Справа № 146/1369/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" лютого 2018 р. смт Томашпіль Вінницької області
до якої не застосовано запобіжний захід,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
17 жовтня 2017 року біля 14 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці Корольова неподалік будинку № 29 в с. Горишківка Томашпільського району Вінницької області в ході виниклої словесної суперечки з ОСОБА_6 , діючи умисно з метою нанесення тілесних ушкоджень, нанесла пустим металевим відром, яке тримала у своїй правій руці два удари в область голови ОСОБА_6 у результаті чого спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, гематоми голови, які згідно висновку експерта № 139 від 25 жовтня 2017 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винність в пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю, щиро розкаялася у скоєному, і вважає, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись її допитом та допитом потерпілої ОСОБА_6 .
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_6 , а також оглядом характеризуючих даних щодо особи обвинуваченої, поскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачена ОСОБА_4 суду пояснив наступне. 17 жовтня 2017 року вона вверху біля свого городу зустрілася з потерпілою та її чоловіком, секретарем сільської ради та головою сільської ради. Потерпіла кричала, чому вздовж межі між їхніми городами її чоловік поклав грубу гіляку, тим самим перекрив проїзд до їхнього городу. З цього приводу між потерпілою та нею почалася словесна суперечка в ході якої потерпіла намагалася вдарити її, однак ОСОБА_4 випередила потерпілу і вдарила її два рази в область голови пустим оцинкованим відром, що було у неї в руці. Далі її син припинив їхню суперечку та бійку, після чого обвинувачена пішла додому, а потерпіла разом з іншими залишилася та тому ж місці та кричала, що вона їй спричинила тілесні ушкодження і що викличе працівників поліції. Цивільний позов в частині відшкодування матеріальних збиткі , витрат на правову допомогу визнала повністю, щодо відшкодування моральних збитків та судових витрат сплачених за моральну шкоду не визнала, оскільки вважає, що даний конфлікт спровокувала і розпочала саме потерпіла.
Потерпіла ОСОБА_6 пояснив, що її городи та городи сім`ї обвинуваченої межують між собою. Між вказаними городами довгі роки був проїзд. Обвинувачена разом із своїм чоловіком постійно перегороджували його дерев`яною колодою тим самим перекривали проїзд до городів. В черговий раз, а саме 17 жовтня 2017 року не маючи проїзду за вказаних обставин до свого городу вона викликала на місце сільського голову села Горишківка та секретаря сільської ради, а також було запрошено чоловіка обвинуваченої. На місці, де був проїзд перекритий колодою, між ними почалася словесна суперечка, під час якої прийшла обвинувачена, в якої в руці було оцинковане порожнє відро. ОСОБА_4 спочатку розмовляла по телефоні, а далі почала обзивати потерпілу різними нецензурними словами, в ході чого замахнулася і вдарила її, один рази оцинкованим відром в ліву лобну частину голови. Потерпіла хотіла спинити її, однак обвинувачена другий раз нанесла удар їй в ту ж саму частину голови. Побачивши це чоловіки їх розвели одну від одної. Далі потерпіла попросила викликати поліцію, оскільки в неї почалося опухлення на голові в тій частині куди вдарила її відром обвинувачена. Оскільки через деякий час з приводу отриманих тілесних ушкоджень в неї почалося запамороченн,я тому дочка викликала швидку і її було доставлено в Томашпільску ЦРЛ, де вона перебувала на лікуванні п`ять днів. Цивільний позов підтримала просила його задоволити. Під моральною шкодою потерпіла зазначила, те що перенесла біль внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, дочка постійно вимушена було приїздити до неї в лікарню витрачаючи на це свій час, а також те, що про суперечку дізналися жителі їхнього села і про це вели розмову. Щодо міри покарання просила покарання визначити в межах санкції інкримінованої статті.
Заслухавши пояснення обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_6 , суд вважає, що винність ОСОБА_4 у скоєнні злочину доведена і її дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Обвинувачена ОСОБА_4 згідно довідки характеристики виданої в.о. Горишківського сільського старости за місцем проживання характеризується позитивно, є пенсіонеркою по інвалідності. На диспансерному психіатричному та наркологічному обліку обвинувачена не перебуває. Також ОСОБА_4 щиро розкаялася у скоєному.
Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_4 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, а тому перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк вважається можливим та не становить високої небезпеки для суспільства ( у тому числі окремих осіб).
Пом`якшуючою обставиною, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченої.
Обтяжуючих обставин, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченій, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченою злочину, що відповідно до ст. 12 КК України віднесений до злочинів невеликої тяжкості,особу винної, яка за місцем проживання характеризується позитивно, є пенсіонеркою та інвалідом ІІІ групи, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілої та приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе при призначенні їй покарання у виді штрафу.
При вирішенні судом цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 211,77 гривень, моральної шкоди в сумі 3000 гривень, та судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно Постанови № 3 від 31.03.89 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі обвинуваченого в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, та визначити суму, що підлягає стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених при розгляді справи.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_6 вказала, що внаслідок протиправних дій з боку обвинуваченої вона тривалий час лікувалася, мала витрати на лікування, придбання ліків.
З цивільного позову та доданих до нього виписок з історії хвороби та чеків на придбання ліків вбачається, що ОСОБА_6 дійсно проходила стаціонарне лікування з 17 жовтня 2017 року по 24 жовтня 2017 року з діагнозом забій легких тканин голови, та понесла витрати на придбання ліків в зазначеній в позові сумі.
В судовому засіданні ОСОБА_4 позовні вимоги в частині матеріальних витрат та витрат на правову допомогу визнала, тому суд вважає за необхідне вимоги в вказаній частині задоволити.
Разом з тим, відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до Пленуму ВСУ у постанові від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Потерпіла ОСОБА_6 просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на її користь 3000 гривень на відшкодування моральної шкоди.
При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує моральні переживання ОСОБА_6 , яких вона зазнала у зв`язку отриманими тілесними ушкодженнями з боку протиправних дій ОСОБА_4 , виходячи з висновку експерта № 139 від 25 жовтня 2017 року, зміні нормального ритму життя та додатковому клопоті через скоєний злочини, а з іншого боку суд враховуючи вимоги розумності та справедливості при призначені розміру моральної шкоди, завданої ОСОБА_6 вважає за необхідне цивільний позов в частині моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 500 гривень моральної шкоди.
Крім того на користь ОСОБА_6 підлягає до стягнення з ОСОБА_4 1500 гривень понесених витрат за надання юридичної допомоги, які обвинувачена також визнала в судовому засіданні та 50 гривень судових витрат пропорційно до задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.
Витрати у кримінальному провадженні та речові докази відсутні.
Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. ( шістсот вісімдесят гривень).
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 211,70 грн. ( двісті одинадцять гривень 70 копійок) майнової шкоди, 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень ) витрат за надання юридичної допомоги, 500 грн (п`ятсот гривень) моральної шкоди та 50 грн (п`ятдесят) судових витрат.
В іншій частині позову відмовити.
Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1