Єдиний унікальний номер справи 185/3435/17
Провадження № 1-кп/185/283/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000823 від 24 березня 2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Георгіївськ Ставропольського краю, Росія, громадянки України, з повною середньою освітою, працюючої касиром торгової мережі «Брусничка» ТОВ «Український Рітейл», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
З листопада 2017 року ОСОБА_4 орендувала квартиру АДРЕСА_2 , разом з побутовою технікою, яка належить ОСОБА_5
21 січня 2017 року в вечірній час доби, у ОСОБА_4 , у зв`язку зі скрутним становищем, знаходячись за вищевказаною адресою, виник злочинний умисел, направлений на самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення дій, правомірність яких оспорюється власником майна, а саме самовільне розпорядження на власний розсуд пральною машинкою марки «Indesit iwsc 4105», яка на праві власності належить ОСОБА_5 орендодавцю.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , з метою наживи, шляхом вільного доступу, незаконно взяла та винесла з кухонної кімнати квартири АДРЕСА_2 пральну машинку марки «Indesit iwsc 4105», що на праві власності належить ОСОБА_5 , чим заподіяла останній матеріального збитку на суму 3632 грн., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1547-17 від 31 березня 2017 року, який для потерпілої є значним.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфікуються за ст. 356 КК України як самоправство, тобто самовільне, всупереч установленого законом порядку вчинення дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам власника.

Обвинувачена ОСОБА_4 вину в судовому засіданні визнала повністю, щиро кається у вчиненому, та відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просила подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що без її ОСОБА_6 розпорядилась її пральною машинкою, заподіявши їй значну шкоду.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченої, дійшов висновку, що ОСОБА_4 винна у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінуються за обставин, які вказані вище.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченої, чи правильно вона розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши їй, що вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.
При визначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої: раніше не судима, вчинила злочин невеликої тяжкості, обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання згідно ст.67 КК України не встановлено. Суд вважає, що покарання обвинуваченій необхідно призначити в межах санкцій вказаної статті у вигляді арешту.

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджена може бути повністю або частково звільнена від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує, в тому числі, за ініціативою обвинуваченого.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, та на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Згідно з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Виконавчим комітетом Новоруської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 28 жовтня 2008 року, а також свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Виконавчим комітетом Новоруської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 14 серпня 2012 року вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 на момент вчинення злочину мала і має на утриманні дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017 року) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Цивільний позов заявлено не було.

Судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченої.
Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, та призначити їй покарання у вигляді одного місяця арешту.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на проведення експертизи у сумі 198 грн. на користь держави.

Речові докази: пральна машинка марки «Індезіт», яку передано на зберігання під розписку ОСОБА_5 залишити за належністю.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.
Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1