АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/623/17 Справа № 707/1899/16-к Категорія: ч.2 ст.191 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 19 червня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка с. Білозір`я, Черкаського району Черкаської області, а жителька АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працююча вихователем дитячого садка «Дніпряночка», заміжня, раніше не судима,

визнана невинуватою у предявленому обвинуваченні за ч.2 ст.191 КК України та виправдана за відсутністю в її діях складу злочину за ч.2 ст.191 КК України. Відмовлено у задоволенні позову прокурора щодо відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и л а :
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона, згідно з рішенням № 1-1 першої сесії Червонослобідської сільської ради шостого скликання «Про обрання секретаря сільської ради» від 09 листопада 2010 року будучи обраною секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області згідно з вимогами п.2.22 «Посадової інструкції секретаря сільської ради, виконкому села Червона Слобода» від 17 квітня 2006 року, ч. 2 ст. 42, ч.3 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР виконувала обов`язки сільського голови та повинна була нести відповідальність за ведення бухгалтерського обліку, складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних та підписувати розрахункові документи, забезпечувати здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організовувати в межах визначених цим законом роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписувати рішення ради та її виконавчого комітету; здійснювати керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету, скликати сесії ради, вносити пропозиції та формувати порядок денний сесій ради і головувати на пленарних засіданнях ради; бути розпорядником бюджетних коштів, використовувати їх лише за призначенням визначеним радою, видавати розпорядження у межах своїх повноважень; згідно з ч.ч.3,6 ст. 8 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» нести відповідальність за ведення бухгалтерського обліку, створювати необхідні умови для ведення бухгалтерського обліку, відповідно до ч. 8 ст. 9 вказаного Закону та згідно з п. 2.14 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» нести відповідальність за складання первинних документів та достовірність відображених у них даних та тимчасово виконуючи обов`язки Червонослобідського сільського голови, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями діючи умисно, з метою розтрати бюджетних коштів, шляхом зловживання своїм службовим становищем, всупереч інтересів служби, достовірно знаючи, що згідно з п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів, та інших органів» рішення про преміювання сільських, селищних і міських голів. Голів районних і районних у містах рад, їх заступників, встановлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги, здійснюється в порядку та розмірі, установлених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці та рішення про зазначені виплати приймаються відповідною радою, проігнорувала вказані вимоги законодавства в частині преміювання заступника сільського голови. Так, ОСОБА_7 знаходячись у приміщенні Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за адресою вул. Чапаєва, 1, с. Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області, в період з 24 лютого 2014 року по 24 березня 2014 року підписала 2 розпорядження «Про преміювання працівників апарату управління сільської ради по с. Червона Слобода», а саме: № 27 від 24 лютого 2014 року на суму 3127 грн 60 коп та № 40 від 24 березня 2014 року на суму 3797 грн 80 коп., унаслідок чого заступнику сільського голови ОСОБА_9 незаконно нараховано та виплачено премії на загальну суму 6925 грн. 40 коп., чим завдано збитків Червонослобідській сільській раді на вказану суму. Таким чином прокурором кваліфіковано дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.191 КК України за ознаками розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення кримінального процесуального закону. Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України та засудити останню до 4 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими повноваженнями строком на 3 роки. Цивільний позов прокурора задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд не надав жодної оцінки акту ревізії ДФІ у Черкаській області від 31.07.2015, яким виявлені порушення, допущені ОСОБА_7 . Недопустимим є посилання суду, як на підтвердження невинуватості обвинуваченої, що їй не було відомо про вимоги Постанови КМУ від 09.03.2006 № 268, згідно якої питання про преміювання заступника сільського голови кожного наступного разу має бути запропонованим для голосування депутатам сільської ради. Між тим, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується рядом доказів, яким суд надав невірну оцінку.

ОСОБА_7 разом зі своїм захисником ОСОБА_8 подали заперечення на апеляційну скаргу, в якому просять вирок суду залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, мотивуючи свої вимоги тим, що доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними та були предметом дослідження суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити з наведених у ній підстав, думку обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили судове рішення залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Виправдувальний вирок, згідно норм ч.1 ст.373 КПК України ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;

кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;

в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Також, виправдувальний вирок ухвалюється при встановлені судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто при встановленні відсутності події кримінального правопорушення, чи встановленні відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши докази у відповідності до ст.94 КПК України, які були пред`явлені стороною обвинувачення, прийшов до вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 згідно з рішенням № 1-1 першої сесії Червонослобідської сільської ради шостого скликання «Про обрання секретаря сільської ради» від 09 листопада 2010 року будучи обраною секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області згідно з вимогами п.2.22 «Посадової інструкції секретаря сільської ради, виконкому села Червона Слобода» від 17 квітня 2006 року, ч. 2 ст. 42, ч.3 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР виконувала обов`язки сільського голови, та знаходячись у приміщенні Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за адресою вул. Чапаєва, 1, с. Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області, в період з 24 лютого 2014 року по 24 березня 2014 року підписала 2 розпорядження «Про преміювання працівників апарату управління сільської ради по с. Червона Слобода», а саме: № 27 від 24 лютого 2014 року на суму 3127 грн 60 коп та № 40 від 24 березня 2014 року на суму 3797 грн. 80 коп., унаслідок чого заступнику сільського голови ОСОБА_9 незаконно нараховано та виплачено премії на загальну суму 6925 грн 40 коп., чим завдано збитків Червонослобідській сільській раді на вказану суму.

Частина 2 статті 191 КК України передбачає відповідальність за привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

При цьому суб`єктивна сторона злочину характеризується тільки прямим умислом з корисливом мотивом.

Так, як в судовому засіданні суду першої, так і в апеляційній інстанції ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала та суду пояснила, що, перебуваючи на посаді секретаря сільської ради Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області та виконуючи обов`язки голови сільської ради підписала тільки 2 розпорядження про преміювання від 24 лютого 2014 року № 27 на 3127 грн. 60 коп. та від 24 березня 2014 року № 40 на 3797 грн. 80 коп. Проект розпорядження про преміювання був розроблений задовго до того, як вона стала працювати секретарем сільської ради і з року в рік передавався сільському голові чи виконуючому обов`язки сільського голови для використання за зразком. Щодо ведення нею бухгалтерського обліку, то вона ніколи не вела його, вона відповідала за організацію, тобто створення умов для правильного ведення бухгалтерського обліку. Також вказує, що ніколи не підписувала ніяких документів за адресою по АДРЕСА_2 . Контроль за проектами розпоряджень було покладено на головного бухгалтера та щодо відповідності розпоряджень нормам Закону на юриста, які не мали зауважень до таких розпоряджень. Про постанову № 268 Кабінету Міністрів України «Про преміювання» від 2006 року, не знала, семінарів, навчань з цього приводу ніхто не проводив. За 10 років ніхто не звернув увагу, що по заступниках не виносилося питання про премію на сесію. Сумнівів щодо того, що питання про виплату премії голові сільської ради потрібно виносити на сесію, а по заступнику - не потрібно, у неї не виникало, бо заступник це наймана посада, тому виплата премії через сільську раду є нелогічною. Навіть коли сільський голова іде у відпустку, то саме секретар виконує його обов`язки, а не заступник, бо він є заступником по виконавчій роботі, а не заступником сільського голови. Крім того, органами прокуратури неодноразово витребовувалися акти органів місцевого самоврядування, зокрема, і розпорядження, для перевірки їх законності, однак, жодного зауваження роками не надходило щодо спірних розпоряджень, як і за результатами неодноразових перевірок органів КРУ та ДПІ, до 2015 року, коли актом Державної фінансової інспекції не виявили невідповідність розпоряджень Постанові КМУ.

Показання обвинуваченої узгоджуються з показаннями свідків кримінального провадження, які були безпосередньо допитані судом першої інстанції, та достовірність показів яких не викликає сумнівів у колегії суддів.

Прокурор в апеляції вказує на суперечливість доказів, які покладені судом в основу виправдувального вироку, однак, не зазначає в чому полягає ця суперечливість.

Крім того, в апеляційній скарзі наведено перелік доказів, які, на думку прокурора, доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, проте, вони відповідають переліку доказів, визначених в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням від 14 квітня 2017 року, зокрема, прокурор посилається як на докази вини ОСОБА_7 на показання свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які не були пред`явлені, як докази в обвинувальному акті, та не допитані судом першої інстанції, що суперечить вимогам статей 95, 337 КПК України.

Прокурор, посилаючись на однобічність сприйняття судом показів свідків, не вказує конкретно на прізвища та в чому полягає однобічність сприйняття.

Крім того, зазначаючи в апеляції про незрозумілість та недопустимість твердження суду про те, що покази свідків не містять об`єктивних даних про наявність вини обвинуваченої у вчиненні злочину, прокурор не вказує на докази та норми КПК України, якими заперечуються мотиви суду при ухваленні виправдувального вироку.

Прокурор в своїй апеляції звертає увагу колегії на такий доказ обвинувачення, як акт ревізії Державної фінансової інспекції у Черкаській області №01-22/41 від 31 липня 2015 року, проте, даний доказ не є самостійною підставою для притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, оскільки він не свідчить про наявність складу злочину, а саме, його суб`єктивної сторони, яка повинна виражатися у формі прямого умислу з корисливим мотивом.

Доводи апеляційної скарги про наявність у обвинуваченої, на період виконання обов`язків сільського голови, відповідальності за ведення бухгалтерського обліку, колегія суддів оцінює критично, оскільки Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР не передбачено обов`язку сільського голови, так само , як і секретаря сільської ради, яка виконувала обов`язки голови, вести бухгалтерський облік, а згідно ч.3 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів, несе відповідальність за організацію бухгалтерського обліку.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними, були предметом дослідження суду першої інстанції та не тягнуть за собою зміну чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою небезпечного діяння, яке містить склад передбаченого КК України кримінального правопорушення.

Колегія суддів приходить до висновку, що в діях обвинуваченої ОСОБА_7 не має складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, і суд першої інстанції дійшов вірного висновку, ухваливши виправдувальний вирок відносно ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 409, 410, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 19 червня 2017 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Головуючий :

Судді :