Справа № 698/40/17
Провадження № 1-кп/698/3/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2018 р.смт. Катеринопіль

Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Катеринопіль кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000202 від 30.04.2016, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Богданович, Свердловської обл., Російської Федерації, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою освітою, пенсіонерки, одруженої, невійськовозобов`язаної, раніше не судимої, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 29.04.2016 року близько 13 год. 00 хв., в смт. Катеринопіль, Черкаської області, знаходячись напроти домоволодіння АДРЕСА_3 , на грунті особистих неприязних відносин, умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, нанесла один удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_5 спричинивши їй, відповідно до висновку експерта від 18.11.2016 № 05-9-01/467, легке тілесне ушкодження у вигляді крововиливу на нижній губі справа.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнала, по суті фактичних обставин справи пояснила, що 29.04.2016 року вона перебувала у власном домоволодінні, яке розташоване в АДРЕСА_2 . Близько 13 год. до двору її будинковолодіння прибули працівники катеринопільського комунгоспу і з ними була ОСОБА_5 , якій вона щось сказала на що остання вдарила її кулаком в голову і в неї з голови потекла кров. Разом з тим хоча і маючи реальну можливість вона не викликала працівників поліції і не зверталась по питанню нанесення їй удару ні до правоохоронних органів ні до лікарів хоча на голові залишився шрам, який бачив лише її чоловік та вона перенесла інсульт. В обґрунтування процесуальної позиції захисту обвинувачена стверджує, що дійсно того дня нанесла удар, своєю правою рукою, ОСОБА_5 в губу, оскільки таким чином дала їй здачу за попередньо отриманий удар від неї. При цьому зазначила, що в момент нанесення нею удару ОСОБА_5 на вудиці були працівники комунгоспу.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченої, суд, провівши судове слідство у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дослідивши докази сторони обвинувачення та докази сторони захисту, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин, яка підтверджується сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні показала, що тривалий час у неї з обвинуваченою, яка проживає по сусідству, існують неприясні відносини повязані із земельним спором на що ОСОБА_3 почала перекривати, у своєму дворі, кран водогону з метою припинення отримання нею води. Близько за 3-4 дні до 29.04.2016 року чоловік ОСОБА_3 , повідомив що потрібно 200 грн., для ремонту водогону, а якщо небуде то вони перекриють воду. Після чого дійсно 29.04.2016 в її домоволодінні припинилася подача води на що вона викликала працівників Катеринопільського комунгоспу, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які і прибули на виклик. Далі вона попросила щоб дані працівики з`ясували причину припинення постачання води та з`ясували чи дійсно для ремонту потребулися гроші в сумі 200 грн. Питання грошей знервувало ОСОБА_3 , а тому вона нанесла їй два удари, а саме перший ладонею по обличчю, а другий кулаком правої руки в обличчя, який прийшовся в нижню губу від отримання якого на губі зявився набряк. Пісяля отримання удару вона пішла додому та того дня звернулася лікарні та до поліції де її було направлено до судмедексперта. При цьому в своїй показаннях потерпіла категорично заперечує нанесення нею 29.04.2016 року ОСОБА_3 будь-яких ударів.

Показаннями свідка ОСОБА_6 , який в судовому засіданні показав, що будучи працівником Катеринопільського комунгоспу 29.04.2016 року він разом з іншим працівником цього підприємства ОСОБА_8 , після обіду прибули на виклик на вул. Ходюка нині Степана Бандери. Після виконання ремонтних робіт ішли по даній вулиці в той час за ними ішли чоловіки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 при цьому жінки сварилися поміж собою. В якийсь момент він повернувся назад і помітив на обличчі ОСОБА_5 кров.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні показав, що будучи працівником Катеринопільського комунгоспу 29.04.2016 року він разом з іншим працівником цього підприємства ОСОБА_6 , після обіду прибули на виклик на вул. Ходюка нині Степана Бандери. Після виконання ремонтних робіт ішли по даній вулиці при цьому на вулиці ОСОБА_3 сварилася з ОСОБА_5 і під час сварки ОСОБА_3 рукою вдарила ОСОБА_5 в обличчя після чого помітив як на обличчі останньої зявилася кров і вона потім нахилилася.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що проживає на АДРЕСА_2 і 29.04.2016 року він в обідню пору складав дрова у своєму дворі. Почувши на вулиці якусь сварку він звернув увагу на місце звідки чув ці крики де помітив, що то були ОСОБА_5 і та ОСОБА_3 . Далі почув як остання кричала, що 200 грн., то це ще і мало, а далі вдарила ОСОБА_5 рукою в обличчя.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні показав, що потерпіла є його дружиною, а обвинувачена ОСОБА_3 , проживає по сусідству, яка з неприязних відносин почала перекривати, у своєму дворі, кран водогону в результаті чого до їх двору припинялася подача води, оскільки водогін іде по дворах, а кран знаходиться у дворі ОСОБА_3 . За декілька днів до 29.04.2016 року до їх двору приходив чоловік ОСОБА_3 та повідомив, що з метою подальшого водопостачання, для ремонту водогону необхідно дати 200 грн., які він дав йому. Однак 29.04.2016 року водопостачання було відсутнє, тому вони викликали працівників комунгоспу, які після виконання робіт перебували на вулиці та в ході бесіди один з цих праівників повідомив, що сума за ремонт в розмірі 200 грн., була завищеною і після цих слів виникла сварка між його дружиною ОСОБА_5 та ОСОБА_3 яка кричала що 200 грн., то це ще мала сума. Під час сварки ОСОБА_3 , рукою вдарила ОСОБА_5 в обличчя після чого в останньої на обличчі з`явилася кров. Свідок свержує, що ОСОБА_5 не наносила ОСОБА_3 будь-яких ударів та і немогла цього зробити враховуючи той факт, що із за хвороби у неї права нога та рука малофунціональні.

Протягом всього провадження у справі ОСОБА_3 не заперечував наявності конфлікту з ОСОБА_5 за обставин, викладених в обвинувальному акті та не заперечувала нанесення нею удару кулаком в губу потерпілої, а її твердження щодо нанесення удару потерпілій у відповідь за нібито попередньо нанесений їй удар ОСОБА_5 спростовуються показаннями вищезазначених осіб, оцінюючи показання яких, суд приходить до висновку, що дані показання є достовірними, оскільки вони послідовні, докладні, не містять протиріч по суті події злочину та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

Фактичними даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту заучасті потерпілої ОСОБА_5 від 01.10.2016 року з якого вбачається, що 01.10.2016 року ОСОБА_5 в присутності слідчого та понятих показала, як саме ОСОБА_3 нанесла їй удар в нижню губу 29.04.2016 року. (а.п.40).
Фактичними даними, які містяться у висновку судово-медичного експерта № 05-9-01/467 від 18.11.2016 від 03.05.2013 року, з яких вбачається, що у ОСОБА_5 мають місце тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на нижній губі справа, який спричинено дією тупого твердого предмету по строку давності дані тілесні ушкодження відповідають часу, вказаному у постанові про призначення експертизи і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. (а.п. 45).
Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд визнає, що вина ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого їй діяння, яке виразилилось у навмисному заподіянні нею легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 доведена повністю, дане діяння є кримінальним правопорушенням і містить склад за який передбачена відповідальність ч. 1 ст. 125 КК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 , за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження.

Доводи обвинуваченої про те, що вона нанесла удар потерпілій лише після того, як та перша вдарила її в голову не відповідають фактичним обставинам встановленим під час судового розгляду та повністю спростовуються наведеними вище доказами дослідженими під час судового розгляду. Отже, судом встановлено, що обвинувачена під час словесного конфлікту з потерпілою в момент коли наносила останній удар рукою, то та не становила жодної загрози для неї та до цього не наносила їй будь-яких ударів.

За таких обставин, суд оцінює вказані вище твердження ОСОБА_3 , як такі, що пов`язані з обраним нею способом захисту і намаганням обвинуваченої уникнути відповідальності за вчинений злочин та, які спростовуються сукупністю інших досліджених по справі доказів.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, згідно з даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, є пенсіонеркою та має поганий стан здоровя, а також враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставиною, що, що обтяжує покарання є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи дані про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, беручи до уваги її вік та поганий стан здоров`я суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_3 та досягнення інших цілей покарання, достатнім буде мінімальне покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до п."ґ" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.

Як убачається з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , обвинувачена ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і таким чином станом на 07 вересня 2017 року їй виповнилося 64 роки. З наданих в судовому засіданні характеризуючих даних на обвинувачену ОСОБА_3 , вбачається, що обвинувачена дійсно являється пенсіонером. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 просила звільнити її від відбування покарання у зв`язку з амністією.

Будь-яких обставин, передбачених ст.9 Закону України "Про амністію у 2016 році", які би перешкоджали застосуванню амністії в даному випадку не вбачається, а тому ОСОБА_3 необхідно звільнити від відбування покарання внаслідок акта амністії.

Речові докази - відсутні, процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України , та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі п."ґ" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_11 не обирався.

Речові докази відсутні, процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.

Апеляція на вирок може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Катеринопільський районний суд, протягом 30 діб з дня оголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченій.

Головуючий ОСОБА_1