Справа № 462/2213/17
У Х В А Л А
15 березня 2018 року Слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000939 від 09.03.2017р.,

встановив:
12.03.2018 року скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000939 від 09.03.2017р. та зобов`язати слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000939 від 09.03.2017р. Свої вимоги мотивує тим, що зазначена постанова є незаконною, а дії слідчого грубо порушують вимоги КПК України.

Скаржник у судове засідання не з`явився, проте подав до суду письмове клопотання про розгляд скарги у його відсутності, а відтак, з метою забезпечення права скаржника на доступ до правосуддя, слідчий суддя вважає за можливим розглянути скаргу без його участі.

У судове засідання не з`явилася службова особа СВ Залізничного відділу поліції ГУНП України у Львівській області, проте це не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Вивчивши матеріали скарги, вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

09.03.2017 року старшим слідчим Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000939 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, по факту того, що на думку ОСОБА_3 в діях представників ЛКП «Сяйво» наявні ознаки самоправства.

23.11.2017 року до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області надійшло клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000939.

Постановою слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 19.02.2018 року ОСОБА_3 було відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000939.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З аналізу вищевказаних норм КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Разом з тим, умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.

Як убачається з оскаржуваної постанови, слідчий при винесенні такої обмежився лише тим, що у клопотанні ОСОБА_3 не зазначено жодних підстав, які б вказували на завдання останньому фізичної або майнової шкоди, а також, тим, що ОСОБА_3 не з`явився на виклики в правоохоронні органи. Однак, при цьому слідчим не взято до уваги ту обставину, що заява про кримінальне правопорушення була подана безпосередньо ОСОБА_3 , яке, на думку скаржника, вчинено щодо нього.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова винесена передчасно, оскільки обставини, наведені слідчим у оскаржуваній постанові не можна вважати очевидними та достатніми, та слідчим при цьому не вжито належних заходів для з`ясування факту завдання шкоди ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням, а тому дану постанову слід скасувати.

Щодо вимоги про зобов`язання слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 23.11.2017 року про визнання його потерпілим, то зазначена вимога повністю охоплюється вимогою про скасування постанови від 29.11.2017 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим, і тому відсутні підстави для задоволення вказаної вимоги.

Керуючись ст.ст. 306,307,318-380 КПК України,

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 19.02.2018 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 23.11.2017 року про визнання потерпілим.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала остаточна та в силу ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.