Справа № 1-кс/331/3201/2017
ЄУН 331/4219/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2017 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі скаргу адвоката ОСОБА_5 , діючого на підставі угоди про надання правової допомоги № 50 від 13 червня 2017 року в інтересах ОСОБА_6 , на постанову слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_3 від 26 січня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000537, внесеного до ЄРДР 16 червня 2016 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИВ :
У серпні 2017 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від адвоката ОСОБА_5 , діючого на підставі угоди про надання правової допомоги № 50 від 13 червня 2017 року в інтересах ОСОБА_6 , надійшла скарга на постанову слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_3 від 26 січня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000537, внесеного до ЄРДР 16 червня 2016 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що постановою слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 від 26 січня 2017 року кримінальне провадження № 0000537, внесене до ЄРДР 16 червня 2016 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухваленою слідчим постановою від 26 січня 2017 р. про закриття вказаного кримінального провадження, ОСОБА_6 в особі адвокатат ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить постанову скасувати, з наступних підстав.

Вважає, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення, слідчим не встановлено осіб, відносно яких можливо закрити кримінальне провадження.
Згідно з положеннями ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Натомість слідчий військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_3 , приймаючи постанову про закриття кримінального провадження при проведенні досудового розслідування обмежився лише допитами в якості свідків слідчого СВ СБУ в Запорізькій області ОСОБА_7 та прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 , які можливо причетні до скоєння відносно ОСОБА_6 кримінального правопорушення або до його приховання.
Крім того, зазначив, що ОСОБА_6 потерпілим не визнавався, не допитувався а ні як потерпілий, а не як свідок.
Вважає, що слідчий не повно, не всебічно та упереджено дослідив обставини кримінального провадження, вчиненого відносно ОСОБА_6 злочину і за таких обставин є достатньо підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, просить суд скасувати постанову слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_3 від 26 січня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000537, внесеного до ЄРДР 16 червня 2016 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а справу направити для продовження досудового розслідування.

Адвокат ОСОБА_5 , діючий на підставі угоди про надання правової допомоги № 50 від 13 червня 2017 року в інтересах ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чино. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило.

Слідчий військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що прийнята ним 26 січня 2017 року постанова про закриття кримінального провадження № 0000537, внесеного до ЄРДР 16 червня 2016 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, відповідає вимогам КПК України, є законною та обґрунтованою. Під час проведення досудового розслідування по зазначеному кримінальному провадженню ним вжиті всі відповідні заходи для встановлення істини по справі, при закритті провадження дотримано процесуального порядку винесення постанови та оскаржувана постанова винесена з проведенням вичерпного обсягу слідчих дій та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на встановлення осіб, причетних до скоєння зазначеного кримінального правопорушення. Вважає посилання скаржника по тексту скарги на те, що ОСОБА_6 не було визнано у справі потерпілим та не допитано в якості потерпілого необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 55 КПК України, останнім не було подано заяви про визнання його потерпілим, а отже за матеріалами провадження він має статус заявника. Крім того, зазначив, що ОСОБА_6 було допитано по кримінальному провадженню в якості свідка, його показання належним чином перевірені, про що свідчать матеріали кримінального провадження. На підставі викладеного, просив суд у задоволенні скарги відмовити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, вважає постанову, прийняту 26 січня 2017 року слідчим військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000537, обґрунтовану наявними в матеріалах справи доказами, здобутими під час проведення слідчих дій, які в свою чергу відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. На підставі викладеного, просив суд скаргу залишити без задоволення.

Частиною ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

З матеріалів справи вбачається, що заявник належним чином повідомлялися про розгляд скарги, про що свідчать матеріали справи.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності заявника не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, вивчивши доводи скарги, прийнявши до уваги пояснення слідчого та прокурора, дослідивши матеріали справи, на підставі яких було винесено постанову про закриття кримінального провадження, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановлюється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобовязання припинити дію, зобовязання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що до прокуратури Донецької області надійшла ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 червня 2016 року про проведення перевірки за фактом заяви обвинуваченого за ч. 2 ст. 110 КК України ОСОБА_6 про застосування до нього під час затримання 12 квітня 2014 року недозволених методів досудового розслідування, яке проводилося слідчими СВ УСБУ в Запорізькій області, які виразилися у застосуванні до нього фізичного та морального впливу, вилученні належних йому речей.

Відомості за вказаними обставинами внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000537 від 16.06.2016 р.

Постановою слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_3 від 26 січня 2017 року кримінальне провадження № 0000537, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 червня 2016 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Виходячи із змісту ст. 284 КПК України вбачається, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України зміст мотивувальної частини постанови слідчого повинен містити відомості про обставини, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вивченням матеріалів кримінального провадження № 0000537, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.06.2016 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, встановлено наступне.

Зокрема, слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000096 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, за підозрою ОСОБА_6 , процесуальне керівництво у якому здійснювалося силами прокуратури Запорізької області.

12 квітня 2014 року співробітниками СВ УСБУ у Запорізькій області затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості затримання.

Окрім цього, відповідно до п.п. 3, 8 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази. На першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату.

Згідно із ч. 4 ст. 46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, у зв`язку із чим також може збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази.

З викладеного випливає, що ОСОБА_6 та його захисник повинні доказувати факт застосування щодо нього співробітниками СВ УСБУ в Запорізькій області морального та фізичного насилання, катування, тощо.

Постанова слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_3 від 26 січня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000537 від 16.06.2016 року, вмотивована тим, що під час проведення досудового розслідування не знайшли підтвердження обставини перевищення влади та службових повноважень службовими особами Управління Служби безпеки України в Запорізькій області під час затримання ОСОБА_6 , а тому кримінальне провадження № 0000537 від 16.06.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, підлягає закриттю, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Матеріалами кримінального провадження встановлено, що в ході досудового розслідування слідчим проведено слідчі дії, зокрема:

- допит в якості свідка слідчого СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_7 , який зазначив, що він здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000043 за ч. 1, ст. 258-3 КК України. В ході досудового розслідування було прийнято рішення про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження за №0000096 за ч. 2 ст. 110 КК України відносно ОСОБА_6 .. Так, 12.06.2014 ОСОБА_6 був затриманий співробітниками Департаменту ВКР СБУ України у м. Маріуполь та доставлений до СВ УСБУ у Запорізькій області. Того ж дня, до ЄРДР були внесені відповідні відомості та зареєстровано кримінальне провадження. Ним в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_6 та того ж дня його було повідомлено про підозру. В ході складання ним протоколу про затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення відносно ОСОБА_6 , останній будь-яких скарг на стан здоров`я або на незаконні дії співробітників СБУ під час доставляння його до нього, як до слідчого, не надходили. Також, будь-яких візуальних тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 не було. Перед поміщенням ОСОБА_6 до ІТТ м. Запоріжжя відносно останнього був проведений медичний огляд, яким встановлена відсутність будь-яких тілесних ушкоджень. Наступного дня, за його участі та участі інших учасників судового процесу слідчим суддею Жовтневим районним судом м. Запоріжжя відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави. В ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , останній будь-яких скарг на незаконні дії співробітників УСБУ у Запорізькій області під час його затримання та доставляння не заявляв. За результатами досудового розслідування у вказаному провадженні до Жовтневого районного суду м. Маріуполь Донецької області було направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 110 КК України.;

- допит в якості свідка прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 , який здійснював процесуальне керівництво вищевказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , який зазначив, що 12.06.2014 ОСОБА_6 був затриманий співробітниками Департаменту ВКР СЕУ України у м. Маріуполь та доставлений до СВ УСБУ в Запорізькій області. Слідчим СВ УСБ України в Запорізькій області, в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_6 та 13.06.2014 р. його було повідомлено про підозру. Також зазначив, що він був учасником судових процесів у різних інстанціях, в ході яких, ні до нього, ні до суду підозрюваний ОСОБА_6 з заявами щодо застосування до нього співробітниками УСБУ в Запорізькій області морального та фізичного насилля, катування не звертався. Крім того, в ході проведення відкриття матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000096 за ч. 2 ст. 110 КК України в порядку ст. 290 КПК України ОСОБА_6 будь-яких заяв, скарг на дії співробітників УСБУ в Запорізькій області під час його затримання, доставляння та в ході проведення досудового розслідування не заявляв;

- витребувано з ІТТ № 1 ГУНП в Запорізькій області інформацію, з якої вбачається, що ОСОБА_6 утримувався у ІТТ з 13.06.2014р. по 14.06.2014р. Згідно журналу «Первинного обстеження осіб, доставлених до ІТТ № 1» ОСОБА_6 був доставлений без тілесних ушкоджень. Під час перебування у ІТТ № 1 ОСОБА_6 на стан здоровя не скаржився, швидка медична допомога йому не викликалася.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КК України, єдиною підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Частино 2 ст. 4 КК України передбачено,що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, аналізуючи норми кримінально-процесуального права України, перевіривши дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства України, слідчий суддя приходить до висновку, що заявником не доведено обставини, на які він посилається у скарзі, оскільки під час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню слідчим вжиті всі відповідні заходи для встановлення істини по справі, при закритті провадження дотримано процесуального порядку винесення постанови та оскаржувана постанова винесена з проведенням вичерпного обсягу слідчих дій та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на встановлення осіб, причетних до скоєння зазначеного кримінального правопорушення, тобто прийняте слідчим рішення при вказаних обставинах є законне та обґрунтоване.

З приводу обґрунтування вимог скаржника щодо скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження з тих підстав, що слідчим не було визнано ОСОБА_6 потерпілим та не допитано його в якості потерпілого по зазначеному кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Матеріалами кримінального провадження встановлено, що протягом усього досудового розслідування ОСОБА_6 з відповідною заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні не звертався та в матеріалах кримінального провадження має статус «заявник».
Виходячи з вимог КПК України та вищевказаних обставин, а саме, те що ОСОБА_6 із відповідною заявою до військової прокуратури Запорізького гарнізону не звертався та останньому тілесних ушкоджень спричинено не було, що підтверджується матеріалами досудового розслідування, він потерпілим не вважається, а тому обґрунтування скарги в цій частині є не спроможними та не ґрунтується на відповідних доказах.
Керуючись ст. ст. 303-309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , діючого на підставі угоди про надання правової допомоги № 50 від 13 червня 2017 року в інтересах ОСОБА_6 , на постанову слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_3 від 26 січня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000537, внесеного до ЄРДР 16 червня 2016 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, відмовити.

Матеріали кримінального провадження № 0000537, внесеного до ЄРДР 16 червня 2016 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, негайно повернути до військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України за минуванням потреби.

На ухвалу слідчого судді протягом пяти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області, а особами що не були присутні в судовому засідання протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
01.09.2017