АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №1-634/11 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11/790/33/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
Іменем України
03 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на постанову Харківського районного суду Харківської області від 04.01.2018р. якою відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Харківського районного суду Харківської області від 03.10.2013р. про застосування до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусових заходів медичного характеру в зв`язку зі з скоєнням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричної установи із строгим спостереженням та визнано апеляцію такою, що не підлягає розгляду.
Приймаючи вищенаведене рішення суд вказав, що дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора слід прийти до висновку про відсутність будь-яких даних, які б свідчили про поважність пропуску захисником ОСОБА_7 строку на апеляційне оскарження, а доводи викладенні в клопотанні є необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що захиснику копію постанови від 03.10.2013р. було направлено поштою на адресу, про що свідчить супровідний лист в матеріалах справи і вона мала можливість ознайомитись з постановою суду.
В апеляційній с карзі захисник не погоджуючись з прийнятим судом рішенням вважає, що суд невірно встановив фактичні обставини оскільки вона в суді отримала копію постанови лише 16.11.2017р., а до цього їй нічого про прийняте рішення суду не було відомо. Наведені підстави ОСОБА_7 вважає поважними підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який вважав апеляційну скаргу надуманою, а рішення суду правомірним, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.365 КПК України постанова суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Як свідчать матеріали справи (т.3 а.с.136-139) постанова про застосування до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусових заходів медичного характеру була прийнята судом 03.10.2013р. за участю професійного захисника-адвоката ОСОБА_9 і за відсутністю захисникаОСОБА_7 .
Згідно повідомлень (т.3 а.с.140, 141) копії вищевказаного рішення суду були направлені до державної спеціалізованої установи, яке виконує це рішення та обом захисникам.
Згідно відмітки на заяві (т.3 а.с.142) захисникОСОБА_7 за своїм зверненням від 06.11.2017р. отримала копію постанови 16.11.2017р.
Зазначені у тексті заяви відомості про те, що ОСОБА_7 не було відомо про зміст прийнятого судом рішення колегія суддів вважає надуманим з наступних підстав.
Отже матеріали справи свідчать, що у розгляді справи приймав участь і професійних захисник, який в силу виконуваної ним функції не міг не спілкуватись з матір`ю обвинуваченого тобто з ОСОБА_7 ..
Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що з моменту прийняття постанови, яке набрало законної сили, минуло більше 4 років і неможливо уявити щоб протягом такого тривалого часу мати немала даних проте де перебуває її син.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. по справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» звертається увага на незмінність остаточних судових висновків з питань права та факту. У цьому рішенні суд зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який, серед іншого, передбачає, що в будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Взагалі практика Європейського суду з прав людини дозволяє виділити три групи вимог, які включає вищезазначений принцип правової визначеності, а саме: вимоги до визначеності законодавства, вимоги до визначеності повноважень та вимоги до визначеності судових рішень.

Крім того, з вищезазначеної практики випливає, що принцип правової визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права і в його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

Отже, наведений принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено вирішено і не має переглядатися до безмежності»), а його порушення визнається Європейським судом з прав людини порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Звідси, враховуючи обставини справи та вищенаведені фактичні данні, колегія суддів приходить до висновку про правильність прийнятого судом першої інстанції рішення і про відсутність підстав для його зміни чи скасування.
Керуючись ст.ст.362, 365-367, 377 КПК України(1960), колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а постанову Харківського районного суду Харківської області від 04.01.2018р. без змін.

Головуючий

Судді