Справа № 461/5573/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/875/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційні скарги прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_7 та захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2017 року про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2017 року клопотання слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою задоволено частково та застосовано щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із забороною підозрюваному залишати житло ( АДРЕСА_1 ) цілодобово.

На ухвалу слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою продовжити ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 діб.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор ОСОБА_7 покликається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам провадження. Слідчий суддя належним чином не оцінив можливість продовження ОСОБА_8 злочинної діяльності, враховуючи те, що підозрюваний ніде не працює та не має джерел доходу. Не врахував слідчий суддя тривалість здійснення ОСОБА_8 своєї злочинної діяльності, стійкість злочинної групи, її організованість та чіткий розподіл ролей між її учасниками. Слідчим суддею також не враховано суспільної небезпечності злочинів даної категорії та безальтернативність покарання у вигляді позбавлення волі. На даний час органами досудового розслідування встановлено лише 5 учасників злочинної групи, а перебуваючи на волі ОСОБА_8 може повідомити їм про фактичні дані, які відомі органу досудового розслідування, чим сприятиме уникненню ними кримінальної відповідальності. Вважає, що за таких обставин запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 .

На ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_9 покликається на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 жовтня 2017 року було відмовлено у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_8 , яка в суді апеляційної інстанції не оскаржувалася та набрала законної сили. Між тим слідчий в клопотанні від 30 жовтня 2017 року нових обставин, які б не були предметом розгляду слідчим суддею 27 жовтня 2017 року не навів. Стороні захисту клопотання про продовження строку тримання під вартою від 30 жовтня 2017 року було надано на 4 сторінках, без надання копій інших документів, на які посилався слідчий, і також такі документи не досліджувалися в судовому засіданні. Підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, до нього не застосовувалися запобіжні заходи, повідомлення про підозру у вчиненні інших злочинів йому не вручалося, він має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом зі своїми батьками, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків. Крім того за період проживання скарг на нього не надходило; характеризується позитивно; раніше мав постійне місце роботи; має поганий стан здоров`я та потребує медичної допомоги. Стороною обвинувачення не здобуто належних доказів причетності ОСОБА_8 до злочину, в якому його підозрюють, а тому подальше його тримання під вартою є безпідставним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на підтримку апеляційної скарги захисника та часткову підтримку апеляційної скарги прокурора в частині скасування ухвали слідчого судді, пояснення прокурора ОСОБА_7 на підтримку своєї апеляційної скарги, зокрема, висловлену ним позицію про те, що закон не забороняє прокурору повторно звертатись з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи й перевіривши матеріали судового та кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно з п.1, п.3 ч.1 ст. 409, ст.ст. 410, 412 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, яка полягає в тому, що обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення залишилися недослідженими та допущені такі порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 176 КПК України, виходячи із загальних положень про запобіжні заходи, такі є заходами процесуального примусу попереджувального характеру, пов`язані з позбавленням або обмеженням свобод підозрюваного, обвинуваченого, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом застосовуються під час кримінального провадження слідчим суддею, судом з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.
Відповідно до ч.1 ст. 199 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право подати клопотання про продовження строку тримання під вартою не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Згідно з встановленим кримінальним процесуальним законом порядком розгляду клопотання слідчого (прокурора) про продовження строку тримання під вартою (ст. 199 КПК України) слідчий суддя зобов`язаний розглянути таке клопотання до закінчення дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тобто в порядку, визначеному ст. 193 КПК України, й зобов`язаний прийняти одне з двох рішень: продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий доведе, що обставини, зазначені у ч.3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, або відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведуть вказаних обставин.
З матеріалів клопотання вбачається, що 01.09.2017 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.09.2017 щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 30 жовтня 2017 року та визначено розмір застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80 000 грн.
24 жовтня 2017 року слідчий ОСОБА_10 за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 на 60 днів з визначенням застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27.10.2017 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 .
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що слідчий не довів наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, і які б виправдовували подальше тримання підозрюваного під вартою.
Ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27.10.2017 щодо ОСОБА_8 в апеляційному порядку не оскаржувалась.
Строк дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_8 під вартою закінчувався 30 жовтня 2017 року.
30 жовтня 2017 року слідчий ОСОБА_10 за погодженням з прокурором повторно звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова з клопотанням про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою. Повторне клопотання слідчого за своїм змістом є аналогічним його попередньому клопотанню.
Слідчий ОСОБА_10 , звернувшись 30.10.2017 року до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , порушив визначену ч.1 ст. 199 КПК України імперативну норму щодо обов`язку подання клопотання про продовження строку тримання під вартою не пізніше визначеного законом п`яти денного строку.
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова, розглядаючи клопотання слідчого ОСОБА_10 від 30.10.2017 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , не звернув увагу на дану обставину, а також на те, що 27.10.2017 слідчим суддею цього ж суду вже було розглянуто клопотання слідчого ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та відмовлено в задоволенні такого клопотання.
Висловлену прокурором ОСОБА_7 позицію щодо поширення на дії прокурора принципу «дозволено все, що не заборонено законом», колегія суддів вважає такою, що не ґрунтується на нормах права.
У правовій державі діють два базових принципи правового регулювання: 1) загально-дозвільний «дозволено все, що не заборонено законом»; 2) спеціально-дозвільний «дозволено лише те, що прямо передбачено законом».
Загально-дозвільний принцип поширюється на поведінку людини, всіх інститутів громадянського суспільства й гарантує можливість діяти будь-яким чином та у будь-який спосіб, не порушуючи права інших осіб чи заборони, які встановлені законом.
Спеціально-дозвільний принцип закріплений у конституційній нормі (ч.2 ст. 19 Конституції України), згідно з якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормативна дія спеціально-дозвільного принципу поширюється також на органи публічної влади, межі повноважень та діяльність яких визначаються відповідними законами, в тому числі на діяльність органів прокуратури.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про прокуратуру» організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У правовій державі спеціально-дозвільний принцип обмежує посадових осіб органів влади у виборі варіантів та моделей поведінки, зобов`язуючи їх діяти виключно у визначений законом спосіб і лише в межах закріплених за ними повноважень. Шляхом дотримання цього принципу забезпечуються права людини і громадянина, а також прогнозоване функціонування органів влади.
Отже на момент розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 (станом на 30 жовтня 2017 року) існувало судове рішення з цього приводу, що відповідно до вимог кримінального процесуального закону позбавляло слідчого права на повторне звернення з таким же клопотанням до слідчого судді, оскільки у такому порушується принцип правової визначеності як складового елементу принципу верховенства права.
Частиною першою статті 184 КПК України визначено право слідчого, прокурора на подачу до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про застосування запобіжного заходу.
Порядок розгляду такого клопотання визначений ст.ст. 193, 194 КПК України.
Відповідно до вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання слідчого (прокурора) про продовження строку тримання під вартою, слідчому судді не надано право вирішувати питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого іншого запобіжного заходу.
Слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою вийшов за межі наданих йому законом повноважень, прийнявши рішення про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, при тому, що клопотання про застосування такого запобіжного заходу ні слідчим, ні прокурором не подавалось. Таким чином слідчий суддя допустив істотне порушення кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги захисника. Ухвала слідчого судді як така, що постановлена з істотним порушенням кримінального процесуального закону підлягає скасуванню, а в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 слід відмовити. Підлягає також частковому задоволенню апеляційна скарга прокурора в частині скасування ухвали слідчого судді як незаконної.

Керуючись ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2017 року про часткове задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП у Львівські області ОСОБА_10 про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою та про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скасувати.

У клопотанні слідчої СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4