АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_11 та прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12 та заперечення на апеляційну скаргу на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Булахівка Павлоградського району, українця, громадянина України, який має середню освіту, працюючого неофіційно, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 5років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбуття призначеного за цим вироком покарання, з іспитовим терміном 3 роки.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язано 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вироком суду, ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він 14 червня 2014 року приблизно о 23-00 годин разом з ОСОБА_10 , знаходились біля будівлі кафе «Шанс», яке розташоване за адресою: Павлоградський район, с. Булахівка, вул. Леніна, 25, де між вказаними особами виникла сварка.
На ґрунті неприязних відносин, які раптово виникли внаслідок сварки між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Знаходячись біля будівлі кафе ОСОБА_9 , діючи умисно, з силою, наніс ОСОБА_10 1 удар кулаком правої руки в область носу, а другий удар в область верхньої губи.
Від отриманих ударів ОСОБА_10 впав на землю та втратив свідомість.
В результаті ОСОБА_9 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому лобної кістки, який переходить на передню та внутрішню пластини лобної пазухи, черепно-мозкову травму, рубець в лобній області праворуч від середньої лінії, на спинці носу, зліва на переноссі, на верхній губі справа, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними в момент заподіяння.
В апеляціях:
- заступник прокурора області не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, просить даний вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог, прокурор посилається на те, що рішення щодо звільнення ОСОБА_9 від призначеного покарання з іспитовим строком нівелює мету кримінального закону як попередження вчинення злочинів іншими особами. Вважає, рішення суду застосування судом положень ст.75 КК України, про можливість виправлення ОСОБА_13 , без ізоляції від суспільства безпідставним. На його думку, призначене ОСОБА_14 , покарання, не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
- прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_12 просить відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, повторно дослідити обставини в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_13 , оскільки вони, на його думку досліджені судом першої інстанції з порушеннями, а вирок суду, в частині неправильної кваліфікації дій ОСОБА_9 просить скасувати, у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Просить ухвалити новий вирок, яким дії ОСОБА_9 правильно кваліфікувати за частиною 1 статті 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, а саме умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило непоправне знівечення обличчя.

Посилається, що згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 89 від 21.04.2015 своїми злочинними умисними діями ОСОБА_9 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому лобної кістки, який переходить на передню та внутрішню пластини лобної пазухи, черепно-мозкова травму, рубці в лобній області праворуч від середньої лінії, на спинці носу зліва та переніссі, на верхній губі справа у основи носу. Сукупність цих ушкоджень за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними в момент заподіяння.

Посилається, що в ході судового розгляду прокурором в порядку ст. 338 КПК України було змінено обвинувачення ОСОБА_9 на підставі висновку комісійної судово-медичної експертизи № 89 від 16.03.2015, де виявлені рубці обличчя в області перенісся та верхньої губи у потерпілого ОСОБА_10 усунути без хірургічного втручання не можливо. Вважає, що вони відносяться до невиправних, що відповідає вимогам п.2.1.8 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

Дії ОСОБА_9 за зміненим обвинуваченням кваліфіковано за ч. І ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, а саме умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило непоправне знівечення обличчя.

На його думку, по виявленим ушкодженням можливо сказати, що ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження шляхом завдання 2 ударів в область верхньої губи та перенісся, що призвело до непоправного знівечення обличчя, яке не може бути усунуто за допомогою звичайних методів лікування, а потребує оперативного втручання.

Вважає, що суд не виклав весь обсяг обвинувачення, визнаного судом доведеним, не вказав конкретних наслідків злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, неправильно кваліфікував дії обвинуваченого, виключивши кваліфікуючу ознаку вчиненого діяння, - у вигляді невиправного знівечення обличчя. Вважає, що для усунення рубців обличчя нерівної форми розмірами 2,5x0,3 см в області перенісся та верхньої губи, необхідне оперативне втручання, що дані ушкодження виявлені у потерпілого є невиправними, остільки обличчю потерпілого надано знівечення.

В запереченнях на апеляційні скарги прокурорів:

- захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить залишити вимоги апеляційних скарг без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін. Вважає, що судом вірно враховано всі обставини які вплинули на прийняте рішення, правильно кваліфіковано скоєне. Призначене покарання вважає справедливим, остільки її підзахисний раніше не судимий, розкаявся у скоєному та суттєво відшкодував потерпілому збитки.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка прохала вирок скасувати, постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, та кваліфікувати дії обвинуваченого, з врахуванням доводів прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції; обвинуваченого та захисника, які прохали вирок залишити без змін, а апеляційні скарги прокурорів без задоволення, позицію потерпілого, який прохав задовольнити апеляційні скарги прокурорів, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, дослідивши окремі матеріали, колегія суддів дійшла висновку про законність вироку, та про необхідність залишення без задоволення вказаних апеляційних скарг, виходячи з наступного.
Висновки суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні скоєного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються сукупністю розглянутих в судовому засіданні доказів, та є правильними.
Правильність викладення обставин скоєного та доведеність вини обвинуваченого у скоєнні даного кримінального правопорушення встановлені:
Поясненнями свідка ОСОБА_15 про те, що з ОСОБА_9 вона зустрічається майже 3 роки, а також знайома з потерпілим, з яким раніше підтримувала дружні відносини. 14.06.2014 року вони гуляли в кафе та з подругою ОСОБА_16 побачили біля пошти ОСОБА_17 , у нетверезому стані, який був разом зі своїм товаришем ОСОБА_18 . Половний почав питати її, чи знає ОСОБА_19 , що вона його не дочекалась з армії та почав ображати, сказав їй, щоб вона погукала ОСОБА_20 і він йому все розповість. Вона з ОСОБА_16 хотіли піти, але ОСОБА_21 став утримувати її за руку, та сказав покликати ОСОБА_22 .. Вона зателефонувала останньому і той через деякий час приїхав до них на мотоциклі. Половний почав йти до ОСОБА_23 , а ОСОБА_23 взяв ОСОБА_21 правою рукою за ліве плече і відштовхнув, від цього ОСОБА_21 впав обличчям на асфальт, з носу в нього пішла кров.
Аналогічні пояснення надала і свідок ОСОБА_24 сестра обвинуваченого.
Поясненнями свідка ОСОБА_25 встановлено, що 14.06.2014 року він бачив, як ОСОБА_9 з ОСОБА_10 розмовляли на підвищених і обвинувачений наніс потерпілому удар кулаком в обличчя, в ділянку носа, а згодом, ще один удар в область обличчя. Після першого удару потерпілий похитнувся, а після другого впав на землю.

Також вину обвинуваченого встановлено поясненнями потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що 14 червня 2014 року він з друзями приїхав відпочивати до кафе «Шанс». Він випив одну пляшку алкогольного пива об`ємом 0,5 л, та почав пити другу пляшку. Близько 23-24 години, ОСОБА_26 , з якою він раніше спілкувався, сказала йому, що з ним хоче поговорити її хлопець, - ОСОБА_9 .. Він погодився вони відійшли від компанії, та в ході розмови з ним, ОСОБА_9 наніс йому 1 удар кулаком в область переносиці, а другий удар в область верхньої губи. Він впав та втратив свідомість. Коли прийшов до тями, піднявся, з носу йшла кров, обличчz було пошкоджено. Друзі відвезли його до лікарні. Свої пояснення він підтвердив і в ході проведення слідчого експерименту від 24 липня 2014 року з фото таблицями до нього, де він вказав обставини та механізм спричинення йому тілесних ушкоджень.

Згідно виписки з історії хвороби ОСОБА_10 знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні КП «Павлоградська міська лікарня № 4»ДОР» з 16.06.14 року по 18.06.2014 року з діагнозом: закрита черепно мозкова травма, забій головного мозку 1 ступеню, перелом передньої та задньої стінки лобної пазухи. Перелом кісток носу зі зміщенням. Забої, садна голови.

ОСОБА_9 в свою чергу поясняв, що опівночі 14.06.2014 року йому зателефонувала ОСОБА_15 і він приїхав до вказаного кафе на мотоциклі, де вона поскаржилась на ОСОБА_10 , і в ході з`ясування з останнім відносин, він ОСОБА_21 взяв правою рукою за плече і з силою відштовхнув. Від цього ОСОБА_21 впав обличчям на асфальт, з носу в нього пішла кров. Він не заперечував, що внаслідок конфлікту Половний міг отримати вказані ушкодження. Вину обвинуваченого також встановлено протоколом проведення слідчого експерименту від 25 вересня 2014 року та фототаблицями до нього, за участю ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_27 , суд. мед. експерта ОСОБА_28 , де обвинувачений підтвердив та уточнив обставини вчинення злочину та механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ..

В апеляційному суді ОСОБА_9 визнав себе винним у вчиненні даного правопорушення, та розкаявся. При цьому він вказав, що конфліктну ситуацію спровокував ОСОБА_10 , та не згоден з тим, що потерпілому спричинено невиправне знівечення обличчя.

Також вину обвинуваченого встановлено протоколом огляду місця події від 09 жовтня 2014 року; поясненнями судово медичного експерта ОСОБА_28 про те, що складений ним експертний висновок № 286 від 10.07.2014 року та додатковий висновок він підтверджує в повному обсязі. Надані ним висновки щодо виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень були надані ним на підставі даних медичних записів (документації), які були надані слідчим, та на підставі безпосереднього огляду потерпілої особи. Вважає, що потерпілий ОСОБА_29 міг отримати виявлені у нього тілесні ушкодження як при падінні, на що вказує обвинувачений, так і в зв`язку із завданням ударів, про що наголошував потерпілий. Експерт також підтвердив правильність висновку комісійної експертизи № 286 від 10.07.2014 року, якою встановлено, що потерпілому ОСОБА_21 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому лобної кістки, який переходить на передню та внутрішню пластини лобної пазухи (перелом основної кістки) масивний гемосинус, черепно-мозкова травма, рубці в лобній області праворуч від середньої лінії, на спинці носу, зліва на переноссі, на верхній губі справа. Сукупність ушкоджень в області голови та обличчя за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними в момент заподіяння.

Додатковим висновком експерта № 320д від 25 липня 2014 року встановлено, що не виключена можливість виникнення перелому лобної кістки, крайового перелому кісток носа, забою головного мозку І ст., які виявлено у потерпілого ОСОБА_10 від двох ударів кулаком в область носа та верхньої губи, про які вказав потерпілий ОСОБА_10 під час слідчого експерименту.

Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 89 від 21 квітня 2015 року встановлено, що у потерпілого ОСОБА_10 виявлено лінійний перелом лобної кістки, який переходить на передню та внутрішню пластини лобної пазухи, перелом кісток носу перелом задньої стінки основної пазухи ( перелом основної кістки), масивний гемо синус, черепно-мозкова травма, рубці в лобній області праворуч від середньої лінії, на спинці носу зліва та переніссі, на верхній губі справа у основи носу. Виявлені ушкодження спричиненні від не менше трьох ударів тупих твердих предметів в лобну область праворуч, в область носу ліворуч в область верхньої губи праворуч від середньої лінії Характер перелому лобної кістки свідчить про дію тупого твердого предмету з необмеженою контактуючою поверхнею. Що могло мати місце внаслідок удару об рівну тверду площину лобною областю. після наданого тілу прискорення. Рубці в області спинки носу та верхньої губи, можливо, є слідами загоєння забійних ран спричинених від дії тупого твердого предмету з обмеженою виступаючою контактуючою поверхнею, з якими могли бути і рука стиснута в кулак, нога взута у взуття, або аналогічний предмет з вище вказаними властивостями. Тілесні ушкодження спричинено не задовго до надання первинної медичної допомоги ( довідка №15987 травмпункту МЛ №4), в короткий проміжок часу, одне за одним. Сукупність ушкоджень відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя. Виявлені ушкодження спричинені від трьох травматичних дій: в лобну області і як наслідок забійні рани, перелом лобної кістки; в область носу ліворуч і як наслідок забійні рани, перелом кісток носу та задньої стінки основної пазухи - основної кістки; в області верхньої губи і як наслідок забійна рана верхньої губи, не суперечить механізму виникнення тілесних ушкоджень вказаних в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 . Критеріями ознак небезпечності для життя є переломи кісток лобної кістки, перелом основної кістки.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що вказаними доказами та сукупністю інших доказів, наведених у вироку, районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Дана кваліфікація є правильною, оскільки навмисно спричинені обвинуваченим ушкодження, відносяться до тяжких, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду про виключення з пред`явленого обвинувачення кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч.1 ст.121 КК України, як непоправне знівечення обличчя, в зв`язку з її не підтвердженістю. Адже районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що відповідно до положень ч.1 ст.121 КК України тяжке тілесне ушкодження, яке виразилося у непоправному знівеченні обличчя, має місце лише тоді, коли ушкодження обличчя, будучи непоправним, надає обличчю огидного, потворного виду. При цьому обов`язковим в такому випадку є наявність сукупності 2 окремих ознак: непоправності ушкодження і знівечення обличчя.

Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 89 від 21.04.2015 року, дійсно, було встановлено наявність у потерпілого ОСОБА_10 тілесних ушкоджень у вигляді лінійного перелому лобної кістки, який переходить на передню та внутрішню пластини лобної пазухи (перелом основної кістки) масивни гемосинус, черепно-мозкова травма, рубці в лобній області праворуч від середньої лінії, на спинці носу, зліва на переноссі, на верхній губі справа у основи носу.

Сукупність наведених у висновку судово-медичної експертизи № 89 від 21.04.2015 року ушкоджень в області голови та обличчя ОСОБА_10 , за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними в момент заподіяння. Рубці на обличчі в області перенісся та верхньої губи усунути без хірургічного втручання не можливо, тому є такими, що відносяться до непоправних.

Але з експертного висновку також видно, що рубці на обличчі, в області перенісся можуть бути усунуті шляхом оперативного втручання.

В судовому засіданні встановлено, що обличчя потерпілого ОСОБА_10 , після отриманих ним тілесних ушкоджень, не має ознак знівечення, оскільки не є огидним, не має ознак потворного, неприємного та відштовхуючого погляд вигляду.

В апеляційному суді потерпілий також не заперечував, що його лице не є огидним, не має ознак неприємного та відштовхуючого погляд вигляду.

Тому районний суд правильно виключив із обвинувачення ОСОБА_9 кваліфікуючу ознаку: непоправне знівечення обличчя потерпілого.

Рішення суду першої інстанції, як видно з його змісту, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому відповідні доводи апелянтів задоволенню не підлягають.

Доводи прокурорів про не відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, колегія суддів вважає такими, що також не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має молодий вік, раніше не був судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має позитивну характеристику з місця проживання та за місцем проходження військової служби. Працює, за місцем роботи також характеризується позитивно, має постійне місце проживання, родину, міцні соціальні зв`язки.

В якості пом`якшуючої обставини суд визнав відшкодування обвинуваченим спричиненої потерпілому матеріальної шкоди.
В апеляційному суді обвинувачений визнав себе винним у скоєному.
Оголошеними в апеляційному суді даними про особу обвинуваченого встановлено, що він характеризується тільки позитивно, за період служби виконав 146 службово-бойових завдань та був рекомендований для подальшого проходження служби в органах МВС.

З матеріалів справи також видно, що скоєнню обвинуваченим даного правопорушення сприяли неправомірні дії самого потерпілого, який знаходячись у нетверезому стані, почав з`ясовувати стосунки з дівчиною ОСОБА_9 - ОСОБА_15 , спровокувавши конфліктну ситуацію.
Тому, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, - 5 років позбавлення волі, та правильно застосував ст.ст. 75,76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком - 3 роки. За своїм видом та розміром, саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 і попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Отже, вирок є законним і колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вказаних апеляційних скарг.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_11 та прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2017 року, щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена в установленому порядку шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4