Справа № 357/8559/17
1-кп/357/1086/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.01.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в відкритому підготовчому судовому провадженні в залі суду № 3 міста Біла Церква, Київської області обвинувальний акт з угодою у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000431 від 06.07.2015 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Лука Житомирського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, із середньою спеціальною освітою, призваного на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 в березні 2014 року, учасника бойовихдій,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем вчинив самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць.

Злочин було вчинено за таких обставин:

24 березня 2014 року Житомирським ОМВК Житомирської області солдат ОСОБА_5 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 (до 30 червня 2017 року польова пошта НОМЕР_3 ), яка дислокується в АДРЕСА_3 , де останнього відповідно до наказу командира вказаної військової частини № НОМЕР_4 від 25 березня 2014 року призначено на посаду водія роти матеріального забезпечення батальйону матеріально - технічного забезпечення цієї ж військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

В період з 17 липня по 5 серпня 2014 року ОСОБА_5 перебував на лікуванні в лікувальних закладах та 6 серпня 2014 року мав прибути до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

20 серпня 2014 року відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) №137 солдата ОСОБА_5 зараховано в розпорядження командира цієї ж військової частини.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ч.ч. 1, 3, 9 ст. 1, ч.ч. 1, 2, 3, 4, 6, 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_5 6 серпня 2014 року, діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_3 з лікувального закладу та в період з 6 серпня 2014 року по 17 липня 2017 року, ухилявся від обов`язків військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків.

18 липня 2017 солдат ОСОБА_5 добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

На підставі ч. 2 ст.469 КПК України в підготовчому судовому провадженні суду була надана угода про визнання винуватості від 30 серпня 2017 року укладена між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , яку в судовому засіданні прокурор у справі ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 просять затвердити.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка відповідно до ч. 2, 5 ст. 469 КПК України може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Таку угоду у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право затвердити у підготовчому судовому засіданні.

Як вбачається із вказаної угоди прокурор у справі ОСОБА_6 , будучи уповноваженим відповідно до ст. 37 КПК України та обвинувачений ОСОБА_5 у відповідності до ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України уклали угоду, на підставі якої обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, наслідки її невиконання. Також сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 407 КК України у вигляді двох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України його звільнення від відбування покарання з випробовуванням протягом іспитового строку тривалістю одного року, з покладанням певних обов`язків .

Судом під час судового засідання роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки затвердження такої угоди, передбачені ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Переконавшись в тому, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, та в тому, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження такої угоди, а також в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є актом насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, суд вважає за необхідне затвердити вказану угоду, оскільки підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України суд не встановив.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав суду письмову заяву про звільнення його від призначеного судом покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України « Про амністію у 2016 році" , проти чого не заперечують інші учасники судового провадження.

Відповідно до ст.1 «в» Закону України «По амністію у 2016 році" звільненню від відбування покарання підлягають особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Враховуючи вище наведені обставини, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 вище вказаний Закон, оскільки суду надано свідоцтво про його шлюб з ОСОБА_7 та свідоцтво про народження 14.03.2013 року його сина ОСОБА_8 .

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу суд вважає за можливе не обирати.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 474, 475, 484 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 серпня 2017 року, укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000431 від 06.07.2015 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України та призначити йому покарання за ст. 407 ч. 3 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році»,

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів, з моменту проголошення вироку.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Згідно ч.6 ст. 376 копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1 ,