживання, щире каяття, а також те, що ОСОБА_3 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а саме вироком Личаківського районного суду м. Львова від 06.12.2016 року за ч.2 ст.185, ст.71, ст.78 ч.3 КК України засуджений до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки 1 місяць, покарання відбув 28.02.2017р., обвинувальний акт відносно якого перебуває у Залізничному районному суді м.Львова за ст.186 ч.2, ст.15 ч.2 ст.185 ч.2 КК України, отже ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, та, будучи раніше неодноразово судимим, вчиняв нові злочини, тому суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в ізоляції від суспільства.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, його характеристику з місця проживання, щире каяття, а також те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а саме вироком Личаківського районного суду м.Львова від 14.12.2017 р. за ч.2 ст.185, 71, ч.5 ст.72 КК України та засуджений до покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі та вироком Франківського районного суду м.Львова від 26.12.2017 року за ч.2 ст.186 КК України засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, також обвинувальний акт відносно якого перебуває у Залізничному районному суді м.Львова за ст.186 ч.2, ст.15 ч.2 ст.185 ч.2 КК України, отже ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, та, будучи раніше неодноразово судимим, вчиняв нові злочини, тому суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в ізоляції від суспільства.

Обставини, що пом`якшують покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття у скоєному та наявність малолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає і такі не зазначені в обвинувальному акті.

Обставини, що пом`якшують покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції частини статті за яким кваліфіковано злочин у виді обмедення волі та позбавлення волі.

Потерпілим ОСОБА_7 25.07.2017 року заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 завданої матеріальної та моральної шкоди. 24.11.2017 року потерпілим ОСОБА_7 уточнено позовні вимоги та просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заподіяну потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 12754,74 гр. та стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заподіяну потерпілому ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Вартість завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди підтверджує долученої до матеріалів кримінального провадження копії квитанцій /а.с.117/. Завдану матеріальну шкоду обґрунтовує тим, що кошти зняті через банківську картку були кредитними і кожного дня на них нараховувалися відсотки та пеня за їх користування Після покриття ним кредитних грошей сума збитку завданих злочином становить 12754,74 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч.3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно положень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (з наступними змінами), вчасності, враховується стан здоров`я потерпілого, характер та тривалість страждань, наслідки тілесних ушкоджень, суттєвість вимушених змін у його життєвих та виробничих відносинах та інше. При цьому необхідно виходити з основ розумності, зваженості та справедливості.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволення. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує тілесні ушкодження, які підтверджені висновком судово-медичної експертизи від 12.05.2017 р. №648, внаслідок яких були і душевні страждання, які отримав ОСОБА_7 протиправними діями обвинувачених, що погано вплинуло на стан здоров`я потерпілого та його загальне самопочуття, потребувало додаткових зусиль для організації особистого життя та життя у суспільстві.

Згідно зі ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З урахуванням викладеного, суд вважає розумним та справедливим стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 6000 грн. та понесену матеріальну шкоду у розмірі 12754,74 гривень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази у справі вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 377 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначити обвинуваченому покарання :

за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим засудити ОСОБА_3 до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту виконання вироку.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15-ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.186 КК України та призначити обвинуваченому покарання :

за ч.2ст.15-ч.2 ст.186 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів із врахуванням покарань, призначених вироком Личаківського районного суду м.Львова від 14.12.2017 року за ч.2 ст.185, 71, ч.5 ст.72 КК України до покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі та вироком Франківського районного суду м.Львова від 26.12.2017 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки шляхом складання покарань частково зарахувати покарання за вироками та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту виконання вироку.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази, а саме: скрипку із смичками, портфель із приставкою, які постановою слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області від 07.02.2017р. про визнання та приєднання доказів до матеріалів досудового розслідування визнано речовими доказом повернути власнику ОСОБА_11 .

Речовий доказ по справі диск, який постановою слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області від 12.06.2017р. про визнання та приєднання доказів до матеріалів досудового розслідування визнано речовим доказом залишити в матеріалах справи.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заподіяну потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 12754,74 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят чотири гривні 74 коп.).

Стягнути порівно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заподіяну потерпілому ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 6000,00 (шість тисяч гривень).

У решті у задоволенні позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Львва.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається потерпілому, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1