У Х В А Л А
14.03.2018 Справа №607/3862/18

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС СВ прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , погодженого старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженцю м. Тернополя, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , приватного підприємця, одруженого, раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,
-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_5 , поручителя ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС СВ прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №0000251 від 26.10.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України звернувся із клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , якому 07.03.2018р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яке мотивується наступним.
26 жовтня 2017 року слідчим відділом прокуратури Тернопільської області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000251 за заявою ОСОБА_8 про вимагання у нього грошових коштів, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Крім того, 07 лютого 2018 року прокуратурою області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000028 за фактом вимагання ОСОБА_5 разом із невстановленою особою у ОСОБА_8 вчинення дій майнового характеру, а саме звільнити земельну ділянку на ринку «Оріон» в м. Тернополі, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

13 лютого 2018 року вказане кримінальне провадження приєднано до кримінального провадження №0000251

Проведеним на даний час досудовим розслідуванням встановлено, що у жовтні 2017 року в ОСОБА_5 за попередньою змовою із невстановленою на даний час особою, виник злочинний умисел, спрямований на вимагання у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинення ними дій майнового характеру, а саме відмови від права користування земельною ділянкою в м. Тернополі по вул. 15 Квітня (біля ринку «Оріон»), на якій буде розміщуватися та використовуватись тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності, з погрозою насильства над потерпілим та пошкодженням і знищенням їхнього майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 17 жовтня 2017 року під час зустрічі у м. Тернополі на вулиці поблизу «Архикатедрального собору» із ОСОБА_9 повідомив, що вона та її чоловік ОСОБА_8 повинні відмовитися від земельної ділянки у м. Тернополі по вул. 15 Квітня (біля ринку «Оріон»), оскільки він ОСОБА_5 виготовляв правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку. У разі відмови виконання його вимог ОСОБА_5 знищить їхнє майно та не буде давати можливості подальшого будівництва.

17 листопада 2017 року ОСОБА_5 разом із невстановленою на даний час особою зустрілися із ОСОБА_8 у м. Тернополі на вулиці поблизу «Архикатедрального собору» та, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на вимагання у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинити дії майнового характеру, ОСОБА_5 повторно повідомив ОСОБА_8 , що він повинен відмовитися та звільнити земельну ділянку в м. Тернополі по вул. 15 Квітня (біля ринку «Оріон»). У разі відмови виконання його вимог ОСОБА_5 знищить їхнє майно та не буде давати можливості нічого робити.

Того ж дня ОСОБА_5 , перебуваючи разом із невстановленою на даний час особою на території ринку «Оріон» в м. Тернополі по вул. 15 Квітня та, продовжуючи реалізовувати злочинний намір, почали розхитувати металеву конструкцію кіоску ОСОБА_8 , чим перешкоджали здійснювати роботи з її монтажу.

Крім того, 12 грудня 2017 року на територію ринку «Оріон» прибули ОСОБА_5 разом із невстановленою на даний час особою та, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на вимагання у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинити дії майнового характеру, ОСОБА_5 повторно повідомив ОСОБА_8 , що він повинен відмовитися та звільнити земельну ділянку в м. Тернополі по вул. 15 Квітня (біля ринку «Оріон»). У разі відмови виконання його вимог ОСОБА_5 знищить їхнє майно та не буде давати можливості нічого робити, а також висловив погрозу застосування фізичного насильства стосовно ОСОБА_8 . Надалі, перебуваючи на ринку «Оріон» в м. Тернополі, невстановлений на даний час чоловік, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, запропонував ОСОБА_8 , звільнити земельну ділянку на ринку «Оріон», та взяти ділянку в іншому місці.

07 березня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

У клопотанні старший слідчий зазначає та підтримується прокурором в судовому засіданні, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-- протоколами допиту потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

-- матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, в ході яких зафіксовано факти вимагання ОСОБА_5 та невстановленою на даний час особою у ОСОБА_8 вчинення дій майнового характеру, погрожуючи при цьому знищенням майна та фізичною розправою;

-- іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Старший слідчий у клопотанні зазначає і підтримується в судовому засіданні прокурором, що відповідно до ст. 177 КПК України підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яке є тяжким злочином, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, схвати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі, на строк до 7 років. Відповідно альтернативної міри покарання немає. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності.

На даний час органом досудового розслідування проведено тільки ряд першочергових слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню.

Наявні дані кримінального провадження та оперативна інформація вказує на те, що до злочинної діяльності ОСОБА_5 причетні інші особи, які на даний час не встановлені. У зв`язку із цим, органом досудового розслідування проводяться слідчо-розшукові заходи, спрямовані на встановлення інших осіб, причетних до злочинної діяльності. Однак, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на таких осіб, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результати, у тому числі унеможливить виконання завдань визначених ст. 2 КПК України.

Ризиком того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків чи потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні є те, що на даний час досудовим розслідування не встановлено усіх свідків та очевидців даного злочину, вказані особи не допитані. Водночас, деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_5 , а тому останній як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань. Також ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може незаконно впливати, в тому числі із погрозами насильства на потерпілих, з метою відмови ними від наданих раніше показів, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати. ОСОБА_5 особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь. Окрім цього, необхідно провести комплекс слідчо-розшукових дій, спрямованих на отримання доказів вчинення ОСОБА_5 спільно із іншими особами інших злочинів, встановлення цих осіб та притягнення їх до кримінальної відповідальності за вчинені діяння.

ОСОБА_5 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданим 25.09.2015р. УДМС України в Тернопільській області, а тому не виключається його ухилення від органів досудового розслідування та суду шляхом переховування за межами держави.

За наведених обставин в разі застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, орган розслідування не матиме можливості запобігти його спілкуванню з іншими співучасниками злочину та свідками, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджанню ним в розслідуванні цього кримінального провадження та знищення, приховання або спотворення будь-якої із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася можливість запобігти зазначеним ризикам будь-яким іншим із передбачених у КПК України запобіжних заходів, ніж обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, прокурор в судовому засіданні зазначає, що приймаючи до уваги вищенаведені ризики, тяжкість злочину, конкретних обставини його вчинення, насамперед із погрозою застосування насильства, санкцію, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дані про особу підозрюваного, просить клопотання задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді взяття під варту без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_6 , думку і заперечення якого підтримав підозрюваний ОСОБА_5 , просять в задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу відмовити за необґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, а також не доведеності факту вчинення насильства та погроз відносно потерпілого із сторони ОСОБА_5 , про нібито яке стверджується лише із показів потерпілого. Зазначають, що прокурором в судовому засіданні, враховуючи особу підозрюваного, не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для уникнення ризиків, які вказані старшим слідчим у клопотанні, які також прокурором під час розгляду клопотання не доведенні. А тому просяться, в разі доведеності клопотання, на думку слідчого судді, застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, а саме особисту поруку.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного та особу поручителя, який виявив бажання взяти підозрюваного ОСОБА_5 на поруку і який виключно з позитивної сторони охарактеризував підозрюваного та хоче взяти на себе зобов`язання по належному виконанню ним покладених обов`язків, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.

Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.

Таким чином, під достатніми доказами відносно акту повідомлення особи про підозру слід розуміти достовірні відомості, зібрані, перевірені і оцінені слідчим, прокурором у встановленому законом порядку, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. При цьому, повідомлення особи про підозру, повинно базуватися не на простій сукупності доказів, а на їх системі. Якщо немає системи доказів, а є лише окремі докази винуватості, що не узгоджуються з іншими, значить не можна приймати рішення про повідомлення особи про підозру.

Обґрунтованість повідомлення про підозру означає, що кожне положення, сформульоване в ній, ґрунтується на зібраних доказах.

Так, під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яке тяжким злочином, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. При цьому, підозра у вчиненні ОСОБА_5 вказаного злочину підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності, які в даному випадку є достатніми при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу, виходячи із системного аналізу зібраних доказів. Посилання захисника на необґрунтованість підозри, відсутність доказів, які б вказували про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину із викладеними у повідомленні про підозру обставинами, спростованні матеріалами клопотання, наданими і дослідженими в судовому засіданні обґрунтуваннями прокурора щодо їх зібрання та допустимості згідно вимог КПК України.

При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий судді не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що органом досудового розслідування належним чином підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбаченого ст. 177 КПК України, для запобігання якого слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу, а саме, враховуючи обставини вчиненого злочину та санкцію статті можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищення, схову або спотворення будь-яку з речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та можливість підозрюваного незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він має постійне місце проживання та реєстрації в АДРЕСА_1 , за яким характеризується позитивно. Має позитивну характеристику Національної спілки журналістів України. Одружений, на утриманні перебувають дві дитини. Є приватним підприємцем, у власності якого знаходиться нерухоме майно. Є таким, що не судимий в силу ст. 89 К України. На обліках і лікаря нарколога чи психіатра не перебуває. Зазначені дані в сукупності свідчать про стійкі соціальні зв`язки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

ЄСПЛ у Рішенні «Калашников проти Росії» вказав, що «будь-яка система обов`язкового тримання під вартою несумісна зі статтею 5 параграфу 3 Конвенції за визначенням. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважають правило поваги до особистої свободи». Тобто, констатовано «презумпцію залишення обвинуваченого на свободі». Якщо законодавство та/або судова практика прямо або непрямо спрямовують на обов`язкове тримання під вартою у певних випадках, це може привести до порушення Конвенції. У кожному випадку, коли вирішується питання щодо утримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за розглядом клопотання щодо вчинення кримінального правопорушення, не доведенням прокурором недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для недопущення виникнення вказаних слідчим і доведеними в судовому засіданні ризиків, враховуючи особу підозрюваного, який від дати повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не вчиняв дій по ухиленні від слідства і суду, належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, за відсутності обґрунтування з посиланням на належні докази необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і що такий захід в даному випадку буде виправданий, приходжу до висновку, що для дієвості кримінального провадження, належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення доведених ризиків до підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При встановлених обставинах, застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме особисту поруку, як це клопоче захисник і підозрюваний, в даному випадку не вбачається за можливе, оскільки такий захід не буде дієвим заходом кримінального провадження, враховуючи обставини вчиненого інкримінованого кримінального правопорушення для забезпечення уникнення встановлених ризиків, належного виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків та контролю з боку органу досудового розслідування за їх дотриманням.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім цього, застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 181, 193, 194, 195, 196, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , яке підтримане підозрюваним ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відмовити.

В задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , погодженого старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною ОСОБА_5 цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , (за виключенням часу відвідування останнім медичних закладів за відповідної необхідності).

Датою закінчення строку дії ухвали вважати 00 год. 00 хв. 04 травня 2018 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 04 травня 2018 року наступні обов`язки:

-- не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово (за виключенням часу відвідування останнім медичних закладів за відповідної необхідності).
-- з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження;

-- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, перебування та/або місця роботи;

-- утримуватися від спілкування, свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

-- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні паспорт для виїзду за кордон;

-- носити електронний засіб контролю.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області для постановлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС СВ прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебува є під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1