Справа № 351/1837/17
Провадження № 1-кп/351/124/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2017 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючої, неодруженої, раніше не судимої,
за ч.1 ст.190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_4 умисно, шахрайським способом, шляхом зловживання довірою заволоділа чужим майном.

Злочин вчинено за наступних обставин.

Потерпілий ОСОБА_6 , який працює на посаді лікаря ЗПСМ Белелуйської амбулаторії у 2015 році передав свою зарплатну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та пін-кодом до неї своїй підлеглій медичній сестрі Белелуйської амбулаторії ОСОБА_4 , яку попросив знімати заробітну плату та передавати йому грошові кошти, оскільки не вмів користуватися банкоматом. В свою чергу ОСОБА_4 з моменту отримання вільного доступу до банківської карти ОСОБА_6 до серпня 2016 року добросовісно виконувала умови домовленості з ОСОБА_6 , а саме: користуючись послугами банкомату знімала заробітну плату ОСОБА_6 із його картки ПАТ КБ «ПриватБанк» та віддавала ОСОБА_6 грошові кошти та банківську карту, чим підкріпила довірливі відношення до неї потерпілого, однак потім, в період протягом серпня-вересня 2016 року, переслідуючи корисливу мету - заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , шахрайським способом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , використовуючи довірливі стосунки, які склалися між ними внаслідок особистого знайомства та спільної праці, зняла із банківської карти ОСОБА_6 грошові кошти, які були нараховані за липень 2016 року, однак передала ОСОБА_6 разом із банківською картою лише грошові кошти у сумі 6000,00 грн., а грошові кошти у сумі 2000,00 грн. залишила собі, запевняючи потерпілого, що передала йому усі нараховані кошти. Продовжуючи свої злочинні діяння ОСОБА_4 у грудні 2016 року зняла із банківської карти ОСОБА_6 грошові кошти, які були нараховані за листопад 2016 року, однак передала ОСОБА_6 разом із банківською картою лише грошові кошти у сумі 1800,00 грн., а грошові кошти у сумі 1595,00 грн. залишила собі, запевняючи потерпілого, що передала йому усі нараховані кошти. В подальшому, доводячи свій злочинний умисел до кінця протягом грудня 2016 року та січня лютого 2017 року знімала із банківської карти ОСОБА_6 грошові кошти, які були нараховані за грудень 2016 року у розмірі 4143,00 грн. та за січень 2017 року у розмірі 4584,00 грн., які не повернула ОСОБА_6 , повідомивши його при цьому, що ніколи не володіла його банківською картою та не користувалася нею. Всього ОСОБА_4 незаконно, шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 , шахрайським способом заволоділа його грошовими коштами в сумі 12322,00 грн.

Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_4 від 06.09.2017 року, згідно якої сторони дійшли згоди щодо примирення та узгодили, що за скоєння даного кримінального правопорушення ОСОБА_4 призначається покарання в межах санкції ст. 190 ч.1 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнала та щиро розкаюється у скоєному, просила затвердити угоду про примирення.

Захисник обвинуваченої у судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченою.

Потерпілий в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення між ним та обвинуваченою, наслідки укладення якої йому відомі. Претензій матеріального характеру до обвинуваченої не має.

Прокурор підтримав позиції обвинуваченої та потерпілого щодо затвердження угоди про примирення і призначення обвинуваченій узгодженої міри покарання.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди про примирення відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України. Зокрема, вид та міра покарання у виді штрафу, передбачені санкцією ч.1 ст. 190 КК України, на які обвинувачений погоджується, обрані із врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст. 65-67 КК України.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України.

За умовами ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим в підготовчому судовому засідання згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України та призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 06.09.2017 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ: диск CD-R об`ємом 700 МВ залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду ОСОБА_1