Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
29 березня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
Головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою прокурора процесуального керівника у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000289 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.309, ч.2 ст.311, ч.1 ст.313 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2017 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, одруженого, не маючого судимості, визнано винним та засуджено за ч.2 ст.309, ч.2 ст.311, ч.1 ст.313 КК України з призначення покарання:
-за ч.2 ст.309 КК України 3 /три/ роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.311 КК України 5 /п`ять/ років позбавлення волі;

-за ч.1 ст.313 КК України 1 /один/ рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_6 призначено остаточне

покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 5 /п`ять/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 /три/ роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого орану з питань пробації.

Також судом вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду, ОСОБА_6 у лютому 2016 року в АДРЕСА_1 , всупереч правилам обігу наркотичних речовин, встановлених Законом України "Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів" та в порушення вимог Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" перебуваючи у автомобілі марки "Ауді", маючи умисел на придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, незаконно придбав шляхом привласнення знайденого два поліетиленові пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно висновків експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №2.1-488/17 від 09.08.2017р. та №2.1-495/17 від 14.08.2017р. у своєму складі містить психотропну речовину - метамфетамін, що відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, загальною масою - 13,7051 грам. Дану речовину ОСОБА_6 незаконно зберігав у належному йому автомобілі марки "Мазда 6", д/н НОМЕР_1 , для власного вживання без мети збуту.
Крім того, ОСОБА_6 у лютому 2016 року в м.Здолбунові Рівненської області по вул.Д.Галицького,9 у автомобілі марки "Ауді" незаконно придбав шляхом привласнення знайденого - скляну банку об`ємом 3 літри, в якій знаходилась рідина жовтого кольору, та каністру з полімерного матеріалу білого кольору, в якій знаходилась рідина жовтого кольору, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №2.1-487/17 від 26.06.2017р. є соляною кислотою об`ємом 3758 мл. та відноситься до прекурсорів, стосовно яких встановлюються заходи контролю, котру незаконно зберігав в гаражному приміщенні за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою використання для виготовлення психотропної речовини для власного вживання без мети збуту.
Також, ОСОБА_6 у лютому 2016 року в м.Здолбунові Рівненської області по вул.Д.Галицького,9 у автомобілі марки "Ауді" незаконно придбав шляхом привласнення знайденого 948 таблеток білого кольору з маркуванням "О", які відповідно до висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №2.1-929/17 від 26.09.2017р. містять в собі прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлені заходи контролю, псевдоефедрин, загальна маса якого в перерахунку на 948 таблеток становить 87,8 грам, які незаконно зберігав у гаражному приміщенні за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , для власного вживання без мети збуту.
Крім того, ОСОБА_6 у лютому 2016 року в АДРЕСА_1 у автомобілі марки "Ауді" незаконно придбав шляхом привласнення знайденого складові для лабораторного обладнання, зокрема, скляний (кульковий) зворотній холодильник, скляний алонж, скляний дозатор для рідких реактивів, скляна U-подібна колба, скляна газовідвідна трубка, 3 скляних хімічних стакани, дві скляних плоскодонних колби, які згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №2.1-497/17 від 16.08.2017р. мають спеціальне хіміко-технологічне призначення (можуть служити обладнанням або його частинами для використання при проведенні операцій, в результаті яких відбувається перетворення прекурсорів (наприклад, ефедрину, псевдоефедрину) на готові до використання форми психотропних речовин (метамфетаміну) (проведення реакцій, виділення (екстракція, дистиляція, очистка) певних продуктів таких реакцій тощо), які незаконно зберігав у гаражному приміщенні за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 для виготовлення психотропної речовини для власного вживання.
27 квітня 2017 року по місцю проживання ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 у період часу з 13 год. 30 хв. до 15 год. 20 хв. у гаражному приміщенні та автомобілі марки "Мазда 6", д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , працівниками поліції було виявлено та вилучено вищезазначені психотропні речовини, прекурсори та обладнання, призначене для виготовлення психотропної речовини.
Не погоджуючись із вироком суду, прокурором здійснюючим процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність вини ОСОБА_6 у вчинених злочинах, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує, що призначене судом обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та його особі, внаслідок м`якості. Вказує, що висновок суду щодо наявності підстав для звільнення обвинуваченого від покарання із застосуванням ст.75 КК України не ґрунтується на законі й даючи оцінку особі винного, суд не врахував того, що ОСОБА_6 не працевлаштований, 24.03.2010 року засуджений вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, проте належних висновків не зробив та знову вчинив злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів. Просить оскаржуваний вирок скасувати і постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.309 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.311 КК України 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст.313 КК України 1 рік обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 5 років позбавлення волі.
В поданих письмових запереченнях на апеляційну скаргу, обвинувачений ОСОБА_6 вважає її безпідставною та необґрунтованою. Стверджує, що прокурор, здійснюючий процесуальне керівництво у провадженні - ОСОБА_8 , подаючи свою апеляційну скаргу, всупереч вимогам ч.2 ст.65 КК України, не навів у ній доводів, що призначене судом першої інстанції покарання є недостатнім для виправлення, або ж може призвести до вчинення нових злочинів. Крім того запевняє, що законність вироку суду першої інстанції підтверджується й позицією прокурора ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції. Вказує, що саме прокурор ОСОБА_9 у судових дебатах місцевого суду просив звільнити його від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням щодо нього в порядку передбаченому ст.75 КК України іспитового строку. Також запевняє, що на вимогу суду органом з питань пробації було підготовлено досудову доповідь, згідно якої зроблено висновок про можливе його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк, й що він, як обвинувачений, небезпеки для суспільства не становить.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_5 на підтримку поданої прокурором ОСОБА_8 апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 які заперечили щодо мотивів апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, як обґрунтований і законний, здійснивши перевірку матеріалів кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.309 (незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту), ч.2 ст.311 (незаконне придбання та зберігання прекурсорів у великих розмірах з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин), ч.1 ст.313 (незаконне придбання та зберігання обладнання, призначеного для виготовлення психотропної речовини) КК України, в апеляційній скарзі не оскаржується.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України належно враховано, ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої та невеликої тяжкості, особу винного, який повністю визнав себе винним у вчиненому, щиро розкаявся та своїми діями сприяв у розкритті злочинів, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину та непрацездатних батьків. Крім того, як вбачається з доповіді фахівця із питань соціальної роботи з суб`єктами пробації Здолбунівського районного відділу з питань пробації, ОСОБА_6 протягом 2016-2017 років є волонтером КП «Здолбунівський районний історико - краєзнавчий музей», та неодноразово надавав допомогу у ремонті приміщень музею, зокрема зали АТО, брав активну участь у Революції Гідності 2013-2014 років, має спеціальність автослюсара та працює неофіційно ремонтує автомобілі і має стабільний заробіток на який повністю утримує свою сім`ю, а відтак може бути виправлений без позбавлення або обмеження волі на певний строк (т.2, а.с.33-34, 40). Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини справи, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого, погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції його від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На думку колегії суддів, звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений іспитовий строк буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним в подальшому нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_8 про неправильне застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, зокрема що висновок суду щодо наявності підстав для звільнення обвинуваченого від покарання із застосуванням ст.75 КК України не ґрунтується на законі є безпідставними, голослівними, не містять покликань на аркуші провадження та на увагу не заслуговують.
Так, під час апеляційного розгляду кримінального провадження колегією суддів з`ясовано, що прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_9 , у судових дебатах місцевого суду, належним чином обґрунтував свою позицію щодо можливості звільнення ОСОБА_6 від реального відбування запропонованого ним покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням та встановлення іспитового строку з покладення певних обов`язків на обвинуваченого, тобто застосування ст.ст.75, 76 КК України (фонограма звукозапису судового засідання від 14.12.2017 року у кримінальній справі № 562/38/56/17).
Щодо тверджень, викладених в апеляційній скарги прокурора ОСОБА_10 , стосовно не врахування судом того, що ОСОБА_6 не працевлаштований, 24.03.2010 року будучи засудженим вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України належних висновків не зробив та знову вчинив злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а також значні розміри знайдених у нього психотропних речовин - то такі є необґрунтованими, оскільки колегією суддів встановлено, що судимість ОСОБА_6 погашена в установленому законом порядку, відсутність офіційного працевлаштування обвинуваченого не свідчить про неможливість його виправлення без відбування покарання у вигляді позбавлення волі. Крім того, як зазначалося вище, ОСОБА_6 працює неофіційно і має заробітки, які забезпечують утримання його сім`ї та батьків похилого віку. Зберігання прекурсорів у великих розмірах, є кваліфікуючою ознакою складу злочину передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, за який засуджено ОСОБА_6 , а тому обставиною, яка обтяжує покарання бути не може.
Таким чином, доказів на спростування висновків місцевого суду прокурором в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Як з`ясовано колегією суддів, порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено. Вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За таких обставин колегія суддів підстав для зміни вироку суду не знайшла.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

________________ ________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3