АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1094/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 632/687/15-к
Категорія: ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 6 грудня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснопавлівка, Лозівського району Харківської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з неповною середньою технічною освітою, неодруженого, інваліда 2 групи, раніше судимого:

- 16.07.2007 року вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 11 березня 2009 року вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України, до позбавлення волі строком на 7 років 06 місяців; на підставі постанови Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2012 року невідбута частина покарання 2 роки 7 місяців 24 дні замінена судом більш м`яким покаранням на 240 годин громадських робіт;

- 20.04.2016 року вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області за ч.1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,
який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Відповідно ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного за даним вироком приєднано невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.04.2016 року частково у виді 1 року позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_8 у вигляді застави у сумі 36540 гривень, залишено без змін, до набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати за залучення експертів на користь держави в сумі 2269 грн. 02 коп.
Долю речових доказів суд вирішив згідно ст.100 КПК України.

Згідно вироку, 07.04.2014 року, в нічний час, ОСОБА_8 знаходився на вул. Радянській в м.Первомайський Харківської області, де побачив гараж, який належить ОСОБА_9 . В цей момент у ОСОБА_8 виник умисел направлений на крадіжку чужого майна, яке знаходиться в гаражі. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 , переконавшись, що його ніхто не бачить, використовуючи фізичну силу, руками відкрив дерев`яні ворота гаражу та проник всередину. В гаражі побачив два велосипеда марки «Profi Expert 26» та «Formula Colt 20». Після цього ОСОБА_8 таємно, повторно викрав вказані велосипеди та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь, чим спричинив матеріальну шкоду власнику майна ОСОБА_9 , згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №1316 від 11.03.2015 на загальну суму 3723 грн.
18.02.2015 року, в нічний час, ОСОБА_8 , попередньо знаючи про те, що в сараї на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться на зберіганні насіння соняшника, що належить ОСОБА_10 , на автомобілі ВАЗ-2108, д.н. НОМЕР_1 , який він заздалегідь вирішив застосувати для вчинення крадіжки, з метою перевезення викраденого майна до місця його збуту, прибув до вказаного домоволодіння, з метою викрадення насіння соняшника. Після цього ОСОБА_8 , переконавшись, що його ніхто не бачить, із застосуванням фізичної сили, відірвав від огорожі домоволодіння декілька дошок, тим самим утворив отвір в огорожі та проник на територію домоволодіння, де шляхом віджиму листа металу, відкрив вікно сараю, в якому зберігалось носіння соняшника, оскільки двері сараю були закриті навісним замком. Через вікно ОСОБА_8 проник в сарай, звідки таємно, повторно, викрав 10 повних мішків насіння соняшника, загальною вагою 300 кілограмів, вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №11170 від 12.04.2017 року становить 2631 грн., чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_10 на зазначену суму, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь.
20.02.2015 року, в нічний час, ОСОБА_8 , попередньо знаючи про те, що в сараї на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться на зберіганні насіння соняшника, що належить ОСОБА_10 , на автомобілі ВАЗ-2108, д.н. НОМЕР_1 , який він заздалегідь вирішив застосувати для вчинення крадіжки, з метою перевезення викраденого майна до місця його збуту, прибув до вказаного домоволодіння, з метою викрадення насіння соняшника. Після цього ОСОБА_8 , переконавшись, що його ніхто не бачить, із застосуванням фізичної сили, відірвав від огорожі домоволодіння декілька дошок, тим самим утворив отвір в огорожі та проник на територію домоволодіння, де шляхом віджиму листа металу, відкрив вікно сараю в якому зберігалось носіння соняшника, оскільки двері сараю були закриті навісним замком. Через вікно ОСОБА_8 проник в сарай, звідки таємно, повторно викрав 10 повних мішків насіння соняшника, загальною вагою 300 кілограмів, вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №11170 від 12.04.2017 року становить 2631 грн., чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_10 на зазначену суму. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь.
22.02.2015 року, в нічний час, ОСОБА_8 , попередньо знаючи про те, що в сараї на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться на зберіганні насіння соняшника, що належить ОСОБА_10 , на автомобілі марки ВАЗ-2108, д/н НОМЕР_1 , який він заздалегідь вирішив застосувати для вчинення крадіжки, з метою перевезення викраденого майна до місця його збуту, прибув до вказаного домоволодіння, з метою викрадення насіння соняшника. Після цього ОСОБА_8 , переконавшись, що його ніхто не бачить, через отвір в огорожі, який він виламав минулого разу, проник на територію домоволодіння, де шляхом віджиму листа металу, відкрив вікно сараю, в якому зберігалось насіння соняшника, оскільки двері сараю були закриті навісним замком. Через вікно ОСОБА_8 проник в сарай, звідки таємно, повторно викрав 14 повних мішків насіння соняшника, загальною вагою 380 кг, вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №11170 від 12.04.2017 року становить 3332,60 грн., чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_10 на зазначену суму, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь.
В кінці лютого 2014 року, точну дату встановити не виявилося можливим, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 знаходився на 4-му мікрорайоні м.Лозова Харківської області. Проходячи повз буд.№ 38 на вказаному мікрорайоні, він побачив автомобіль ВАЗ - 2111, який належав ОСОБА_11 , після чого, діючи в результаті раптово виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою наживи, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 , віджавши вітрове скло, відчинив дверцята та проник до салону автомобілю, звідки таємно викрав авто-магнітолу Pioneer A 623, MOS-FET 50 W X4 вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2603 від 11.08.2014р. - 220 грн, флакон з поліроллю для авмобіля «Антитабак», б/у, вартістю 12 грн та карту пам`яті об`ємом 4 Gb, вартістю 30 грн, після чого з місця події зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 262 грн. 00 коп.
В середині грудня 2014 року, точну дату встановити не виявилося можливим, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на автомобілі марки ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_1 , під`їхав до домоволодіння ОСОБА_12 по АДРЕСА_3 , де, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, через металеву хвіртку, яка виявилася незачиненою, проник на територію даного домоволодіння, звідки таємно викрав чотири полімерних пляшки ємністю по 6 л. кожна з соляркою загальним об`ємом 24 літри, вартістю 16,50 грн за 1 л. на загальну суму 396 грн., а також чотири мішки з насінням соняшника загальною вагою 90 кг, вартістю 55 грн. за 1 кг на загальну суму 4950 грн, після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 5346 грн.
Приблизно 03.02. - 04.02.2015 р., точну дату встановити не виявилося можливим, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до гаражу ОСОБА_13 по АДРЕСА_4 , де зламав навісний замок та проник до нього, звідки таємно викрав зварювальний апарат марки «Електромаш», вартістю згідно довідки товарної біржи «Лозова» - 200 грн. та кутову шліфмашинку (болгарка) марки «Електромаш інструмент» МШУ 230-2600, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №985 від 18.03.2015р.- 593 грн. , після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 793 грн.
06.02.- 07.02.2015 р., точну дату встановити не виявилося можливим, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 знаходився неподалік Лозівського молокозаводу по вул.Червоногвардійській в м.Лозова Харківської області, де побачив на автостоянці біля данного заводу автомобіль ВАЗ 21061, який належить ОСОБА_14 , та діючи повторно, в результаті раптово виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відчинивши дверцята машини проник до її салону, після чого відчинив капот та таємно викрав з автомобіля ОСОБА_14 акумуляторну батарею моделі MUTLU ETN-560 169 060, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №56 від 17.03.2015 року складає 906 грн., після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вказану суму.
В ніч з 11.02.2015 р. на 12.02.2015 р. встановити точний час не виявилося можливим, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою особистої наживи, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, через паркан проник на територію домоволодіння по АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав належні гр. ОСОБА_16 перфоратор фірми «Бош Хамер», вартістю 150 грн., перфоратор фірми «Бош Хамер», вартістю 200 грн., болгарку фірми «Штерн» вартістю 200 грн., болгарку фірми «Штерн» вартістю 250 грн., машинку для обрізування паркету вартістю 150грн., пластикову трубу для підігріву підлоги фірми «KOELLER 16х2 PE-RT» довжиною 200 м. вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №1269 від 22.04.2015 року - 2182 грн., після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 3132 грн.
В ніч на 13.02.2015 р., ОСОБА_8 , приблизно о 23 годині 00 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прийшов до приміщення малого підприємства «МІД», розташованого по АДРЕСА_6 , після чого розбив скло у вікні та через віконний отвір проник до приміщення вказаного підприємства, звідки таємно викрав майно, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 988 від 25.03.2015р. складає : 80 електроводонагрівачів ЕВП-2 - 60,00 грн. за 1 шт., на загальну суму 4800 грн., обмотку мідну з електродвигуна потужністю 17 кВт , - 400 грн, та кабель з мідними жилами довжиною 350 м. - 300 грн, після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на суму 5500 грн.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок районного суду скасувати, у зв`язку з істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу прокурор вказує на те, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд першої інстанції не погодився з викладеною у обвинувальному акті кваліфікацією дії ОСОБА_8 та самостійно змінив її з ч.2 ст.185 КК України нач.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в приміщення та інше сховище. Таким чином, суд першої інстанції вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, збільшивши його обсяг, вказав кваліфікуючу ознаку «поєднана з проникненням в приміщення та інше сховище», чим допустив порушення вимог ст.337 КГІК України, у зв`язку з чим, на думку апелянта, оскаржуваний вирок підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні в повному обсязі, а також думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вказували на законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора належить задоволити частково, з наступних підстав.

На думку колегії суддів, висновок суду щодо фактичної перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 185 КК України на ч.3 ст.185 КК України є передчасним і не ґрунтується на законі, оскільки під час судового розгляду допущено істотні порушення КПК України.

Як вбачається з відомостей, що є наявними в матеріалах кримінального провадження та обвинувального акту № 0001677 (т.2 арк.2-4), окрім іншого, ОСОБА_8 обвинувачувався у скоєнні крадіжок 06.02.2015 р.-07.02.2015 р. майна потерпілого ОСОБА_11 та в кінці лютого 2015 року майна потерпілого ОСОБА_15 , що вчинені повторно. Ці злочинні дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно.

Разом з цим, суд першої інстанції змінив правову кваліфікацію зазначених дій ОСОБА_8 з ч.2 ст.185 КК України нач.3 ст.185 КК України, зазначивши в оскаржуваному вироку, що дії ОСОБА_8 не потрібно додатково кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він вчинив декілька кримінальних правопорушень, які відповідають одному і тому самому складу злочину, а згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Ці висновки суду першої інстанції не узгоджуються з вимогами, що містяться в ст.337 КПК України, про те, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Крім того, відповідно до роз`яснень, що містять загальне правило в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на іншу, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.

За таких обставин, колегія суддів погоджується зі слушністю апеляційних доводів прокурора про те, що суд першої інстанції вийшов за межі висунутого ОСОБА_8 обвинувачення всупереч змісту обвинувального акта № 0001677 та змінив правову кваліфікацію дій обвинуваченого з ч.2 ст.185 КК України на ч.3 ст.185 КК України, що погіршило становище ОСОБА_8 , оскільки санкція ч.3 ст.185 КК України передбачає більш тяжке покарання ніж те, що встановлене в санкції ч.2 ст.185 КК України. Крім того, самостійна зміна судом кваліфікації дій обвинуваченого позбавила сторону захисту можливості належного захисту від пред`явленого обвинувачення. Вказані порушення вочевидь вбачаються зі змісту оскаржуваного вироку, про що обґрунтовано вказував прокурор у апеляційній скарзі (т. 6 арк. 208-210) та при апеляційному розгляді.

З урахуванням вимог, наведених у ст. 370 КПК України, щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, суд їх не дотримався , про що слушно вказав прокурор у своїй апеляційній скарзі, вважаючи такі порушення істотними, тобто такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає вимогам норм, передбачених ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 409; п. 1 ч. 1 ст. 411; п.2 ч.1 ст.413 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вищезазначених засад кримінального провадження та вимог п.2 ч.3 ст.374 і ст. 370 КПК України щодо змісту мотивувальної частини обвинувального вироку не відноситься до, передбаченого у ч.1 ст.415 КПК України, переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 1, 2, 15,16, 19 ч.1 ст.7 КПК України верховенство права, законність, диспозитивність, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

З метою забезпечення належного дотримання під час судового розгляду саме цих загальних засад кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_8 в суді першої інстанції.

Решту апеляційних доводів прокурора, колегія суддів вважає передчасними, оскільки згідно ч. 1 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. Оскільки прокурор в апеляційній скарзі ставлять питання про призначення нового розгляду в суді першої інстанції в новому складі суду, подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, в частині скасування судового рішення з наведених вище підстав.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм ст.415 ч.3 та ст. 416 КПК України.

Оскільки під час апеляційного розгляду учасники судового провадження не заявляли будь-яких клопотань про зміну або обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 , колегія суддів відповідно до вимог ч.4 ст.176 КПК України позбавлена процесуальної можливості вирішувати це питання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 2, 3, 4; п. 1 ч. 1 ст. 411; ч.1 ст. 412; п.2 ч.1 ст.413; 418, 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 6 грудня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3