Справа № 131/2107/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2017 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іллінці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000244 від 08.08.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, не одруженої, на утриманні двоє малолітніх дітей, не працюючої, освіта середня, засудженої 25.07.2011 року Іллінецьким районним судом по ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1000 грн. штрафу; 11.10.2013 року Липовецьким районним судом по ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 850 грн. штрафу; 29.07.2015 року апеляційним судом Вінницької області по ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків, визначених п.п. 2 ,3 ,4 ст. 76 КК України,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 будучи засудженою вироком апеляційного суду Вінницької області від 29.07.2015 до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік на шлях виправлення не стала та в період іспитового строку вчинила новий умисний злочин.

Так, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння 08 серпня 2015 року, близько 2 години 30 хвилин, знаходячись біля дитячого садка «Пролісок», що в м. Іллінці по вул. Польова, 6, Іллінецького району, Вінницької області ОСОБА_5 підійшла до легкового автомобіля марки ЗАЗ - 110307 «Славута» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , який був припаркований па узбіччі дороги.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним транспортним засобом, ОСОБА_5 підійшла до автомобіля, переконавшись, що його двері замкнені, взяла камінь, розбила скло у правій пасажирській дверці, та через вказаний отвір відкрила їх, сіла за кермо автомобіля, та знайшовши в «бардачку» запасний ключ від замка запалення, за допомогою нього запустила двигун і призвела в рух автомобіль, тим самим незаконно заволоділа транспортним засобом.

Після цього ОСОБА_5 поїхала по м. Іллінці в напрямку с. Сорока, Іллінецького району Вінницької області, однак внаслідок закінчення пального, здійснила вимушену зупинку в с. Сорока по вул. Гагаріна.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину, у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, у скоєному щиро розкаюється.

За клопотанням прокурора та згодою обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника, за приписом ч. 3 ст. 349 КПК України суд не досліджує докази щодо обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно в судовому засіданні доведена в повному обсязі і її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує особу обвинуваченої, яка характеризується негативно, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставиною, яка відповідно ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття та активне сприяння розслідуванню справи.

Як обтяжуючу вину обставину суд у відповідності до ст. 67 КК України враховує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, з метою попередження нових злочинів, виправлення обвинуваченої, з врахуванням вимог ст. 50 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_5 , у межах санкції визначеної ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 засуджена за вироком апеляційного суду Вінницької області від 29.07.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків, визначених п.п. 2 ,3 ,4 ст. 76 КК України остаточне покарання їй слід призначити у відповідності до ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком та визначити його у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

У відповідності до ст. 124 КПК України судові витрати за проведення експертизи в кримінальному провадженні в сумі 537,60 грн. слід стягнути з ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 128, ч. 3 ст. 349, 373, 374, КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 визначити шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком апеляційного суду Вінницької області від 29.07.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 537,60 судових витрат за проведення експертизи в кримінальному провадженні.

Речовий доказ - камінь, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Іллінецького ВП Гайсинського ВП ГУНП України у Вінницькій області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Іллінецький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: