Справа № 739/1432/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1025/2017
Категорія - виконання вироку Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, засудженого вироком Чернігівського обласного суду від 19 березня 1999 року до покарання у виді розстрілу, яке постановою Чернігівського обласного суду від 02 червня 2000 року змінено до довічного позбавлення волі,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини призначеного йому вироком Чернігівського обласного суду від 19 березня 1999 року покарання у виді розстрілу, яке постановою Чернігівського обласного суду від 02 червня 2000 року змінено до довічного позбавлення волі, зазначивши, що призначення йому покарання у виді довічного позбавлення волі є жорстким, нелюдським та таким, що принижує його гідність.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2017 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено повністю. Таку свою позицію суд обґрунтував тим, що КК України передбачено можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі не передбачена.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нову, якою замінити йому невідбуту частину покарання у вигляді довічного ув`язнення більш м`яким покаранням у вигляді позбавлення волі на визначений термін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вказана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом першої інстанції не застосовані норми Конституції України, загальні принципи кримінального провадження, передбачені ст.7 КПК України, а саме принцип законності, а також практика Європейського суду з прав людини. Вказує, що суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні клопотання фактично не визнав за засудженим право на дострокове звільнення, тим самим заперечивши можливість виправлення та реабілітації, що є приниженням гідності. Також зазначає, що ухвала суду не відповідає вимогам ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.24 Конституції України та ст.6 ЗУ «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні». Зазначає, що суд першої інстанції не усунув дискримінацію щодо нього, яка виражається у розрізненні між ним, засудженим до довічного ув`язнення та особами, засудженими до позбавлення волі на певний строк. Таким чином, фактично його визнано нездатним до виправлення та позбавлення можливості реабілітації на відміну від осіб, які засуджені до позбавлення волі на певний строк.

Заслухавши доповідача, адвоката, який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали особової справи, судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджено вироком Чернігівського обласного суду від 19 березня 1999 року, яким останнього визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого за пунктом «а», «е», «ж», «і» статті 93, частиною третьою статті 140, частиною третьою статті 142 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді смертної кари, яке в подальшому було замінено на довічне позбавлення волі. Вказаний вирок набрав законної сили.

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив суд замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким. Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2017 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 ставить питання про скасування ухвали місцевого суду та наполягає на заміні йому невідбутої частини покарання у вигляді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», роз`яснено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі частини першої статті 82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Стаття 51 КК України визначає вичерпний перелік покарань, які судом можуть бути застосовані до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, серед яких позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі зазначені як окремі покарання.

Таким чином, аналізуючи зміст статті 82 КК України місцевий суд вірно зазначив, що законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, не передбачена.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , а тому подана засудженим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який відбуває покарання у місцях позбавлення волі - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4