1Справа № 335/263/18 1-кс/335/403/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2018 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за адресою м. Запоріжжя. вул. Перемоги, 55 клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000596, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000596, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, звернувся до суду з клопотання про арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; грошових коштів в сумі 382 долара США, 619 грн., 30 турецьких лір, 500 доларів США; мобільний телефон НТС іmеі 46519.

В обґрунтування клопотання зазначив, що наказом керівника Запорізької митниці ДФС в Запорізькій області № 445-0 від 29.10.2015 ОСОБА_4 призначено старшим державним інспектором відділу митного оформлення № 1 митного посту «Запоріжжя-аеропорт» Запорізької митниці ДФС.
Таким чином, згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», п. 1 примітки до ст. 364 КК України, п. 2 примітки до ст. 368 КК України ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «Запоріжжя-аеропорт» Запорізької митниці ДФС, є службовою особою правоохоронного органу, яка займає відповідальне становище.
Установлено, що у вересні 2017 року (точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлені) фізична особа-підприємець ОСОБА_7 почала ввозити до України, а саме до м. Запоріжжя, з Туреччини предмети одягу.
23 вересня 2017 року ОСОБА_7 прилетіла з Туреччини до м. Запоріжжя, де в КП «Міжнародний аеропорт «Запоріжжя» під час проходження митного оформлення старший державний інспектор відділу митного оформлення № 1 митного посту «Запоріжжя-аеропорт» Запорізької митниці ДФС ОСОБА_4 під час оформлення митних документів повідомив ОСОБА_7 про необхідність сплатити йому грошові кошти за безперешкодне проходження митного оформлення на указаному митному посту. Також ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що у разі відмови останньої надати грошові кошти, відносно нею може бути складено протокол про адміністративне правопорушення, конфісковані речі, які вона ввозить в Україну, або створено інші негативні умови під час оформлення митних документів.
Таким чином, ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище, створив умови, за яких ОСОБА_7 була змушена погодитись з його умовами, оскільки, зловживаючи своїми службовими повноваженнями, ОСОБА_4 міг в силу своїх владних повноважень вжити заходів до притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності у разі порушення митних правил та застосувати заходи адміністративного примусу.
Знаходячись на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту «Запоріжжя-аеропорт» Запорізької митниці ДФС у ОСОБА_4 виник умисел на одержання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди за безперешкодне проходження митного поста «Запоріжжя-аеропорт» Запорізької митниці ДФС.
З цією метою, 23.09.2017 у денний час (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи на своєму робочому місці, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Блакитна 4, діючи умисно, із корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище та надану владу працівника правоохоронного органу, з метою одержання неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_7 про необхідність сплатити йому неправомірну вигоду у розмірі 2 та 4 долари США за один кілограм речей, які остання буде ввозити на територію України.
У подальшому, 05.01.2018 приблизно об 11-35 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні кафе, розташованого на першому поверсі ТРЦ «Україна», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 147, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на отримання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди, повідомив останню про необхідність сплатити йому грошові кошти в сумі 500 доларів США.
Того ж дня, 05.01.2018, приблизно об 11-50 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні кафе розташованому на першому поверсі ТРЦ «Україна» по пр. Соборному, 147 у м. Запоріжжі, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на одержання неправомірної вигоди з використанням службового становища та наданої влади працівника правоохоронного органу, діючи умисно, з корисливих мотивів, отримав від ОСОБА_7 раніше обумовлену неправомірну вигоду у розмірі 500 доларів США (що за офіційним курсом НБУ на 05.01.2018 становить 14006,68 грн.), за безперешкодне проходження митного оформлення на митному» посту «Запоріжжя-аеропорт».
Отримані грошові кошти у сумі 500 доларів США, ОСОБА_4 помістив до лівого внутрішнього карману куртки, де останні і були виявлені під час затримання останнього в порядку ст. 208 КПК України.
05.01.2018 ОСОБА_4 повідомлено підозру, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
05.01.2017 року в ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України у останнього вилучено мобільний телефон НТС іmеі НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 619 грн., а також 500 доларів США, які останній отримав від ОСОБА_7
05.01.2018 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 382 долара США, та 30 турецьких лір.
Крім того, відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить підозрюваному ОСОБА_4 .
Слідчий посилаючись на вимоги ст. 170 КПК України, просив клопотання задовольнити.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на його необґрунтованість.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує його доводи, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що в провадженні слідчого відділу прокуратури Запорізької області перебуває кримінальне провадження №0000596 від 17.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. З ст. 368 КК України.
05.01.2018 року ОСОБА_4 повідомлено підозру, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
05.01.2018 року в ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України у останнього вилучено мобільний телефон НТС іеі НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 619 грн., а також 500 доларів США, який останній отримав від ОСОБА_7
05.01.2018 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 382 долара США, та 30 турецьких лір.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшук, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Таким чином, вказані речі та документи відповідно до норм ч. 2 ст. 168 КПК України вважаються тимчасово вилученим під час обшуку.
Питання накладення арешту на тимчасово вилучене під час обшуку майно регламентується нормами ст.ст. 170 -173 КПК України.
При цьому, згідно ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як вбачається з даного клопотання, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, а саме:грошові кошти в сумі 382 долара США, 619 грн., 30 турецьких лір, 500 доларів США; мобільний телефон НТС іmеі НОМЕР_1 , було вилучено в ході обшуку проведеного 05.01.2018 року, як вбачається з доданої до клопотання експрес-накладної, поштової компанії «Нова пошта», зазначене клопотання було подано до поштової компанії 09.01.2018 року, тобто з пропуском передбаченого вимогами ч. 5 ст. 171 КПК України строку на його подання. Таким чином, відповідно до вказаної норми, вилучені під час обшуку речи, а саме: грошові кошти в сумі 382 долара США, 619 грн., 30 турецьких лір; мобільний телефон НТС іmеі НОМЕР_1 , мають бути негайно повернуті володільцю, в якого вони були вилучені.
Крім того, слідчим в клопотанні про арешт майна в порушення норм ч. 2 ст. 170, ч. 2 ст. 171 КПК України не вказані підстави для арешту вилученого майна, та недоведено, що це майно має будь яке відношення до скоєного підозрюваним кримінального правопорушення.
В своєму клопотанні слідчий лише перелічив всі правові підстави для арешту майна, передбачені ст. 170 КПК України, але в порушення вимог ч. 2 ст. 170, ч. 2 ст. 171 КПК України не мотивував, яки з них та з яких мотивів підлягають застосуванню в даному випадку.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен врахувати правову підставу для такого арешту. Однак такі підстави слідчим не зазначені, та клопотання в цій частині не вмотивоване.
Крім того, в клопотанні слідчий просить накласти арешт на квартиру, яка належить ОСОБА_4 , проте зі змісту клопотання незрозуміло, які підстави для такого арешту, це речовий доказ, або вона підлягає арешту з метою спеціальної конфіскації, чи просто конфіскації майна, чи вона має бути арештована з метою забезпечення цивільного позову.
Згідно до узагальнення ВССУ «Судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2015 року, сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна, зобов`язана навести підстави у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. У свою чергу слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.
Крім того, жодних доказів того, що вилучені грошові кошти, та телефон мають значення для вирішення кримінального провадження, є речовими доказами по справі та відповідають критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України, матеріали клопотання слідчого не містять.
Таким критеріям відповідає лише 500 доларів США, які були надані ОСОБА_4 в якості неправомірної вигоди. Однак ці купюри були вказані в ухвалі суду про проведення обшуку, вони вже визнані слідчим речовим доказом у справі та долучені до матеріалів провадження, тому накладення арешту на них закон не вимагає, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України.
На підставі викладених обставин, клопотання слідчого про арешт майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1