Справа № 303/2462/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , з участю прокурора: ОСОБА_5 , захисника- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2014 року.

Цією ухвалою задоволено подання старшого інспектора кримінально-виконавчої інспекції м. Мукачева ВДПтС України в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2011 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, громадянина України, раніше судимого, не одруженого.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_8 без поважних причин не з`явився на реєстрацію до КВІ 06.02, 06.03 та 03.04 2014 року. Крім того, в ухвалі суду вказано на те, що матір засудженого пояснила, що останній виїхав на заробітки за межі України. За повідомленням СКР Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області 03.05.2014 року ОСОБА_8 оголошено в державний розшук.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2014 року та постановлення нової, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого інспектора кримінально-виконавчої інспекції м. Мукачева ВДПтС України в Закарпатській області про направлення ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання. Вказує на те, що ОСОБА_8 не погоджується з висновками суду про те, що він безпричинно систематично не являвся для реєстрації в уповноважений орган. Вказує на те, що ОСОБА_8 не з`являвся для реєстрації в КВІ у зв`язку з хворобою перелом ноги , про що подасть докази лікарняну картку , оскільки потребував хірургічного втручання. Крім того вказав, що жодних викликів до КВІ не отримував , інспектор ні з ним ні з матір`ю не спілкувався.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників на підтримання поданої апеляційної скарги, промову прокурора, який вказав на її безпідставність, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд відповідно до ст.404 ч.1 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Так, частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням Кримінальний кодекс пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2011 року засуджений за ч.2 ст. 190 КК України із застосуванням вимог ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки , на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язку - періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, повідомляти вказані органи про зміну місця проживання, роботи .

Так, засуджений ОСОБА_8 не з`явився на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції 06.02, 06.03 та 03.04 2014 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування призначеного покарання.

Згідно п.5.2 Наказу/Інструкції Державного департаменту з питань виконання покарань/МВС, "Про затвердження Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань" від 19.12.2003 р. № 270/1560 якщо засуджена особа ухиляється від виконання покладених на неї судом обов`язків чи притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, то такій засудженій особі виноситься застереження у виді письмового попередження, про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

Вимогами ч.2 ст. 166 КВК України передбачено, що у разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, КВІ вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обовязків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно ч.4 ст.166 КВК України, систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, у чому полягали правопорушення, чи відбувалися вони систематично, які стягнення були накладені на засудженого, чи можна розглядати викладені в поданні факти як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Однак, суд першої інстанції вказаних вимог законодавства не дотримався, здійснив розгляд подання за відсутності засудженого ОСОБА_8 , не надавши можливості дати обґрунтовані пояснення з питань викладених у поданні.

Згідно п.3 ч.1, ч.2 ст. 409 КПК України , підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення . При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
Колегія суддів вважає , що встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення процесуального закону є істотними ( розгляд подання за відсутності ОСОБА_8 ), оскільки торкаються прав та законних інтересів засудженого , які перешкодили суду повно і всебічно розглянути подання і вплинуло на постановления законного й обґрунтованого рішення, а тому ухвала підлягає до скасування.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого (засудженого).

Згідно ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами частини другої статті 412 цього Кодексу.

При новому розгляді провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини справи , ретельно перевірити доводи апелянта , дати відповідну оцінку доказам в їх сукупності та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407,409, 412 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 і інтересах засудженого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2014 року якою задоволено подання старшого інспектора кримінально-виконавчої інспекції м. Мукачева ВДПтС України в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2011 року ОСОБА_8 скасувати, призначивши новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарження не підлягає.

Судді: