справа №619/4139/17
провадження №1-кп/619/171/18
УХВАЛА
23 квітня 2018 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_7
розглянувши кримінальне провадження № 0001105 від 17.12.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Токарівка Дергачівського району Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, не судимого, з вищою освітою, не працює, є інвалідом 2 гр., зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.4 с. 369, ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Данино Лосиновського району Черніговської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не судимого, не працює, пенсіонер, зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.4 с. 369, ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 368 КК України,

встановив
13 грудня 2017 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 про вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.4 с. 369, ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України, а також за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.4 с. 369, ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 368 КК України, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за провадження № 0001105 від 17.12.2015 року.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 31 березня 2016 року було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_5 , обвинуваченим ОСОБА_7 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки обвинувальний акт складений поза межами строків досудового розслідування, причому постанови про подовження строків досудового розслідування по справі відсутні. Крім того, обвинувачення в обвинувальному акті від 06.12.2017 року сформульоване не на підставі підозри, повідомленої ОСОБА_7 25.02.2016 року, що порушує його право на захист і є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК.

Обвинувачений ОСОБА_6 прохав задовольнити клопотання про повернення обвинувального акту прокурору як такого, який не відповідає вимогам КПК.

Прокурор у судовому засіданні вважав необхідним відмовити у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокуророві.

Заслухавши клопотання учасників судового розгляду, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного.
Згідно частини 4 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.

Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема, анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; дату та місце його складення та затвердження. До обвинувального акта додається, зокрема, реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.

У судовому засіданні встановлено:.

06 грудня 2017 року було складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 369, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 368 КК України та відносно ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.4 с. 369, ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України і направлено до суду.

Однак, обвинувальний акт складено та затверджено 06 грудня 2017 року за межами строків досудового розслідування.

27 червня 2017 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області по кримінальній справі № 619/893/16-к обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001105 від 17.12.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 369, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.4 с. 369, ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України і повернуто прокурору.

Вказана ухвала суду набрала законної сили через 7 днів з дня її оголошення.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Станом на 06 грудня 2017 року - час складення обвинувального акта відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , строк досудового розслідування становив 5 місяців та обвинувальний акт було складено поза межами 2-х місячного строку досудового розслідування кримінального провадження.

Продовження строків досудового розслідування по справі в порядку ч. 2 ст. 219 КПК України не здійснювалось.

Згідно з ч. 2 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 294 КПК України якщо внаслідок складності провадження неможливо закінчити досудове розслідування кримінального проступку (дізнання) у строк, зазначений у пункті 1 частини першої статті 219цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строку, встановленого пунктом 1 частини другої статті 219 цього Кодексу, районним (міським) або іншим прирівняним до нього прокурором.

Згідно з ч. 5 ст. 295 КПК України рішення прокурора про продовження строку досудового розслідування або про відмову у такому продовженні приймається у формі постанови.

Постанова про продовження строку досудового розслідування не виносилась, ознайомленням захисником обвинуваченого ОСОБА_7 з матеріалами кримінального провадження перед складенням обвинувального акта було встановлено, що постанова в матеріалах кримінального провадження відсутня; в Реєстр матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, в якому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 109 КПК України повинно бути зазначено номер та найменування процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування, а також час її проведення та реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, відсутні відомості, що така постанова приймалась.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом;

Згідно з п. 13. ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений затверджувати обвинувальний акт.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Згідно з ч. 1 ст. 113 ЦПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Згідно з ч. 2. ст. 113 ЦПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
З положень ст. 7, 8, ч. 6 ст. 9 КПК України, випливає, що доки обвинувальний акт, не буде направленим до суду, досудове розслідування триває, та у разі повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, досудове розслідування продовжується в межах строку визначеного ст. 219 КПК України.

З системного аналізу положень п. 15, 17 ч. 1. ст. 3, ст. 28, п. 13 ч. 2 ст. 36, 110, 116, 283, 291 КПК України випливає, що слідчий та прокурор мають право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, в тому числі і визначені ч. 2 ст. 283 КПК України, тільки в рамках досудового розслідування, строки якого визначенні положеннями ст.219 КПК України.

Прокурор не має права здійснювати процесуальну дію складати, затверджувати обвинувальний акт та направляти обвинувальний акт до суду поза межами строків досудового розслідування.

Таким чином, оскільки поза межами досудового розслідування не можуть проводитися ніякі слідчі (розшукові) дії та не можуть прийматись процесуальні рішення у кримінальному провадженні, а обвинувальний акт було складено поза межами строків досудового розслідування, цей обвинувальний акт не можна вважати таким, що відповідає вимогам КПК України, а тому, його слід повернути прокурору.

Крім того, обвинувачення у обвинувальному акті від 06 грудня 2017 року сформульоване не на підставі підозри, повідомленої ОСОБА_7 25 лютого 2016 року, що порушує його право на захист і є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України.

Так, 25 лютого 2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

27 лютого 2016 року було складено обвинувальний акт.

27 червня 2017 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області обвинувальний акт було повернуто прокурору.

В ухвалі Дергачівського районного суду Харківської області від 27 червня 2017 року суд прийшов до висновку, що формулювання обвинувачення викладене в порушення вимог КПК України, а саме: при викладі фактичних обставин справи не розділені склади кримінальних правопорушень та одночасно зазначаються дві статті КК України.

В ухвалі Дергачівського районного суду Харківської області від 27 червня 2017 року судом було вказано:
«Таким чином, після викладу фактичних обставин справи зазначена правова кваліфікація злочинів: ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.4 ст.369 КК України та ч.2 ст.190 КК України (а.с.3), а потім в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України не зазначено формулювання обвинувачення».

«До того ж при вказані правової кваліфікації з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність вказано дві статті КК України (стаття 369 та стаття 190), що не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України».

При цьому, текст пред`явленого ОСОБА_7 повідомлення про підозру від 25 лютого 2016 року, повністю відповідає за змістом і структурую обвинувальному акту від 27 лютого 2016 року, який був повернутий прокурору ухвалою суду, тобто містить такі ж суттєві порушення вимог КПК України.

В обвинувальному акті від 06 грудня 2017 року порушення вимог КПК України, вказані в ухвалі Дергачівського районного суду Харківської області від 27 червня 2017 року були усунуті.
Разом з тим, не зважаючи на те, що під час складання нового обвинувального акту було змінено зміст фактичних обставин справи щодо суттєвих обставин, стороною обвинувачення не було проведено зміну раніше повідомленої підозри та у встановленому законом порядку повідомлено ОСОБА_7 про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри.

Відповідно до ст. 279 КПК України - у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу, тобто вручити письмове повідомлення про підозру.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування, матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_7 про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри до складання обвинувального акту від 06 грудня 2017 року.

За вказаних обставин було порушено право обвинуваченого на захист.

Так, в згідно з ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право:
1) знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у найкоротший строк після повідомлення особи про підозру.

Отже, КПК України надає право направити прокурору обвинувальний акт в суд лише після повідомлення особі про підозру.

Разом з тим, стороною обвинувачення не було у встановленому законом порядку повідомлено ОСОБА_7 про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри.

Не повідомивши ОСОБА_7 про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри, прокурор не мав права складати та затверджувати обвинувальний акт, який не відповідає пред`явленому повідомленню про підозру.

В ухвалі Дергачівського районного суду Харківської області від 27 червня 2017 року суд прийшов до висновку, що: «відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення щодо особи унеможливлює якісний і повний її захист». «Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним».

Тобто, судом було встановлено, що обвинувальний акт, який складений та відповідає повідомленню про підозру ОСОБА_7 від 25 лютого 2016 року, складено в порушення вимог КПК України, які унеможливлюють судовий розгляд та порушують право обвинуваченого на захист.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі "Камасінскі проти Австрії" (рішення від 19 грудня 1989 р.) та у справі "Абрамян проти Росії" (рішення від 09 жовтня 2008 р.) зазначив, що у підпункті "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення " особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Крім того, суд зазначив, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. Надання по кримінальній справі повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції».

Європейський суд з прав людини у справі «ОСОБА_2 проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79).

Крім того, Суд констатував, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду. (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52, рішення від 25.07.2000 р. у справі «Маточчіа проти Італії» п. 58 та рішення від 20.07.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії» п. 34).

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Враховуючи, що обвинувальний акт з додатками містять відомості, що суперечать одне одному, суд дійшов висновку про повернення прокурору обвинувального акту.
Керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд
постановив
Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001105 від 17.12.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 369, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_6 про вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.4 с. 369, ч.2 ст. 190, ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1