Номер провадження: 11-кп/785/736/17
Номер справи місцевого суду: 499/915/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

адвоката - ОСОБА_8

виправданого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляцію прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Іванівського районного суду Одеської області від 10 квітня 2017 року,

Вказаним вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, який проживає по АДРЕСА_1 , офіційно не працюючий, з базовою середньою освітою, не одружений,раніше не судимий,
визнаний не винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.2 ст.121 КК України, та виправданий за недоведеністю його участі у вчиненні кримінального правопорушення.

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого за таких обставин.04 липня 2016 року обвинувачений, після вживання алкогольних напоїв у барі «Олімпік» по АДРЕСА_2 приблизно о 22 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, пішов до свого дідуся ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав у будинку АДРЕСА_3 з метою попросити у нього вина домашнього виробництва для власного вживання.Однак ОСОБА_10 відмовив у його проханні, почав ображати і виганяти з подвір`я садиби обвинуваченого, оскільки останній знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений, маючи образу на потерпілого, який не надав йому алкогольні напої, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на завдання тілесних ушкоджень, діючи навмисно, задав потерпілому один прямий удар кулаком правої руки в обличчя, у результаті чого загиблий впав на бетонну поверхню обличчям донизу, а обвинувачений, помітивши на території садиби цеглину, яку взяв її правою рукою і кинув у лобну частину голови потерпілого, який в цей час намагався підвестися з бетонного покриття. Після того, як ОСОБА_10 впав, обвинувачений підняв цеглину та кинув її в потиличну частину голови потерпілого, який лежав на бетонному покритті обличчям донизу, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя потерпілого в момент їх завдання, від яких наступила смерть останнього, у вигляді закритої черепно-мозкової травми (сукупність ушкоджень, спричинених в область голови), масивного наростаючого крововиливу під оболонки мозку, що зумовило значний набряк, удавлення мозку і припинення функцій центральної нервової системи . В апеляції прокурор, просить вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, призначити новий розгляд кримінального провадження, оскільки суд помилково прийшов до висновку, щодо неможливості прийняттявизнавальних показань обвинуваченого ОСОБА_9 , зроблених під час його допиту 05.07.2016 року в період з 17:50 год. по 18:25 год. та проведення слідчого експерименту 05.07.2016 року в період з 18:48 по 19:08 год., проведеного в присутності захисника та 2 понятих, мотивуючи тим, що ці показання під час досудового розслідування, на думку суду, отримані в результаті катування. Однак в суді 19.12.2016 року ОСОБА_9 визнав свою вину та розповів про обставини вчиненого без скарг, щодо спричинення йому під час досудового розслідування тілесних ушкоджень. Також він жодного разу не заявляв про спричинення йому тілесних ушкоджень ні під час досудового слідства, ні під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні під час продовження строку тримання під вартою. В подальшому ОСОБА_9 заявив, що вину свою у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, та про те, що до нього застосовувались заходи фізичного впливу під час досудового розслідування та затримання. Після допиту в якості свідків працівників Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області які проводили затримання та слідчого, який проводив досудове розслідування, обвинувачений заявив, що працівники поліції ніякого впливу до нього не застосовували, та ніяких претензій до них він не має. Тлумачення суду про те, що на відеозапису допиту обвинуваченого, проведеного 05.07.2016 року в період з 17:50 год. до 18:25 год. та проведення слідчого експерименту, відтвореного 05.07.2016 року в період з 18:48 годин по 19:08 годин вбачається наявність на обличчі у обвинуваченого синця, садна й іншого сліду є неправдивим та спростовується висновком експертного дослідження в період з 20:00 год. 05.07.2016 року по 06.07.2016 року. Суд з невідомих причин ставить під сумнів висновки експерта № 51 від 06.07.2016 року та висновок судово-психіатричної експертизи № 341 від 16.08.2016 року, ОСОБА_9 діяв умисно, швидку допомогу потерпілому не викликав, намагався приховати злочин, розкидавши речі в домі потерпілого. Суд в порушення вимог п. 3 ст. 331 КПК України, клопотання прокурора, заявлене під час судового засідання 03.04.2017 року про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою взагалі не розглянув, заявивши, що клопотання буде розглянуто у наступному судовому засіданні, проте 05.04.2017 року в судовому засіданні клопотання прокурора знову не було розглянуто, суд видалився до нарадчої кімнати, з якої вийшов лише 10.04.2017 року о 09:30 год.

Вислухавши доповідача, прокурорів, які підтримали апеляцію, виправданого і його захисника, які заперечували проти задоволення апеляції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляції, приходить до висновку про обгрунтованість апеляції прокурора і необхідність скасування судового рішення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органами досудового розслідування зібрано докази вчинення ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відносно його дідуся ОСОБА_10 з мотивів того, що дідусь відмовив йому у наданні алкогольних напоїв для подальшого вживання.

При цьому прокурором були надані суду протокол проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого, проведеного наступного дня після події злочину з участю захисника (т.2 а.п.9-13), протокол огляду місця події, в ході якого у домоволодінні АДРЕСА_3 було виявлено труп потерпілого ОСОБА_10 з ознаками насильницької смерті, рубленими ранами в області голови, витяг із ЄРДР (т.2 а.п.14-20,30), протокол добровільної видачі одежі підозрюваним (т.2 а.п.41-42), висновок судово-медичної експертизи №51 від 5-6 липня 2016 року підозрюваного (т.2 а.п.43), висновок судово-психіатричної експертизи, (т.2 а.п.46-49), лікарське свідоцтво про смерть потерпілого (т.2 а.п.50), висновок судово-медичної експертизи №53 трупа потерпілого (т. 2 а.п. 51-56), протокол огляду речових доказів(т.2 а.п.92-93), висновки судових експертиз речових доказів (т.2 а.п.99-167) та інші докази.

Разом з тим, суд не вжив заходів для повного і всебічного дослідження доказів, не дав їм належної оцінки.

Так, у вироку суд перерахував надані йому органами досудового розслідування докази, надав їм однобічну оцінку, виходячи при цьому з показів обвинуваченого та його близьких родичів матері і дружини, що на тілі ОСОБА_9 під час перебування під вартою були численні тілесні ушкодження, зазначив про застосування до підозрюваного незаконних методів ведення розслідування, катування і таке інше, на підставі чого зробив висновок про недопустимість ряду доказів.

При цьому суд залишив поза увагою ту обставину, що ОСОБА_9 на протязі всього часу проведення досудового розслідування не звертався зі скаргами чи заявами про застосування відносно нього будь-яких заходів тиску. Не надходило жодних скарг і від його захисника. Однак суд не вияснив причин зміни обвинуваченим показань і не вжив заходів до належної перевірки його заяви у судовому засіданні, не встановив наявність чи відсутність на тілі обвинуваченого слідів застосування до нього насилля, в тому числі і з застосуванням електричного струму, як про це стверджується у тексті вироку.

Разом з тим, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №356 (т.2 а.п.154-167) на предметах одежі ОСОБА_9 , зокрема, на його шортах виявлено бризки речовини, схожої на кров, які утворилися при падінні часточок цієї речовини на поверхню шортів у напрямку знизу вгору, а його пояснення, що зазначені сліди могли бути спричинені, бо дідусь кашляв в його бік, спростовані експертом.

Крім того, в ході проведення судово-психіатричної експертизи підозрюваний ОСОБА_9 вільно розповідав експертам, що саме він побив діда кулаками, а потім завдав ударів в голову цеглиною (т.2 а.п.46-49).

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_9 не зміг пояснити хто саме і в який саме спосіб чинив на нього незаконний тиск з метою надання ним визнавальних показів під час досудового розслідування, а відеозапис слідчого експерименту та пояснення виправданого в судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційного суду не підтверджують зазначені висновки виправдувального вироку районного суду.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду прокурори наголосили на тому, що головуючий у кримінальному провадженні залишив без розгляду у судових засіданнях від 03 та 05 квітня 2017 року клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, 07.04.2017 року (т.2 а.п.224) письмово попередив обвинуваченого про можливість звільнення того з-під варти 10.04.2017 року, а 10.04.2017 року ще до проголошення вироку звільнив того з-під варти, що свідчить про упередженість судді під час розгляду ним кримінального провадження.

Відсутність ретельного дослідження судом наданих органами досудового розслідування і прокурором доказів, мотиву вчиненого злочину, причин зміни обвинуваченим показань, неналежна оцінка досліджених судом доказів, наявність обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді під час розгляду кримінального провадження стали причинами ухвалення передчасного і необґрунтованого рішення.

Зазначені порушення згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, адже перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, і такими, що відповідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, вирок, як постановлений із істотними порушеннями закону, підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, в ході якого суду першої інстанції необхідно повно та всебічно, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону провести судовий розгляд, врахувати доводи апеляції прокурора та прийняти рішення у відповідності до вимог закону.

Виходячи з того, що апеляційний суд не має можливості усунути виявлені порушення в судовому засіданні, а допущені місцевим судом вищезазначені порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили прийняти рішення відповідно до вимог закону, не передбачені у ст. 415 КПК України в якості підстав для скасування вироку та призначення апеляційним судом нового судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність керуватися в даному конкретному випадку вимогами ст. 7, ч. 6 ст. 9 КПК України для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора задовольнити, вирок Іванівського районного суду Одеської області від 10 квітня 2017 року, яким виправдано ОСОБА_9 за ст. 121 ч. 2 КК України скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження у тому ж місцевому суді в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4