Дата документу Справа № 312/396/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/1405/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 312/396/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференції з Великобілозерським районним судом Запорізької області, матеріали провадження за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Великобілозерського районного суду Запорізької області від 28.11.2017 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який працює підсобним робітником в СВК «Росія», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 14.05.2013 року Великобілозерським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

частково задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Великобілозерського відділення поліції Енергодарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту по 23 січня 2018 року, із забороною підозрюваному залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и л а:
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Великобілозерського районного суду Запорізької області від 28.11.2017 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, посилаючись на те, що слідчий суддя істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та не встановив усі обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що повинні бути враховані при обранні запобіжного заходу.

Апелянт вважає, що слідчим суддею при прийнятті рішення не враховані пояснення потерпілої ОСОБА_10 , яка є інвалідом II групи, про те, що до її будинку через вікно проник невідомий чоловік, який став кричати та вимагати гроші, вдарив її, від чого вона впала на підлогу, тому під тиском погроз застосування насилля вона була вимушена віддати 8 660 грн. та мобільний телефон.

Також слідчим суддею не врахований факт того, що наразі Великобілозерським районним судом Запорізької області розглядається кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, що вказує на те, що він може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити те, в якому він підозрюється.

Поміж іншого, слідчий суддя, обираючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не встановив власника будинку, де мешкає підозрюваний ОСОБА_7 та не з`ясував, чи дозволяє власник будинку АДРЕСА_2 , підозрюваному мешкати.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного, який заперечував проти скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно зі змістом судового рішення, старший слідчий слідчого відділу Великобілозерського відділення поліції Енергодарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області звернувся до суду з клопотанням, погодженим із процесуальним прокурором ОСОБА_8 , про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні слідчого зазначено, що 20 листопада 2017 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а саме грошових коштів та мобільного телефону, через загорожу проник на територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , після чого, шляхом виставлення віконного скла в кімнаті коридору, проник в будинок, де, діючи умисно, з корисливих мотивів, застосовуючи щодо ОСОБА_10 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останньої, знаходячись попереду потерпілої, наніс не менше одного удару кулаком правої руки по її обличчю, заподіявши таким чином фізичний біль ОСОБА_10 та відкрито заволодів грошовими коштами та мобільним телефоном марки «Нокія 105» з сім-карткою мобільного оператору «МТС», чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 8 970 грн.

За даним фактом 21.11.2017 року було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, а 24.11.2017 року ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. 278 КПК України, було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

У клопотанні слідчий послався на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчать такі обставини, як наявність обґрунтованої підозри та вагомих доказів вини підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні.

Приймаючи рішення про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обираючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя врахував наявність доказів, на підставі яких обґрунтовується підозра, проте вважає, що прокурором не надано жодного доказу на підтвердження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а лише тяжкість вчиненого злочину, на що посилаються прокурор і слідчий, як вважає слідчий суддя, не є достатньою підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, прокурор звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, за наслідками розгляду якої колегією суддів встановлено наступне.
Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наданих матеріалів провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, яке є тяжким та за вчинення якого передбачено покарання від чотирьох до восьми років позбавлення волі.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується: протоколами огляду місця події від 20.11.2017 року та від 21.11.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколами огляду предметів від 21.11.2017 року за адресою: АДРЕСА_4 ; протоколами допитів: потерпілої ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

Також перевіркою клопотання слідчого та матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 раніше був засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та наразі знов вчинив корисливе майнове кримінальне правопорушення проти власності, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, яке є тяжким, тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, у разі його засудження, та знаходячись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Поміж іншого, як вважає колегія суддів, слідчий суддя при прийнятті рішення не звернув уваги на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, а саме грабежу, поєднаного з проникненням у житло та із застосуванням насильства, у даному випадку щодо потерпілої ОСОБА_10 , яка є не тільки особою пенсійного віку, а й інвалідом дитинства.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , однак слідчим суддею не з`ясовані підстави та можливість проживання ОСОБА_7 за вказаною адресою, що може перешкодити працівникам органу Національної поліції здійснювати контроль за поведінкою ОСОБА_7 , якому обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за місцем проживання підозрюваного, як того вимагають положення ст. 181 КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З урахуванням зазначених обставин та встановлених апеляційним судом, а також практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

При цьому колегія суддів вважає необґрунтованим посилання слідчого у клопотанні та прокурора в апеляційній скарзі, як на одну з підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на те, що на розгляді Великобілозерського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, оскільки наразі остаточне рішення по цьому провадженню не прийнято, а, виходячи з положень ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

На підставі зазначеного, колегія суддів частково погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі прокурора про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що вказана апеляційна скарга, відповідно і клопотання, підлягають частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали.
При цьому, застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у кримінальному правопорушенні, вчиненому із застосуванням насильства.

Керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Великобілозерського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2017 року, якою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, частково задоволено клопотання старшого слідчого та обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту по 23 січня 2018 року, із забороною підозрюваному залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України, скасувати.

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Великобілозерського відділення поліції Енергодарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 .
Строк дії даної ухвали встановити по 15 лютого 2018 року включно, але не більше, ніж у межах строку досудового розслідування.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: