Справа № 308/359/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2018 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням слідчого з особливо важливих справ Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:
З внесеного клопотання та матеріалів, доданих до нього, встановлено, що Слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000970 від 07.04.2017 року за ч. 1 ст. 204 КК України.
Слідчий з особливо важливих справ Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_2 за погодженням з прокурором Прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна, а саме: транспортного засобу марки «ЗИЛ-130» та приєднаної до нього цистерною зі вмістом скрапленого газу в обсязі 500 л; газорозподільної колонки для заповнення транспортних засобів скрапленим газом, приєднана до резервуару (заводський номер 2005, рік випуску 05.01.2012, серія MM ZAP Petro, виготовлено в Польщі, № держреєстру України 41491-04), шляхом заборони користування, відчуження, розпорядження будь-яким чином вилученими речами.
Клопотання мотивоване тим, що вищезазначені речі були вилучені в ході проведення обшуку 10.01.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , таке майно є предметом кримінального правопорушення, а тому є необхідність у накладенні арешту на нього.
Дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з положеннями ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як випливає з ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Підставою арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як встановлено слідчим суддею, клопотання слідчого подане з порушенням ст. 171 КПК України: слідчим не наведено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Всупереч вимоги п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання не додано документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Зазначене, унеможливлює суд, в подальшому, викликати відповідну особу для участі у розгляді клопотання про арешт майна відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України.

Водночас, слід зауважити, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий (транспортний засіб марки «ЗИЛ-130» та приєднана до нього цистерна зі вмістом скрапленого газу в обсязі 500 л) в достатній мірі не ідентифіковано, зокрема не зазначено номерний знак такого транспортного засобу, номер шасі та інші ідентифікуючі ознаки, які є необхідними при винесенні ухвали про арешт майна.

Оскільки встановлено, що погоджене прокурором клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає неможливим розглянути його, як про це просить в клопотанні слідчий.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону, клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, який його погодив, а для усунення недоліків клопотання слід встановити строк в сімдесят дві години, початок обчислення якого рахувати з моменту фактичного отримання вказаного клопотання прокурором.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого з особливо важливих справ Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про арешт майна - повернути прокурору Прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 .

Встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Роз`яснити, що повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про вжиття заходів кримінального провадження (арешт майна).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1