Справа № 462/4098/17
У Х В А Л А
17 квітня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

особа, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_6

законний представник особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_7

неповнолітній потерпілий ОСОБА_8

законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9

роглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання у кримінальному провадженні №0002775 від 01.07.2017, про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1ст. 122 КК України,
в с т а н о в и в:
Слідчий Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 за погодженням із прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, перебуваючи у хворобливому стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Судом встановлено, що 30.06.2017 приблизно о 16.00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклого конфлікту, наніс один удар лівою рукою затиснутої в кулак в область щелепи, після чого наніс один удар правою ногою у взутті по лівій руці ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши закритий епіфізеоліз (перелом в зоні росткового епіфізарного хряща) нижньої третини лівої променевої кістки лівого передпліччя, що відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які висловились на підтримку клопотання, суд переконаний, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 підтвердив всі вищевикладені обставини. Його мати ОСОБА_9 , що діяла в суді як законний представник неповнолітнього потерпілого, повідомила про наявність телісних ушкоджень у сина, які були отримані 30.06.17 року.

У судовому засідання ОСОБА_6 пояснив, що потерпілий та інші діти «чиплялись» до нього, звонили в двері квартири, це вивело його з себе, він схватив за шию потерпілого, та вдарив його рукою в обличчя та ногою по сідниці, але руки його він не торкався. Законний представник особа, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_7 , повідомила, що діти завжди знущались та провокували її сина ОСОБА_6 .

Крім зазначених показів, вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.122 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні висновком експерта № 250/17 від 03.07.2017 року /а.с.19-20 кримінального провадження/, висновком експерта № 292/17 від 07.08.2017 року /а.с.60-62 кримінального провадження/, протоколом слідчого експеременту ОСОБА_8 /а.с.52-56 кримінального провадження/, протоколом слідчого експеременту ОСОБА_6 /а.с.46-51 кримінального провадження /.
Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані, за ч. 1 ст. 122 КК України, як спричинення в стані неосудності, середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Відповідно до довідки виданої Львівським обласним державним клінічним наркологічним диспансером (кримінальне провадження, а.с. 79) ОСОБА_6 на диспансерному обліку не перебуває. Відповідно до довідки виданої Львівським обласним клінічним психоневрологічним диспансером (кримінальне провадження, а.с. 80) перебуває на обліку з 01.07.2011 року,з діагнозом: параноїдальна шизофренія, безперервно-прогредієнгний тип перебігу, з хронічними автоматизмами, неповна ремісія з вираженим дефектом в емоційно-вольовій та інтелектуальн - мнестичній сферах, стійка глибока соціально трудова дезадаптація.

Згідно висновку висновком судово-психіатричної експертизи №125 від 23.08.17 /а.с.73-75 матеріалів кримінального провадження/ комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також перебував у хворобливому стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно до ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Згідно ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Як вбачається із змісту ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Відповідно до ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно ч.3 ст.94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.
Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру. Враховуючи наведене, та те, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене КК України у стані неосудності, та психічний стан його здоров`я на даний час позбавляє його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому стосовно нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Керуючись ст.395, 506, 508, 512-514, 516 КПК України, ст.92-94 КК України, суд
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 за погодженням із прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 , задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя (підпис) . З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1