Номер провадження: 11-сс/785/1307/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.09.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.07.2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000771 від 28.11.2016 року, -
ВСТАНОВИВ:
Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно вилученого в ході обшуку 19.07.2017 року проведеного в ПП «Фірма РОДОН» за адресою м. Одеса, вул. Новікова, 4.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити та накласти арешт на майно зазначене у клопотанні, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, так як судом не враховано, що накладення арешту необхідно для забезпечення кримінального провадження, тимчасово вилучені речі можуть нести на собі сліди кримінального правопорушення та є речовим доказом, а також накладення арешту необхідно для проведення відповідних експертиз.

Учасники судового розгляду, згідно телефонограми, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак в судове засідання не з`явилися.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що оскільки учасники судового розгляду, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги в судове засідання не з`явилися, письмових заяв про відкладення розгляду подання, з наведенням поважних причин неможливості явки в судове засідання, не надали, апеляційна скарга має бути розглянута у відсутності зазначених осіб, відповідно до вимог ст. 107 ч. 4 КПК України, без фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст. 170 ч.ч. 1-4 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

21.07.2017 року прокурор звернувся до суду з клопотання про накладення арешту на майно, посилаючись на те, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному № 0000771 від 28.11.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, за фактом виготовлення контрафактної продукції.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що до слідчого управління ГУ НП в Одеській області надійшли звернення представників власників торгових марок щодо реалізації невстановленими особами на території м. Одеси та Одеської області контрафактної продукції з позначеннями торговельних марок: « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 », « ІНФОРМАЦІЯ_6 », « ІНФОРМАЦІЯ_7 », « ІНФОРМАЦІЯ_8 », « ІНФОРМАЦІЯ_9 », « ІНФОРМАЦІЯ_10 », « ІНФОРМАЦІЯ_11 », « ІНФОРМАЦІЯ_12 », « ІНФОРМАЦІЯ_13 », « ІНФОРМАЦІЯ_14 », « ІНФОРМАЦІЯ_15 », « ІНФОРМАЦІЯ_16 », Parfums Christian Dior, Kenzo Parfums, ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), Guerlain, Parfums Loewe, Benefit Cosmetics, Fresh, ІНФОРМАЦІЯ_17 та інших світових брендів.
На підстав наведеного прокурор у клопотанні зазначив про необхідність накладення арешту на майно, оскільки воно є речовим доказом кримінального правопорушення, необхідно для встановлення причетних осіб до вчиненого кримінального правопорушення та для проведення експертних досліджень, а також для запобігання його приховування, змінення або знищення.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, оскільки копії матеріалів, якими обґрунтовує своє клопотання прокурор є неналежної якості, та зробити будь-яких висновків з них неможливо, ризики зазначені в клопотанні, прокурором жодним чином не підтверджені, а також в зв`язку з тим, що в даному кримінальному провадженні немає підозрюваного, накладати арешт на майно із метою забезпечення відшкодування шкоди, буде неправомірним порушенням прав особи на власність.
Апеляційний суд, дослідивши матеріали провадження, вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у відповідності до вимог ст. 170 КПК України, оскільки пришов до обґрунтованого висновку про те, що передбачених законом підстав та будь-якої необхідності в накладенні арешту на вказане майно в клопотанні не зазначено та не доведено.
Так, згідно ст. 171 ч. 2 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, додані до клопотання копії матеріалів, якими обґрунтовує своє клопотання прокурор є неналежної якості, з яких неможливо зробити будь-яких висновків.
Також в клопотанні прокурор не обґрунтував та не довів мету накладення арешту на майно, з посиланням на конкретні докази.
Таким чином, в клопотанні прокурора в порушення вимог ст. 171 ч. 2 КПК України, не зазначені підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна та не додані документи, які б підтверджували доводи клопотання.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що відсутність арешту на майно зазначене у клопотанні, може призвести до його приховування, змінення або знищення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, є неспроможними, так як в клопотанні не зазначено, а з наданих до клопотання копій документів не вбачається, чим конкретно прокурор обґрунтовують ці доводи, які є лише припущеннями.

Апеляційний суд вважає, з наведених підстав, що доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя незаконно відмовив у задоволенні клопотання про арешт майна, не можуть бути прийняті до уваги.
При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404,405,419,422 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.07.2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000771 від 28.11.2016 року, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Одеської області є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2