Справа №592/3502/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/203/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого - ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ТДВ СТ «Домінанта» ОСОБА_10 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 жовтня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єкатеринбург, Російська Федерація, українця, який, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше на судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга представника цивільного відповідача ТДВ СТ «Домінанта», в якій апелянт просить змінити вирок Ковпаківського районного суду м. Суми відносно ОСОБА_7 в частині цивільного позову, а в задоволенні вимог до ТДВ СТ «Домінанта» відмовити. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 жовтня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України та і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

Постановлено стягнути з ТДВ СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 75476 грн. 10 коп. збитки за пошкодження автомобіля потерпілого та 1080 грн. 41 коп., яку потерпілий витратив на придбання ліків під час лікування, а всього 76556 грн. 51 коп.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт звертає увагу на те, що при прийнятті рішення щодо стягнення з ТДВ СК «Домінанта» на користь потерпілого суми матеріальних збитків та витрат на лікування, суд першої інстанції врахував те, що на час настання пригоди між страховим товариством і обвинуваченим діяв договір добровільного страхування та керувався, в подальшому, Законом України «Про страхування», однак, з врахуванням того, що між зазначеними особами 14 листопада 2016 року було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при вирішенні питання щодо стягнення з страхового товариства сум суду необхідно було керуватися Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Крім того апелянт зазначає, що з врахуванням ст. 22, п 23.1 ст. 23, ст. 24.1 вказаного Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілою особою мають бути надані документи, що підтверджують обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбання лікарських засобів, що має бути підтверджено документально відповідним медичним закладом охорони здоров`я і ці витрати, пов`язанні з тимчасовою втратою працездатності мають бути в причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, однак, матеріали кримінального провадження містять лише неякісні копії чеків, з яких неможливо встановити ні дати, ні перелік товару, ні іншу інформацію , а тому, як доказ, вони не повинні були братися судом до уваги.

Також апелянт посилається на те, що відповідно до звіту №49-D/27/6, складеному ТОВ «Всеукраїнська експертна компанія «СОВА» на замовлення ОСОБА_7 , відновлювальний ремонт автомобіля «Opel Astra» без урахування зносу складає 149708 грн. 22 коп., при тому, що ринкова вартість такого автомобіля становить 140534 грн. 03 коп., тобто, з економічної точки зору проводити такий ремонт є недоцільним і вказаний транспортний засіб, відповідно до п. 30.1 ст. 30 вищезазначеного Закону, вважається фізично знищеним, і в такоу випадку, відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону власнику автомобіля відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Таким чином, враховуючи ринкову вартість такого автомобіля до ДТП, яка становить 140534 грн. 03 коп. та ринкову вартість автомобіля після ДТП зазначену в звіті експертної компанії в розмірі 78450 грн., в результаті до відшкодування підлягає сума 62084 грн. 03 коп.

Крім того, представник ТДВ СТ «Домінанта» зазначає, що з врахуванням того, що страхове товариство виконало умови Закону щодо огляду пошкодженого транспортного засобу, то підстав для стягнення з страхового товариства витрат на експертне дослідження у суду не було.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Згідно вироку суду, 25 грудня 2016 року, близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_7 керував автомобілем марки «Audi 100» д.н. НОМЕР_1 та рухався по вул. Червонозоряній у напрямку до вул. Героїв Крут в м. Суми. Під час руху по вказаній вулиці в районі мосту через р. Псел, ОСОБА_7 знехтував безпекою дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, стан дорожнього покриття, не дотримався безпечної дистанції під час руху за попутним транспортним засобом, що в подальшому змусило його виїхати на зустрічну смугу руху та втрати контролю над керованим автомобілем з послідуючим зіткненням із автомобілем «Opel Astra», сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався по смузі зустрічного руху у зустрічному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної події потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, які не є небезпечними для життя потерпілого в момент їх заподіяння.

Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи №81/67, водієм ОСОБА_7 були допущені порушення пунктів 10.1, 11.4, 13.1 ПДР України, які знаходиться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною подією та наслідками, що настали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 та прокурора, які вважали вирок суду законним і просили залишити його без зміни, а апеляційну скаргу представника ТДВ СТ «Домінанта» без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України, призначене покарання та звільнення останнього від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, тому не перевіряються апеляційним судом.

При цьому, переглядаючи вирок в межах поданої представника цивільного відповідача ТДВ СТ «Домінанта» апеляційної скарги в частині вирішення цивільного позову, то колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_8 подав до суду першої інстанції цивільний позов про стягнення на його користь з ТДВ СТ «Домінанта» матеріальні збитки внаслідок пошкодження автомобіля у розмірі 75476 грн. 10 коп. та 1080 грн. 41 коп. понесені ним витрати на лікування, а з обвинуваченого ОСОБА_7 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Розглядаючи вказаний позов потерпілого, суд першої інстанції, при наявності того, що між ТДВ СТ «Домінанта» та ОСОБА_7 укладено договір страхування, керуючись загальними нормами, якими визначений порядок на умови страхових виплат, а саме, Законом України «Про страхування», дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування матеріальної шкоди завданої ОСОБА_8 внаслідок ДТП не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а ТДВ СТ «Домінанта», з яким також погоджується і колегія суддів.

При цьому, будь-яких суттєвих порушень матеріального права з боку суду першої інстанції щодо незастосування в даному кримінальному провадженні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про що вказує апелянт, колегією суддів не встановлено і вказані обставини не можна вважати такими, що б слугували підставою для скасування прийнятого судового рішення.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положень в п.19 постанови Пленуму від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищено небезпеки», з врахуванням ст. 979 ЦК України, у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Докази на підтвердження того, що ОСОБА_7 були порушені умови договору, укладеного з ТДВ СТ «Домінанта», а також, що подія даного провадження не може вважатися страховим випадком в матеріалах даного кримінального провадження відсутні.

Що стосується доводів апеляційної скарги про необґрунтованість стягнення з страхового товариства на користь потерпілого 1080 грн. 41 грн. витрат на лікування, з посиланням на неякісність наявних чеків, то колегія суддів вважає їх такими, що ніяким чином не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і в цій частині, оскільки доказів на підтвердження того, що на лікування потерпілий ОСОБА_8 витратив іншу суму, чи що ці витрати не пов`язанні з лікуванням потерпілого, яке знаходилось в причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, матеріали кримінального провадження не містять і апеляційному суду надані не були..

Крім того, не погоджуючись з рішення суду першої інстанції в частині стягнення матеріальних збитків в розмірі 75476 грн. 10 коп. та звертаючись до апеляційного суду з вимогою про відмову в задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до ТДВ СТ «Домінант» і в цій частині, апелянт, з наведенням відповідного розрахунку, погоджується з тим, що до виплати потерпілого з страхового товариства підлягає 62084 грн. 03 коп., що в такому разі, на думку колегії суддів, є нелогічним і доводи апеляційної скарги щодо незаконності вироку в цій частині та в частині безпідставного стягнення витрат за експертне дослідження у розмірі 1200 грн. та втрат на повідомлення у розмірі 52 грн. 20 коп., з врахуванням вищезазначеного, є надуманими.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновків про те, вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 в частині стягнення з ТДВ СТ «Домінанта» на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальних збитків та витрат на лікування, завданих останньому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга представника цивільного відповідача ТДВ СТ «Домінанта» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ТДВ СТ «Домінанта» ОСОБА_10 на вказаний вирок - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4