У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" жовтня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 18.03.2016 року про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Прокурор Київської місцевої прокуратури №4 звернувся до суду з вказаним клопотанням в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 18.03.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України.

В клопотанні зазначено, що 06.10.2017 на виконання ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26.09.2017 (справа №755/15458/16-к, 1-кс/755/5456/17) проведено обшук нежитлових приміщень, за адресою: АДРЕСА_1 , які використовуються ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ДРФО НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ДРФО НОМЕР_2 та іншими особами, які задіяні в злочинній схемі кримінального правопорушення, про що складено протокол обшуку від 06.10.2017.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити в задоволенні клопотання та повернути тимчасово вилучені речі, мотивуючи тим, що ТОВ «ФК Магнат» не зазначено в витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, як юридична особа, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, а тому немає жодного відношення до вказаного кримінального провадження. Крім того, зазначили, що ТОВ «ФК Магнат» займається законною діяльністю, вилучені під час обшуку грошові кошти здобуті законним шляхом та надали підтвердження їх походження.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши надані учасниками документи, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.234 Кримінального процесуального кодексу України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Обшук - це слідча дія, що являє собою процесуальне примусове обстеження приміщень, місцевості, окремих осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Залежно від об`єкта обшук поділяється на три види: 1) обшук приміщень: а) житла чи іншого володіння особи; б) службових і виробничих приміщень підприємств, установ, організацій; 2) обшук місцевості: саду, городу, подвір`я, ділянок лісу, поля тощо; 3) обшук особи (ч. 3 ст. 208 КПК).

Згідно з ч. 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

При цьому, в ч. 1 ст. 168 КПК України зазначено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Так, відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою збереження: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В ч. 5 ст. 171 КПК України, зазначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При цьому в ч. 1 ст. 172 КПК України вказано, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Являючись ініціатором даного судового провадження, володіючи інформацією про надходження клопотання до суду прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, провадженням у справі не цікавляться.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до Глави ІІІ КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, власникам та посадовим особам ТОВ «ФК Магнат», у вказаному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, а також у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 18.03.2016 року, відсутні відомості, що свідчать про причетність вказаної юридичної особи та її власників до даного кримінального провадження.

Частина 1 ст. 173 КПК України, передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При цьому, в ч. 3 ст. 173 КПК України, зазначено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Також, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, письмові заперечення адвокатів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення власникам та посадовим особам ТОВ «ФК Магнат» кримінальних правопорушень за ознаками злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.205, ч.3 ст.212 КК України та не доведено необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 18.03.2016 року про арешт майна відмовити.

Вилучені предмети, речі та документи, за результатами проведеного обшуку 06.10.2017, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: готівкові грошові кошти в національній валюті України гривні, в загальній сумі 169 818 (сто шістдесят дев`ять тисяч вісімсот вісімнадцять) грн., в купюрах різної номінальної вартості, а саме: купюри номіналом 500 (п`ятсот) грн., в кількості 107 (сто сім) купюр, в сумі 53 500 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот) грн.; купюри номіналом 200 (двісті) грн., в кількості 242 (двісті сорок одна) купюра, в сумі 48 400 (сорок вісім тисяч чотириста) грн.; купюри номіналом 100 (сто) грн., в кількості 501 (п`ятсот одна) купюра, в сумі 50 100 (п`ятдесят тисяч сто) грн.; купюри номіналом 50 (п`ятдесят) грн., в кількості 340 (триста сорок) купюр, в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.; купюри номіналом 20 (двадцять) грн., в кількості 2 (дві) купюри, в сумі 40 (сорок) грн.; купюри номіналом 10 (десять) грн., в кількості 35 (тридцять п`ять) купюр, в сумі 350 (триста п`ятдесят) грн.; купюри номіналом 5 (п`ять) грн., в кількості 47 (сорок сім) купюр, в сумі 235 (двісті тридцять п`ять) грн.,; купюри номіналом 2 (дві) грн., в кількості 49 (сорок дев`ять) купюр, в сумі 98 (дев`яносто вісім) грн.; купюри номіналом 1 (одна) грн., в кількості 95 (дев`яносто п`ять) купюри, в сумі 95 (дев`яносто п`ять) грн.; готівкові грошові кошти в іноземній валюті Долар США, в загальній сумі 12 302 (дванадцять тисяч триста два) дол. США, в купюрах різної номінальної вартості, а саме: купюри номіналом 100 (сто) дол. США, в кількості 111 (сто одинадцять) купюр, в сумі 11 100 (одинадцять тисяч сто) дол. США; купюри номіналом 50 (п`ятдесят) дол. США, в кількості 12 (дванадцять) купюр, в сумі 600 (шістсот) дол. США; купюри номіналом 20 (двадцять) дол. США, в кількості 23 (двадцять три) купюри, в сумі 460 (чотириста шістдесят) дол. США; купюри номіналом 10 (десять) дол. США, в кількості 12 (дванадцять) купюр, в сумі 120 (сто двадцять) дол. США; купюри номіналом 5 (п`ять) дол. США, в кількості 3 (три) купюр, в сумі 15 (п`ятнадцять) дол. США; купюри номіналом 1 (один) дол. США, в кількості 7 (сім) купюр, в сумі 7 (сім) дол. США; готівкові грошові кошти в іноземній валюті Євро, в загальній сумі 480 (чотириста вісімдесят) Євро, в купюрах різної номінальної вартості, а саме: купюри номіналом 50 (п`ятдесят) Євро, в кількості 8 (вісім) купюр, в сумі 400 (чотириста) Євро; купюри номіналом 20 (двадцять) Євро, в кількості 4 (чотири) купюри, в сумі 80 (вісімдесят) Євро; готівкові грошові кошти в іноземній валюті Російський рубль, в загальній сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) рос. руб, в купюрах номінальної вартості 5 000 (п`ять тисяч) рос. руб, в кількості 3 (три) купюри, в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) рос. Руб.; ноутбук ASUS, s/n: F5N0CX1RROOF204, чорного кольору, в кількості 1 (одна) шт.; Х звіт №0128 за 06.10.2017 на 1-му арк. повернути власнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.
Слідчий суддя: