Справа №473/3140/17 05.10.2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 жовтня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 вересня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, с. Прибужани, Вознесенського району, Миколаївської області, громадянина України, офіційно не працюючого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, по кримінальному провадженню № 0001883 від 17.09.2017р.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
захисник ОСОБА_9
підозрюваний ОСОБА_7
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Постановити нову ухвалою, якою обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 строком до 60 діб, без права внесення застави.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 вересня 2017 року в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором ОСОБА_5 , про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено.
Обрано підозрюваному ОСОБА_10 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці до 22 листопада 2017 року включно за адресою: АДРЕСА_1
Заборонено ОСОБА_10 залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 цілодобово, за винятком явки до слідчого, прокурора чи суду.
На час дії домашнього арешту покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: носити електронний засіб контролю та прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор, зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Вказує, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, не одружений, не працюючий та дітей на утриманні не має, а отже не має стійких соціальних зв`язків, на думку прокурора, існує наявний ризик того, що останній в подальшому, перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, прокурор, звертає увагу, що підозрюваний після доставки його до медичного закладу, самовільно залишив лікарню, після чого до затримання переховувався та був відсутній за місцем мешкання.

Вважає, що прокурором доведено наявність ризиків та доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно ухвали суду вбачається, що Вознесенським відділом поліції ГУНП проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001883, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
21 вересня 2017 року слідчий ОСОБА_6 о 14 год. 59 год. звернувся до слідчого судді з клопотанням, яке погоджене з прокурором ОСОБА_5 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема тим, що ОСОБА_7 : може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як перебуваючи на волі, розуміє відповідальність за скоєне кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди після доставки до медичного закладу, а саме до КУ «Вознесенська ЦРЛ», переконав лікарів, що потребує медичної допомоги, а потім самовільно залишив лікарню, після чого до затримання переховувався та був відсутній за місцем мешкання; може негативно впливати на потерпілих та свідків, які є його родичами та близькими знайомими, а також на експерта; може перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином, так як під час допиту в якості підозрюваного він згідно статті 63 Конституції України від дачі свідчень відмовився. Крім того, слідчий зазначив, що ОСОБА_7 офіційно ніде не працює, тим самим не має постійного джерела для існування, кримінальне правопорушення вчинив в стані алкогольного сп`яніння, є особою раніше судимою, але згідно ст.89 КК України дана судимість є погашеною, тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може перешкоджати досудовому розслідуванню та перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що існує ризик переховування підозрюваного від слідчого та суду з огляду на тяжкість підозри, проте вважав, що його можливо уникнути шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вважав, що наявність обґрунтованої підозри та лише одного доведеного ризику можливого переховування від слідства та суду, недоведеність прокурором недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання доведеного ризику, дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має родину, постійне місце проживання, з огляду на надані стороною захисту медичні документи має проблеми із здоров`ям, дають підстави слідчому судді застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 на час досудового слідства більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.
Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання підозрюваного під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.
Згідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, вчиненого із необережності.
Надані суду матеріали кримінального провадження на даний час містять достатні відомості, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вимог закону та обґрунтовано зазначив, що існує певна ймовірність ризику переховування підозрюваного від слідчого та суду з огляду на тяжкість підозри та на те покарання, що йому загрожує. Разом з тим, з урахуванням того, що підозрюваний має родину, міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується документами Прибужанської сільської ради, такий ризик є незначним. Крім того, згідно наданих медичних документів, ОСОБА_7 має серйозні проблеми зі здоров`ям та потребує довготривалого лікування.

Вказані обставини дають підстави апеляційному суду вважати, що саме застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику.

Тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватості у кримінальному правопорушенні, сама по собі не є безпосередньою підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в силу чого, і в цій частині доводи апелянта є необґрунтованими.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу обґрунтовано прийшов до висновку про достатність такого запобіжного заходу як домашній арешт для досягнення мети запобіжного заходу.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.
Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді є законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 вересня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та обрано підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту - залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді