Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/210/17-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2017 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308 від 30.05.2017 року, по обвинуваченню неповнолітньої:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , уродженки с.Рудня Озерянська Олевського району Житомирської області, українки, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, не інваліда, не судимої, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_3

представника ССД Олевської РДА ОСОБА_7

представника органу пробації ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :
29 травня 2017 року, об 09 годині 30 хвилин неповнолітня ОСОБА_3 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, із корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_3 та орендується ОСОБА_9 , де переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає і вони (дії) залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу, вибравши серед наданих на продаж речей три жіночі кофти та одну пару шортів, і міряючи їх в примірочному куточку зазначеного магазину, положила до власної жіночої сумочки одну жіночу кофту, моделі «Kis Mi» та намагалася винести чуже майно, яке належить орендарю магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_9 , чим завдала потерпілій ОСОБА_9 , матеріальної шкоди на суму 188.00 грн., однак свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, не довела до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки під час спроби покинути приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », була затримана продавцем.

Допитана у судовому засіданні за участю законного представника ОСОБА_6 , та захисника адвоката ОСОБА_5 , неповнолітня обвинувачена ОСОБА_3 , після роз`яснення їй судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України визнала повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надала суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодилася на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім її особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і нею не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують її особу, пояснивши, що рішення її є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України їй зрозумілі. У вчиненому щиро розкаюється, розуміючи протиправність своїх дій, що були нею вчинені, запевнила суд, що вже зробила для себе відповідні висновки. Просить суд, зважаючи на її вік, вперше вчинила кримінальне правопорушення, повне визнання нею своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, її каяття у вчиненому, добровільного повернення викраденого майна власнику ОСОБА_9 ,не застосувати до неї при призначенні кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення сурового виду і міри кримінального покарання та звільнити її від відбування покарання, застосувавши до неї п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ.
Потерпіла ОСОБА_9 , у судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої ОСОБА_3 , не має (а.с.21). Зі згоди всіх учасників судового розгляду, суд проводить розгляд кримінального провадження по обвинуваченню неповнолітньої ОСОБА_3 , у відсутності потерпілої ОСОБА_9 , на підставі її заяви, що відповідає положенням ст.325 КПК України.

Враховуючи те, що неповнолітня обвинувачена ОСОБА_3 , повністю визнала свою винність у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння неповнолітньою обвинуваченою та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом неповнолітньої обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 .

Показання неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , надані нею під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши неповнолітню обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, вчинене проти власності, що виразилося у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 , у відповідності до ст.ст.65, 103 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене неповнолітньою кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого неповнолітньою кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання неповнолітньої обвинуваченої, особу винної, її вік та її ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а також умови її життя і виховання, рівень розвитку.

Обставини, які пом`якшують покарання неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині, добровільне усунення заподіяної шкоди та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, які обтяжують покарання неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Згідно до досудової доповіді, складеної інспектором Олевського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 21.09.2017 року, № 1293, орган пробації вважає доцільним призначення неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 , кримінального покарання без ізоляції від суспільства, оскільки встановлено низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, поклавши на неповнолітню обвинувачену певні обов`язки, що передбачені Кримінальним кодексом України.

У судовому засіданні захисником неповнолітньї обвинуваченої ОСОБА_3 , - адвокатом ОСОБА_5 , заявлено клопотання про звільнення неповнолітньої ОСОБА_3 , від відбування покарання на підставі п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, оскільки ОСОБА_3 , на момент вчинення злочину була неповнолітньою.

Клопотання захисника, неповнолітня обвинувачена ОСОБА_3 , підтримала, і не заперечує проти застосування щодо неї амністії.

Законний представник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , - ОСОБА_6 , підтримала клопотання захисника про застосування амністії стосовно її дочки неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 .

Прокурор висловила думку про задоволення клопотання відносно неповнолітньої ОСОБА_3 .

Отже, визначаючи міру і вид покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинила кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є середньої тяжкості, позитивну характеристику по місцю проживання, умови її життя та виховання, зростає ублагополучній і багатодітній сім`ї, у задовільних матеріально-побутових умовах, рівень розвитку неповнолітньої відповідає віку, і з врахуванням вказаних вище декількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, добровільне усунення заподіяної шкоди, вчинення злочину у неповнолітньому віці та визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, надання показів у судовому засіданні щодо обставин вчиненого нею кримінального правопорушення, де показання її були логічними, послідовними і незміненими, що свідчить про її не байдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення, а також разом із конкретними обставинами справи, відсутністю претензій потерпілої у зв`язку із добровільним усуненням завданої шкоди, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , як неповнолітня обвинувачена не є суспільно-небезпечною особою, а це істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винної, думки потерпілої, захисника та процесуального прокурора щодо застосування до неповнолітньої кримінального покарання, зміст досудової доповіді провідного інспектора Олевського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 21.09.2017 року, № 1293, яка дійшла висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції її від суспільства, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_3 , ст.75 КК України і на підставі викладеного обрання їй покарання у виді арешту, в мінімальних межах санкції частини статті, за якою вона притягується до кримінальної відповідальності та на підставі ст.75 КК України звільнення неповнолітньої ОСОБА_3 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк і поклавши на неповнолітню обвинувачену передбачені ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України обов`язки.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для виправлення неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , та попередження вчинення нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися.

Разом із тим, відповідно до п «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, підлягають особи, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження неповнолітня ОСОБА_3 , вчинила умисний злочин середньої тяжкості, передбачений ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України 29 травня 2017 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року. На момент вчинення кримінального правопорушення, і на час розгляду провадження у суді є неповнолітньою, дала свою згоду суду в письмовій формі на застосування акту амністії, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення неповнолітньої ОСОБА_3 , від відбування покарання на підставі п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.8, 21, 55, 63,129 Конституції України, ст.ст. 100, 314-318, 325, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.12, 50, 51, 65-67, 75, 76, 98, 101-104, ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та призначити їй за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) діб арешту.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити неповнолітню ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб з випробуванням із встановленням їй одного року іспитового строку, поклавши на обвинувачену передбачені ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України на підставі п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, № 1810-VІІІ, який набрав чинності 07.09.2017 року.

Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню, які відповідно до розписки перебувають на відповідальному зберіганні у ОСОБА_9 , а саме: жіночу кофту, моделі «Kis Mi» - вважати повернутими за належністю.

Матеріали кримінального провадження № 0000308 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/210/17-к.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення а неповнолітньою ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 , через її законного представника ОСОБА_6 , та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1