Провадження № 1-кп/643/131/17
Справа № 643/1121/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.12.2017 року Московський районний суд м. Харкова в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурорів - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006042 від 29.11.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шамраївка Полтавської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2015 року близько 19-00 години ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Ку`пянська, 11, діючи за раптово виниклим злочинним наміром, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом Toyota Corolla, р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , та не маючи права на користування зазначеним транспортним засобом, без дозволу власника, скориставшись тим, що ключі від автомобіля йому були передані ОСОБА_7 з метою проведення будівельних робіт у гаражі та переміщення транспортного засобу з даного приміщення виключно у межах території вищезазначеного будинку, відкрив автомобіль Toyota Corolla та, реалізуючи свій намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою використати автомобіль для власних потреб, усвідомлюючи, що власник ОСОБА_7 не надала йому цього права, сів за кермо та, завівши його, покинув межі території будинку.

Цього ж дня в період часу з 23-00 години до 23-45 години ОСОБА_8 , перебуваючи за кермом автомобіля Toyota Corolla, р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , та рухаючись біля ВАТ «Кулінічівський хлібозавод», що по вул. Шкільна, 17 в с. Кулінічі у м. Харкові, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos, р/н НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобіль Toyota Corolla отримав механічні пошкодження, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 221695 грн. 98 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 спочатку не визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 не визнав, показав, що ОСОБА_7 дозволяла керувати йому своїм автомобілем Toyota, а під час скоєння 28 листопада 2015 року дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого її автомобіль отримав механічні пошкодження, він не перебував за кермом, а сидів не передньому пасажирському сидінні. Але в ході судових дебатів вину визнав частково в частині угону зазначеного автомобіля.
Не зважачю на часткове визнання своєї вини, вина ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому кримінального праваоаорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, підтверджується наступними дослідженими під час судового слідства доказами.
Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_8 виконував ремонтні роботи у належному їй будинку АДРЕСА_3 . У них склалися добрі відносини. Тому, коли вона вимушена була виїхати з міста, вона залишили йому ключі від будинку, щоб він міг продовжувати ремонтні роботи. Крім того, вона залишила йому ключі від автомобіля Toyota Corolla для його переміщення тільки виключно з гаражу у випадку застосування гаражу для будівельних робіт. Вона достовірно знала, що ОСОБА_8 не має прав на керування автотранспортом. Просить стягнути з ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 221695,98 грн. та моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що він перебував з ОСОБА_8 у дружніх відносинах. Наприкінці листопада 2015 року ОСОБА_8 приїхав до нього у гуртожиток, шо в с. Кулінічі, на автомобілі. Вони спілкувалися, потім вирішили купити цигарки і ОСОБА_8 запропонував його відвезти до магазину. Вони сіли в автомобіль, керував автомобілем ОСОБА_8 , а він сидів на передньому пасажирському сидінні. Рухаючись біля хлібозаводу, ОСОБА_8 зіткнувся з іншим автомобілем. ОСОБА_8 ублагав його взяти провину в скоєнні ДТП на себе, тому як не мав водійських прав. ОСОБА_8 сам поїхав до його співмешканки ОСОБА_10 і привіз належні йому водійські права. В подальшому на нього була складено адміністративний протокол.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердила, що, дійсно, на прохання ОСОБА_8 , передала останньому водійскі права ОСОБА_9 .

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_8 в тому, що він раніше керував даним автомобілем, оскільки дані свідчення спростовуються заявою ОСОБА_7 до поліції від 29.11.2015 року, та їй достовірно було відомо, що ОСОБА_8 не має водійских прав.

Так, згідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.11.2015р. потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що в період часу з 14-00 години 25.11.2015року до 12-40 години 29.11.2015р. з двору будинка АДРЕСА_3 ОСОБА_8 незаконно заволодів її автомобілем Toyota Corolla, р/н НОМЕР_1 (а.с. 202).

Відповідно до протоколу огляду від 29.11.2015 року на ділянці № 17 по вул. Шкільна в с. Кулінічі було оглянуто автомобіль автомобіля Toyota Corolla, р/н НОМЕР_1 , який отримав механічні пошкодження (а.с. 216).

Відповідно до висновків судової авто-товарознавчої експертизи № 215С від 20.12.2015 року, розмір матеріальної шкоди власнику автомобіля на час скоєння злочину становить 221695,98 грн. (а.с. 172-178)

Згідно протоколу огляду від 29.11.2015 року за участю обвинуваченого ОСОБА_8 було оглянуто речі, які ОСОБА_8 взяв у бардачку автомобіля Toyota Corolla, р/н НОМЕР_1 , а саме свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу за ОСОБА_7 та технічний талон ХА № 922333А, поліс автоцивілки № АІ 7985745. Крім того, ОСОБА_8 надав ключ від автомобіля Toyota Corolla, р/н НОМЕР_1 та брелок сигналізації «Cheriff» (а.с. 222).

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , що він не керував автомобілем Toyota Corolla, р/н НОМЕР_1 з 23-00 години до 23-45 години 28 листопада 2015 року в с. Кулінічі по вул. Шкільна, під час скоєння ДТП, суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого звинувачення
Такі його доводи спростовуються показами свідка ОСОБА_9 та висновком судово-медичної експертизи № 3727 -С/15 від 07.12.15 року.

Із висновку судово-медичної експертизи № 3727-С/15 від 07.12.15 року вбачається, що свідок ОСОБА_9 отримав легке тілесне ушкодження у вигляді ссадна голови, яке утворилося від дії тупого твердого предмету та в строк який був указаний ОСОБА_9 , а саме 29.11.2015 року, близько 23 години 10 хвилин, коли він їхав в якості пасажира на передньому сидінні автомобіля Toyota та під час зіткнення з автомобілем Daewoo вдарився головою о лобове скло (а.с. 227).
Крім того, відповідно до Постанови Фрунзенського районного суду від 21.03.2016 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_9 закрите у з`вязку із закінченням строку накладання адмініститивного стягнення.
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях , які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Таким чином, оцінюючи вивчені в судовому засіданні докази, які не викликають у суду сумнівів в законності їх отримання, допустимості під час судового розгляду, та за їх сукупністю, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_8 доведеною та кваліфікує його діє за ч.3 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало великої матеріальної шкоди.
При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд враховує ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його скоєння, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення, та данні про його особистість.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, часткове визнання обвинуваченим своєї вини, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає покарання в межах санкції ч.3 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі без конфіскації майна.

Дослідивши дані про особистість обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_8 раніше не судимий, за місцем мешкання характеризуються задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, відсутні.

Потерпіла ОСОБА_7 заявила позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн. та матеріальної 221695,98 грн.

При вирішенні цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, суд виходить із положень частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України відповідно до яких, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином судова колегія задвольняє вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 221695 грн. 98 коп.

Стаття 23 Цивільного кодексу України вказує, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в цій частині вимог слід задовольнити частково в розмірі 15000,00 грн., а в іншій частині відмовити за його недоведеністю.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд керується вимогами глави 18 КПК України.

Так, частиною 1 статті 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання виникнення ризиків зазначених у вказаній статті. Підставою, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 176 КПК України, найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`зання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Беручи до уваги клопотання пркурора про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, пов`язаного з триманням під вартою, враховуючи положення розділу ІІ КПК України, суд вважає за недоцільне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 до набрання законної сили вироком, міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373-374 КПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців без конфіскації майна.

Цивільний позов ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7

понесену матеріальну шкоду 221695 грн. 98 коп. та моральну - 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Речові докази автомобіль Toyota Corolla, р/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , ключ від автомобіля з сигналізацією «Cheriff», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс автоцивілки № АІ17985745, талон техогляду НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 , обкладинку для докуменів, зв`язку ключів у кількості 6 штук, передані на збереження ОСОБА_7 , залишити у володінні останньої.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_8 - не обирати .

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3