н/п 1-кп/490/578/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
засуджений 29.08.2017 року Заводським районними судом м.Миколаєва за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ;
ВСТАНОВИВ:
28 лютого 2017 року приблизно о 19-30 год., ОСОБА_3 перебував на перехресті вул.Суворова та вул.Рекордної в м.Миколаєві, де реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, підійшов до ОСОБА_6 , одразу застосував газовий балончик «Терен-16», який тримав у руці, виприснувши його вміст в обличчя ОСОБА_6 , тобто, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вирвав з рук потерпілого мобільний телефон «Ergo F240 Pulse», imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартістю 500,00 грн. з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» № НОМЕР_3 , яка майнової цінності для ОСОБА_6 не має, та дістав з кишені гаманець з грошовими коштами у сумі 320,00 грн. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_3 з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму у розмірі 820,00 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнає. Пояснив, що він не вчиняв грабежу, 01.03.2017 року він на ринку у незнайомого чоловіка придбав мобільний телефон «Ergo F240 Pulse» за 150 грн.. Потім, так як йому потрібні були гроші, він здав вказаний мобільний телефон до ломбарду. Надалі викуповував його та знову здавав до ломбарду. Останній раз забрав телефон із ломбарду на вимогу працівників поліції, які сказали, що якщо він добровільно видасть телефон, його випустять з-під варти. Також, оскільки він є наркозалежним, під тиском працівників поліції він написав заяву, що видає газовий балончик "Терен-16", хоча цей балончик йому дали у поліції.
Зважаючи на позицію обвинуваченого, його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України підтверджується наступними доказами, дослідженими судом:
Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , згідно яких 28.02.2017 року він увечері близько 19-00 год. повертався з роботи до дому, йшов по вулиці Суворова та розмовляв по телефону «Ergo F240 Pulse» із дружиною. Коли раптово, на перехресті з вул.Рекордна, з боку вистрибнув чоловік, бризнув в очі із газового балончика, він впав на землю, а чоловік вирвав у нього з рук мобільний телефон та дістав у нього із внутрішньої кишені куртки, яка була розстібнена, гаманець, в якому було 320 грн., та забрав телефон, і побіг в сторону вул.Рекордна. Чоловіка він не розгледів, так як було темно та на голові у чоловіка був одягнений капюшон. Він прийшов додому, та дружина викликала поліцію. В подальшому телефон був знайдений.
Показаннями свідка ОСОБА_7 , згідно яких 28.02.2017 року після 19-00 год. вона зателефонувала чоловікові - ОСОБА_6 , запитувала, як скоро він прийде до дому. Потім він прийшов до дому та розповів, що на нього напав чоловік, бризнув в очі газовим балончиком після чого забрав гроші та мобільний телефон. Вона зателефонувала до поліції. 28.02.2017 року при допиті в поліції вона набрала номер телефону свого чоловіка, і їй відповів якийсь чоловік, вона просила повернути телефон, однак, він накричав на неї та вимкнув телефон. По голосу вона впізнає ОСОБА_3 .
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, 28.02.2017 року потерпілий ОСОБА_6 повідомив поліцію про відкрите, із застосуванням газового балончику, заволодіння невідомим чоловіком, належним йому мобільним телефоном та грошовими коштами.
Відповідно до заяв від 09.03.2017 року, ОСОБА_3 видав працівникам поліції газовий балончик "Терен-16" та квитанції про здачу мобільного телефону до ломбарду, а також мобільний телефон «Ergo F240 Pulse».
Із наданих квитанцій із ломбарду, та повідомлення представника " ОСОБА_8 і компанія "Ломбард Капітал", слідує, що ОСОБА_3 01.03.2017 року та 05.03.2017 року за договором фінансового кредиту отримав кредит під заклад мобільного телефону «Ergo F240 Pulse», після сплати кредиту та відсотків, мобільний телефон було йому повернено.
Згідно протоколу огляду предметів від 09.03.2017 року, були оглянуті добровільно видані ОСОБА_3 мобільний телефон «Ergo F240 Pulse» та газовий балончик "Терен-16".
Згідно протоколу огляду предметів від 10.03.2017 року, була оглянута добровільно видана ОСОБА_3 під час допиту в якості підозрюваного - сім-карта оператора мобільного зв`язку "Vodafon" номер НОМЕР_3 .
Вказані мобільний телефон «Ergo F240 Pulse», газовий балончик "Терен-16" та сім-карта визнані речовими доказами по справі, як слідує із постанови від 10.03.2017 року.
Згідно довідки від 09.03.2017 року, вартість б/в мобільного телефону «Ergo F240 Pulse» станом на 28.02.2017 року складає 500 грн.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не вчиняв грабежу, спростовуються вищенаведеними доказами: показаннями потерпілого, свідка, квитанціями із ломбарду, а також протоколом проведення слідчого експерименту від 10.03.2017 року, за участю ОСОБА_3 , який при відтворенні обстановки та обставин грабежу на місці детально показав про обставини вчинення грабежу, повідомивши, що він на перехресті вулиці Суворова і вул.Рекордна у м.Миколаєві підійшов до ОСОБА_6 збоку праворуч, та бризнув йому в очі з газового балончику "Терен-16", після чого потерпілий сів навкарачки та став терти очі, він вирвав із рук потерпілого телефон, та дістав із внутрішнього карману куртки, яка була розстібнута, гаманець, після чого побіг ліворуч по вул.Рекордна. В подальшому, забравши гроші із гаманця, гаманець викинув.
Тобто, при проведенні слідчого експерименту, обвинувачений ОСОБА_3 послідовно, детально, із зазначенням подробиць, які могли бути відомі лише учасникам вказаної події, показав про обставини вчинення грабежу потерпілого ОСОБА_6 . Зазначені обвинуваченим обставини в ході проведення слідчого експерименту, співпадають із деталями обстановка та обставинами грабежу, повідомленими потерпілим.
Доводи обвинуваченого про те, що в ході досудового слідства до нього було застосовано психологічний тиск, в тому числі й що стосується обіцянок правоохоронців відпустити з-під варти, будь-якими доказами не підтверджено, та суперечать встановленим обставинам. Так, на досудовому слідстві у ОСОБА_3 був захисник, за участю захисника проводились слідчі дії в томі числі і слідчий експеримент. По даному кримінальному провадженню обвинуваченому не обирались запобіжні заходи, оскільки він був засуджений до 3 років позбавлення волі вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.11.2016 року, за яким вирок приведено до виконання 10.03.2017 року, про наявність обвинувального вироку суду, за яким його засуджено до 3 років позбавлення волі ОСОБА_3 було достеменно відомо.
Доводи обвинуваченого, що він придбав спірний телефон у незнайомої особи на ринку, також викликають сумніви, так, пояснюючи для чого здав телефон до ломбарду, він зазначає про те, що йому потрібні були кошти (якщо потрібні були кошти, навіщо їх витрачати на придбання телефону). Таким чином, зважаючи на вищенаведені докази, також те, що вже наступного дня після грабежу обвинувачений здав мобільний телефон до ломбарду, при цьому, як слідує із показів свідка ОСОБА_7 , на її дзвінок ввечері 28.02.2017 року їй відповів саме ОСОБА_3 , доводи обвинуваченого не знайшли свого підтвердження, та спростовуються вищенаведеними доказами, дослідженими в ході судового розгляду справи, якіє послідовними та узгоджуються між собою.
Тому суд критично відноситься до показань обвинуваченого про те, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину, ці показання суд розцінює як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, спрямований на спробу уникнути відповідальності за вчинений злочин.
Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України враховує, що він вчинив умисний тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він раніше судимий, за вчинення корисливих злочинів, має певне місце проживання, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, обставин, що пом`якшують покарання, а також обставин, що обтяжують покарання - судом не встановлено. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, покарання у вигляді 5 років позбавленя волі, яке суд вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.
При цьому, зважаючи, що вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 29.08.2017 року ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, до призначеного покарання відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.
Зважаючи на те, що даний злочин вчинений ОСОБА_3 після постановлення вироку Заводським районним судом м.Миколаєва від 22.11.2016 року, остаточно слід призначити покарання на підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.11.2016 року, та остаточно призначити покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі.
Цивільний позов по справі не заявлений. Речові докази: мобільний телефон «Ergo F240 Pulse», imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , та сім-карту оператора мобільного зв`язку «Vodafone» № НОМЕР_3 - повернути власнику ОСОБА_6 ; засіб сльозоточивої та дратівної дії «Терен-16» - знищити. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вказаного вище злочину і злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за який ОСОБА_3 вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 29.08.2017 року засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.11.2016 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання відраховувати з 10.03.2017 року.
Речові докази: мобільний телефон «Ergo F240 Pulse», imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , та сім-карту оператора мобільного зв`язку «Vodafone» № НОМЕР_3 - повернути власнику ОСОБА_6 ; засіб сльозоточивої та дратівної дії «Терен-16» - знищити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1