Справа № 524/3328/17
Провадження 1-кп/524/64/18
УХВАЛА
25.01.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області
у складі : головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000031 від 02.01.2017 року відносно вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 307 ч.2, ст. 309 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
У судовому засіданні захисником ОСОБА_5 було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час, оскільки ризики , на які посилався прокурор відпали , сторона обвинувачення в розумні строки не забезпечує явку до судового засідання свідків обвинувачення , ОСОБА_6 має міцні соціальні зв,язки , а саме сім,ю , неповнолітню дитину , хворіє , тривалий час тримається під вартою.
Суд вислухавши думку учасників процесу , прокурора , який заперечує проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 , так як вважає , що до теперішнього часу існують ризики , передбачені ст. 177 КПК України , а саме те , що знаходячись на волі ОСОБА_6 може здійснити незаконний вплив на недопитаних у судовому засіданні свідків , також скоїв тяжкий злочин , передбачений ст. 307 ч.2 КК України , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали думку захисника ОСОБА_5 , приходить до наступних висновків :

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_5 суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював , що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Враховуючи рішення ЄСПЛ у справах «Смирнова проти Росії», «Вемгофф проти Німеччини», «Летельєр проти Франції» судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 в порядку ст. 89 КК України не судимий , має міцні соціальні зв,язки , саме знаходиться в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7 ,має на утриманні неповнолітню дитину , доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має постійне місце проживання в м. Кременчуці, перебуває тривалий час під вартою /з 05.04.2017 року/, що свідчить про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які стали підставою для взяття ОСОБА_6 під варту, зменшилися.
Відносно заперечень прокурора проти задоволення заявленого захисником клопотання, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин ,за який передбачено покарання від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна , то суд їх вважає необгрунтованими , так як згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Курд проти Туреччини» зазначено , що тримання під вартою не можна виправдати тільки тяжкістю злочину та у справі «Мамедова проти Росії»,також вказано, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходу розслідування є недостатнім. Також посилання прокурора на те, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, може ухилятсь від явки до суду не були підтверджені жодними доказами та прокурором не доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, а також не доведено нових ризиків, які б виправдовували продовження найсуворішго запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою
Аналіз наведених обставин та вимог закону з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (рішення «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») дозволяє суду зробити висновок про можливість зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме: у виді цілодобового домашнього арешту ,строком на два місяці, а саме до 25 березня 2018 року, зобов`язавши обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, та покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язок носити електронний засіб контролю. На думку суду саме вищевказаний запобіжний захід , у виді цілодобового домашнього арешту , буде достатнім й необхідним заходом забезпечення його належної процесуальної поведінки під час судового розгляду кримінального провадження та для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганню певним ризикам.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.177, 183, 331, 369 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити частково .
Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.2, 309 ч.2 КК України запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком на два місяці, а саме до 25 березня 2018 року, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_6 залишати житло за адресою проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_1 цілодобово та зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою до суду.
Звільнити ОСОБА_6 з -під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язок носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло обвинуваченого, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_6 та скерувати начальнику управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№23) .
Копію ухвали направити на виконання у Кременчуцьке відділення поліції ВП ГУНП у Полтавській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили в момент ухвалення.
Головуючий суддя :