В И Р О К
Іменем України
05.01.2018 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ;
при секретарі: - ОСОБА_2 ,
із участю: - прокурора ОСОБА_3 ,
- обвинуваченого ОСОБА_4 ,
- захисника ОСОБА_5 ,
- потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000509 від 25.07.2017 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, військовозобов`язаного, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судимого: вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 18.05.2015 року за ч.1 ст.186 КК України до двохсот годин громадських робіт, вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.11.2015 року за ч.2 ст.185 КК України до двох років обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
УСТАНОВИВ :
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обинувачений у тому, що він близько 11 години 00 хвилин 24.07.2017 року, перебуваючи на території домогосподарства, яке розташоване на АДРЕСА_1 , та переслідуючи мету таємного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, умисно, таємно, шляхом вільного доступу з жіночої сумки, яка знаходилась на столі у вказаному житловому будинку, вчинив крадіжку грошей в сумі 500 гривень однією купюрою, що належать ОСОБА_6 та з викраденим з місця вчинення злочину зник.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якого є крадіжка, вчинена повторно.
Під час судового розгляду захисником ОСОБА_5 представлено суду укладена між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 угода про примирення від 05.01.2018 року за змістом погодження вказаними сторонами вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин із аналогічною кваліфікацією його протиправних дій за ч.2 ст.185 КК України, визначення міри кримінального покарання у виді трьох місяців арешту, із вказівкою про здійснення повного відшкодування обвинуваченим завданої майнової шкоди потерпілій, застереження щодо усвідомлення сторонами наслідків укладання та затвердження судом даної угоди, а також наслідків її невиконання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він цілком розуміє характер та суть обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.185 КК України, в повному обсязі, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини справи, встановлені в ході досудового розслідування.
Потерпіла ОСОБА_6 підтвердила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення. Вимог матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не заявила.
Потерпіла та обвинувачений просили затвердити укладену ними угоду про примирення, пояснивши, що дану угоду кожен з них укладав добровільно, без примусу чи обіцянок з боку інших осіб.
Захисник також просила суд затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілою та обвинуваченим.
Прокурор не заперечував проти затвердження судом укладеної сторонами кримінального провадження угоди про примирення, посилаючись на відповідність її умов вимогам кримінального та кримінального процесуального закону.
Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, угоду про примирення, а також матеріали кримінального провадження №0000509 суд доходить висновку, що угода про примирення підлягає затвердженню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
У відповідності до вимог ч.3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.
Так, подана на затвердження угода про примирення у повній мірі відповідає вимогам ст.471 КПК України щодо її форми та змісту, датована та підписана відповідними сторонами.
Кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні якого обвинувачено ОСОБА_4 , за максимальною санкцією відповідно до визначеної у ст.12 КК України класифікації є злочином середньої тяжкості, можливість застосування угоди про примирення щодо якого законом прямо передбачена.
Погоджена сторонами міра покарання перебуває в межах санкції відповідного кримінального закону.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України, а потерпіла ОСОБА_6 усвідомлює наслідки затвердження угоди, за наслідком чого не отримано заяв сторін про відмову від угоди.
Суд також переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є їх добровільним прагненням, яке не стало наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Таким чином, під час судового розгляду судом встановлено відповідність умов угоди про примирення вимогам кримінального процесуального та кримінального закону, визначено правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, тяжкість якого передбачає можливість укладення угоди про примирення; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; не виявлено обгрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирились; неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань та відсутність фактичних підстав для визнання винуватості не є очевидними, що у сукупності визначає відсутність в даному конкретному випадку застережених законом умов для відмови у затвердженні умов угоди про примирення, за наслідком чого остання підлягає затвердженню судом.
Про наявність речових доказів чи процесуальних витрат у справі суду не повідомлено.
Цивільного позову наразі не заявлено.
За відсутності клопотань щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому судом дане питання не вирішується.
Також з урахуванням встановлення обставин вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_4 до повного відбуття покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.11.2015 року, судом визначається за небхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного за новим вироком покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, визначаючи неможливим повторного застосування в даному конкретному випадку вимог ст.75 КК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.373, 374, 471, 474, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про примирення, укладену 05.01.2018 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі його захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити йому за ч.2 ст.185 КК України узгоджене сторонами покарання у виді трьох місяців арешту.
У відповіденості до положень ст.71,72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.11.2015 року остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 визначити у виді двох років двох місяців обмеження волі.
Строк відбування призначеного покарання відраховувати ОСОБА_4 з часу його прибуття до місця відбування покарання за цим вироком суду.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1