Справа № 375/815/16-к
Провадження № 1-кп/375/7/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.09.2017 Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Рокитне Київської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч. 2 ст. 125 КК України, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.Рокитне Київської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за ч. 1 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, тимчасово не працюючого, розлученого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, знятого 04.07.2014 року з реєстрації по АДРЕСА_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 , раніше судимого, а саме: 25.12.2009 Рокитнянським районним судом Київської області за ст. 121 ч.1 КК України до 240 годин громадських робіт; 30.11.2011 Рокитнянським районним судом Київської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 27.06.2014 р. за амністією; 3) 12.12.2014 Таращанським районним судом Київської області за ст. 185 ч.2, 15 ч.3, 185 ч.2, 309 ч.1,70 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 06.08.2015 р. умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 4 дні; 4)13.09.2016 Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 185 ч.3, 186 ч.2, 70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з непогашеною та незнятою у встановленому законом порядку судимістю,
за ст.198 КК України,
Вийшовши з автомобіля, всі вони пішли за приміщення магазину, де в цей час сидів та курив потерпілий ОСОБА_7 .. ОСОБА_8 підійшов до останнього з метою запитати чи був електропотяг в напрямку м.Біла церква і під час розмови між ними виникла сварка в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 лобовою частиною своєї голови наніс йому один удар в область голови, після чого завдав кулаком правої руки три удари в ліву частину голови останнього.
Внаслідок отриманих від таких протиправних дій обвинуваченого тілесних ушкоджень у потерпілого появилася кров на обличчі і він відійшов від ОСОБА_8 .. Разом з тим, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, підійшов до потерпілого, схопив його обома руками за верхній одяг та штовхнув від себе і від чого той впав спиною на землю.
Опісля цього, з метою продовження своїх протиправних дій, спрямованих на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 сів на ОСОБА_7 та умисно наніс йому ще три удари кулаком правої руки в ліву частину голови.
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в момент нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 стояли поряд та не намагалися припинити злочинні дії ОСОБА_8 ..
Під час вказаної події у ОСОБА_7 з правої кишені штанів випав належний йому на праві власності мобільний телефон марки «Lenovo A388N», виявивши відсутність якого, він відразу повідомив про це ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і вони всі разом почали шукати вказаний пристрій.
У послідуючому в цей же день, під час перебування всіх обвинувачених разом у вказаному автомобілі ОСОБА_9 показав ОСОБА_8 та ОСОБА_10 викрадений ним мобільний телефон марки «Lenovo A388N» чорного кольору і, побачивши останній та достовірно знаючи про його злочинне походження, ОСОБА_10 вирішив отримати це викрадене чуже майно з метою подальшої його реалізації.
Заздалегідь знаючи про незаконне походження вказаного майна, ОСОБА_10 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, взяв з рук ОСОБА_8 вказаний викрадений мобільний телефон марки «Lenovo A388N» чорного кольору, вчинивши таким чином заздалегідь не обіцяне придбання майна, одержаного злочинним чином, і поклав до правої кишені своїх штанів, де зберігав його до 21:20 години 27.04.2016 з метою подальшого продажу, вчинивши таким чином заздалегідь не обіцяне зберігання майна, одержаного злочинним чином.
Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні визнав себе винним повністю у інкримінованому йому злочині та суду показав, що дійсно 27.04.2016 близько 18:00 години він зателефонував ОСОБА_11 та попросив останнього забрати його від магазину «Ірина» в смт.Рокитне і на що той погодився. На той час до нього по дорозі підійшов ОСОБА_12 і вони разом почекали ОСОБА_13 і коли той приїхав, попросили його підвезти ОСОБА_14 до електрички і на що той погодився. Потім, зважаючи, що до електрички залишалося ще хвилин двадцять, ОСОБА_14 попросив підвезти його до будинку культури в с.Житні Гори, куди його мати малася підвезти йому сумки, і вони всі разом поїхали. Коли чекали матір ОСОБА_14 , мимо проходив потерпілий і ОСОБА_14 запитав його про те, коли буде електричка і на що той відповів, що хвилин за десять-двадцять. Потім прийшла мати ОСОБА_14 і, забравши в неї сумки, вони поїхали до залізничної зупинки в с.Житні Гори, де за магазином побачили потерпілого. Він запитав останнього чи не пішла електричка і на що той відповів, що чи пішла, чи не пішла. Він став кричати на потерпілого, а той у свою чергу став «огризатися», після чого він вдарив його лобом у голову та два рази рукою в обличчя і він відійшов та став просити, щоб він його не бив. Він підійшов до нього та штовхнув і від чого той впав на землю, а він у свою чергу присів біля нього на одну ногу та ще два рази вдарив рукою. Потім він побачив на його обличчі кров та допоміг йому піднятися. Відразу потерпілий заявив, що в нього «пропав» мобільний телефон і вони всі разом стали шукати. Строкач став набирати зі свого мобільного телефона мобільний потерпілого, але останній не було чутно, хоча виклик йшов. ОСОБА_13 у той момент пішов до автомобіля. При повторному наборі номера потерпілого телефон останнього виявився поза межами досяжності. Він пішов до автомобіля, а ОСОБА_14 залишився з потерпілим. Приблизно через три хвилини до автомобіля підійшли ОСОБА_14 і потерпілий і останній став просити повернути мобільний телефон, на що він відповів, що у нього його не має. Потім потерпілий пішов назад шукати телефон, а ОСОБА_13 дав йому телефон потерпілого і сказав, що треба віддати. Разом з тим, ОСОБА_14 забрав у нього з рук телефон і сказав, що вирішить, що з ним робити. Після цього вони поїхали в центр села Житні ОСОБА_15 , де ОСОБА_13 залишив їх, а сам поїхав додому. Зупинивши знайомого, який рухався на автомобілі, вони попросили його підвезти їх в ОСОБА_16 і на що той погодився. В ОСОБА_16 вони забрали з роботи його жінку та повезли ОСОБА_14 на вокзал і по дорозі останній запропонував водієві придбати мобільний телефон потерпілого, але в того не вистачило коштів. Строкач також пропонував його дружині купити телефон, але вона відмовилася. Потім вони залишили ОСОБА_14 на залізничному вокзалі, а самі поїхали додому.
Уточнив, що визнає, що наніс тілесні ушкодження потерпілому умисно;
Просить вибачення та обіцяє більше не повторювати таких вчинків.
Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні визнав себе винним повністю у інкримінованому йому злочині, визнав заявлений до нього потерпілим цивільний позов та суду показав, що 27.04.2016 близько 18:00 до нього зателефонував ОСОБА_17 та попросив забрати його з ОСОБА_16 біля магазину «Ірина». Коли він підїхав до магазину, побачив там ОСОБА_18 і невідомого йому на той ОСОБА_10 . Вони попросили його відвезти їх до залізничної зупинки «Житні Гори». Оскільки до електропотягу залишалося ще приблизно двадцять хвилин, вони попросили його підвезти до магазина в центрі с.Житні Гори щоб купити пиво. Коли підїхали до магазину, підійшла мати ОСОБА_14 та передала сумки. Потім мимо них йшов потерпілий і ОСОБА_14 запитав у нього, коли буде електричка і на що той відповів, що приблизно через десять-п`ятнадцять хвилин. Потім вони поїхали до залізниці та вийшли з автомобіля і пішли за магазин де побачили потерпілого який сидів і курив. Осадчий підійшов до потерпілого і між ними відбувався конфлікт з приводу того, що ОСОБА_14 з його потерпілого вини не встиг на електричку. Під час сварки ОСОБА_18 вдарив потерпілого лобом в голову та декілька раз рукою, а вже потім штовхнув на землю та сів на нього зверху, знову вдаривши правою рукою декілька раз по голові. Після цих подій потерпілий піднявся та повідомив, що у нього пропав мобільний телефон. Вони всі разом стали його шукати і ОСОБА_14 запропонував потерпілому назвати номер телефону з тим, щоб зателефонувати на нього і таким чином знайти. Допоки ОСОБА_14 записував номер телефону потерпілого, він побачив у траві мобільний телефон потерпілого, забрав його та відніс і переховав у своєму автомобілі і розумів, що таким чином вчинив крадіжку вказаного мобільного телефона. Пізніше до автомобіля підійшли ОСОБА_14 , ОСОБА_18 і потерпілий і останній став просити повернути телефон, але він побоявся його повернути. Потім він, ОСОБА_14 та ОСОБА_18 сіли в автомобіль, на їх прохання він підвіз їх до центру села Житні ОСОБА_15 , а сам поїхав додому. По дорозі він віддав телефон ОСОБА_18 , щоб той повернув потерпілому, але в нього його забрав ОСОБА_14 , сказавши, що залишить його собі.
Також уточнив, що під час вчинення з боку ОСОБА_18 протиправних дій щодо особи потерпілого він говорив ОСОБА_18 припинити свої протиправні дії.
Просить вибачення та обіцяє більше не повторювати таких вчинків.
Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні визнав себе винним повністю у інкримінованому йому злочині, визнав частково заявлений до нього потерпілим цивільний позов та суду показав, що 27.04.2016 близько 18:00 години на його прохання ОСОБА_13 підвозив його на автомобілі до електрички. В автомобілі також перебував ОСОБА_18 . По дорозі вони зупинилися біля прохожого , який йшов у напрямку залізниці і він запитав останнього коли електричка і на що той відповів, що близько 18:20 години. Потім він зустрівся зі своєю мамою, яка передала йому сумку, а вже потім поїхали до залізниці. За магазином біля залізничного переїзду стояв потерпілий, до якого підійшов ОСОБА_18 щоб запитати, чи була електричка. Він бачив як ОСОБА_18 під час розмови вдарив лобом потерпілого у голову. Деякий час він уваги на це не звертав, а потім побачив, що ОСОБА_18 штовхнув потерпілого і той впав. Після чого ОСОБА_18 сів на потерпілого та вдарив його декілька раз рукою. Вони з ОСОБА_13 перебували на той час у стороні і не втручалися. Коли потерпілий піднявся із землі, він повідомив, що у нього не стало мобільного телефону. Він запропонував потерпілому назвати номер телефона та набрав останній. Йшов виклик, але йо не було чути. Потім він ще декілька раз набирав, але телефон вже перебував поза зоною досяжності. ОСОБА_13 і ОСОБА_18 в той час вже пішли до автомобіля. Потім він з потерпілим підійшли до автомобіля і він знову попросив хлопців віддати телефон, але ті промовчали і вони без потерпілого поїхали в центр села. По дорозі ОСОБА_13 повідомив, що телефон потерпілого у нього та передав його ОСОБА_18 , а вже ОСОБА_18 передав йому. Приїхавши до будинку культури, ОСОБА_13 повідомив, що йому треба їхати додому і він з Осадчим вийшли з автомобіля та зупинили інший автомобіль, водій якого погодився підвезти їх до залізничного вокзалу в смт.Рокитне. По дорозі він запропонував водієві придбати мобільний телефон потерпілого, але угода не відбулася, оскільки водій пропонував замало коштів. При підїзді до вокзалу йому телефонувала дружина потерпілого та пропонувала віддати ланцюжок і мобільний телефон і на що він відповів їй, що не має можливості повернутися, оскільки їде на останній електричці на ОСОБА_19 , а вже завтра буде у Рокитне і поверне телефон та ланцюжок, які перебували у нього. Приблизно через десять хвилин після цього йому зателефонував дільничий інспектор поліції і також запитав про телефон і ланцюжок та запропонував приїхати до поліції і відати ці речі і на що він відповів, що вказані речі дійсно у нього, але приїхати він не має можливості, оскільки їде на ОСОБА_19 , і приїде завтра. Після цього дільничий виключив телефон і приблизно через десять хвилин на вокзал приїхали працівники поліції та забрали його разом із сумками до поліції, де в нього вилучили ланцюжок потерпілого та мобільний телефон.
Обіцяє більше не повторювати таких вчинків.
Окрім повного визнання своєї вини у скоєнні інкримінованих органом досудового розслідування злочинів вина обвинувачених у скоєнні останніх підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів, якими є:
?Покази у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 в тім, що 27.04.2016 близько 18:00 години він знаходився біля дитячого садка в с.Житні Гори і біля нього зупинився легковий автомобіль червоного кольору, в якому перебували обвинувачені і в тому числі ОСОБА_14 , який запитав, коли буде електричка і на що він відповів, що остання буде приблизно о 18:20 годині. Опісля автомобіль поїхав у напрямку залізничного переїзду і він також пішов у цьому напрямку. Приблизно о 18:20 годині він підійшов до залізничного переїзду, де чекав електричку, яка запізнювалася. Потім до нього підійшли троє невідомих на той час чоловіків, якими виявилися обвинувачені і знову запитали коли електричка. Він відповів, що не було, якщо він ще чекає. Така відповідь мабуть не сподобалася і до нього підійшов ОСОБА_18 та вдарив його лобом у голову, а потім декілька раз рукою в ліву частину голови. Він відійшов у сторону та побачив, що у нього біжить кров та став її витирати. До нього знову підійшов ОСОБА_18 та став його штовхати і він впав на землю. Осадчий сів на нього зверху та наніс йому ще декілька ударів кулаком. Коли піднявся із землі, то виявив пропажу мобільного телефона і про що повідомив обвинувачених. Строкач став телефонувати зі свого мобільного телефона на його мобільний телефон, виклик йшов, але телефона чути не було, а потім він взагалі перестав працювати. Він просив обвинувачених віддати мобільний телефон, але ОСОБА_18 повідомив, що його телефона у них немає. Після цього обвинувачені сіли в автомобіль та поїхали в центр с.Житні Гори, а він пішов додому та викликали поліцію. В цей же день він за направленням поліції звернувся до Рокитнянської ЦРЛ за медичною допомогою та був госпіталізований на слідуючий день. Лікування проходив тривалий проміжок часу, а також їздив на консультацію до Київської обласної лікарні. Наслідки спричинених тілесних ушкоджень у вигляді головних болей відчуває і зараз.
Уточнив, що на час нанесення йому ударів Осадчим інші обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_13 стояли осторонь і не втручалися.
Заподіяну злочином шкоду йому ніхто із обвинувачених не відшкодував. Заподіяна йому винними діями обвинувачених моральна шкода полягає у тому, що він змушений був лікуватися, півтора місяці не був на роботі. Вибачення у нього просили ОСОБА_18 та ОСОБА_13 .
У поліції йому повідомили, що його мобільний телефон, який пропав, знайшли у ОСОБА_14 .
Також повідомив суду, що перед тим як обвинувачені залишили місце злочину, ОСОБА_14 також наніс йому декілька ударів долонею.
Заявлені до обвинувачених позови про відшкодування моральної шкоди підтримує і просить задовольнити;
?Покази у судовому засіданні свідка ОСОБА_20 в тім, що в той день близько 8:00 години вечора додому прийшов її чоловік потерпілий у справі, одяг якого був забрудненим та у крові. Він повідомив їй, що його побили та забрали телефон і ланцюжок. Після цього вони викликали поліцію;
?Покази у судовому засіданні свідка ОСОБА_21 в тім, що восени 2016 року, точної дати він не пам`ятає, він був понятим на час проведення огляду ОСОБА_10 у Рокитнянському відділенні поліції, коли останній добровільно видав документи, мобільний телефон сенсорний чорного кольору, гроші та зняв із себе срібний ланцюжок. Після цього працівники поліції все оглянули, описали та склали протокол, який він особисто перечитав та підписав. При цьому також був присутній інший понятий ОСОБА_22 .
Уточнив, що перед проведенням огляду працівники поліції роз`яснювали йому його права;
?Протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 27.04.2016 (т.1, а.с. 86);
?Протокол огляду місця події від 27.04.2016 з відеозаписом на CD-R диску (т.1 а.с. 87-88);
?Висновок судово-медичної експертизи № 58Д від 24.06.2016 відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_7 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, яке являється легкою формою черепно-мозкової травми та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя більше 6 днів (т.1, а.с. 89-90);
?Висновок судової товарознавчої експертизи від 23.06.2017 № С-149, відповідно до якого вартість мобільного телефона марки «Lenovo A388N» станом на 27.04.2016 становить 567.00 грн. (т.1, а.с. 91);
?Постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 27.06.2017, відповідно до якої срібний ланцюжок 925 проби та мобільний телефон марки «Lenovo A388N» чорного кольору визнані речовими доказами у провадженні (т.1, а.с. 93-94);
?Розписка потерпілого ОСОБА_23 від 27.06.2017 про отримання ним на відповідальне зберігання речових доказів (т.1, а.с. 95);
?Протоколи проведення слідчого експерименту від 06.07.2016 за участю потерпілого ОСОБА_7 та від 27.06.2017 за участю підозрюваного ОСОБА_8 з відеозаписом на CD-R диску (т.1, а.с.96-100);
?Протоколи проведення слідчого експерименту від 27.06.2017 за участю підозрюваного ОСОБА_9 та від 27.06.2017 за участю підозрюваного ОСОБА_10 з відеозаписом на CD-R диску (т.1, а.с.101-105).
З огляду на визнані обвинуваченими та викладенні у обвинувальному акті обставини суд приходить до висновку, що у даному кримінальному провадженні знайшли своє підтвердження всі обставини, які підлягають доказуванню відповідно до положень ст. 91 КПК України і в тому числі щодо події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та винуватості обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, форми їх вини, мотиву і мети вчинення злочинів.
За викладеного суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованим їм злочинів є доведеною і таким чином їх дії кваліфіковані вірно, а саме ОСОБА_8 - за ч. 2 ст.125 КК України як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя, ОСОБА_9 - за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_10 - за ст.198 КК України як заздалегідь не обіцяне отримання та зберігання майна, завідомо отриманого злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим міри покарання за вчинений кожним з них зокрема злочин, суд виходить із вимог ст. 65 КК України і враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ними злочинів та їх суспільну небезпечність, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання винних обставини, особу винних, їх відношення до скоєного та конкретні обставини справи.
З огляду на зміст ч. 2 ст. 125 КК України та вимоги статті 12 цього Кодексу, вчинений обвинуваченим ОСОБА_8 злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
З огляду на зміст ч. 1 ст. 185, ст.198 КК України та вимоги статті 12 цього Кодексу, вчинені обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 злочини відносяться до злочинів середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання винних, суд відповідно до ст.66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання винних, судом відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості скоєних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та Строкачем злочинів, суспільну небезпечність останніх (злочинним діями обвинуваченого ОСОБА_8 заподіяна шкода здоровю потерпілого, а обвинуваченого ОСОБА_9 матеріальна шкода потерпілому), обставин їх вчинення, характеру діяння (умисні протиправні діяння), даних про особу винних (обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 раніше не судимі, на разі обвинувачений ОСОБА_8 у минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, обвинувачений ОСОБА_10 має непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість та на даний час відбуває реально покарання за вироком суду, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра обвинувачені не перебувають, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 негативно характеризується по місцю проживання, ОСОБА_9 - посередньо), пом`якшуючу покарання винних обставину та відсутність обтяжуючих їх покарання обставин, відношення до скоєного (усвідомлюють протиправність свого вчинку, розкаюються у скоєному), суд приходить до висновку, що необхідною та достатньою для їх виправлення та упередження скоєнню ними інших злочинів мірою покарання, яка має бути їм призначена за вчинені злочини, є щодо обвинуваченого ОСОБА_8 передбачене санкцією ч. 2 ст. 125 КК України покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, щодо обвинуваченого ОСОБА_9 передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК України покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, щодо обвинуваченого ОСОБА_10 передбачене санкцією ст.198 КК України покарання у вигляді трьох місяців арешту.
Зважаючи, що новий злочин ОСОБА_10 скоїв до ухвалення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 13.09.2016 попереднього вироку щодо його особи за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України (т.1, а.с. 161-167), за яким йому призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі і який набрав законної сили 29.12.2016, остаточне покарання ОСОБА_10 за даним вироком суд визначає за правилами ст.ст. 70 ч. 4, 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Визначене таким чином покарання обвинуваченим на переконання суду буде відповідати не тільки тяжкості вчинених ними злочинів, обставинам справи, але й особі винних, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження вчиненню ними нових злочинів.
Вирішуючи заявлені у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_7 до обвинувачених цивільні позови, суд виходить із наступного.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог статті 129 цього Кодексу за результатами розгляду позову суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як вбачається із показань у судовому засіданні обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , заявлені до них у провадженні потерпілим ОСОБА_7 позови про відшкодування заподіяної злочином шкоди вони визнають, що не суперечить вимогам ч. 5 ст. 128 КПК України та ст. 174 ЦПК України, оскільки не порушує прав та інтересів інших осіб. Звідси, заявлені до них потерпілим позови про стягнення заподіяної злочином моральної шкоди підлягають задоволенню.
Разом з тим, позовні вимоги потерпілого до обвинуваченого ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди не ґрунтуються на встановлених обставинах кримінального провадження та вимогах закону, а тому задоволенню не підлягають. При цьому суд виходить з того, що у провадженні не здобуто жодного доказу того, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_10 спричинили потерпілому моральну шкоду.
Речові докази срібний ланцюжок 925 проби та мобільний телефон марки «Lenovo A388N» чорного кольору, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили вважати повернутими їх власнику.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід щодо обвинувачених в рамках даного кримінального провадження не обирався.
22.06.2016 о 17:10 годині в рамках іншого кримінального провадження ОСОБА_10 органом досудового розслідування затриманий у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, а 24.06.2016 стосовно нього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На даний час ОСОБА_10 відбуває реально покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2016 щодо його особи за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, за яким йому призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі і який набрав законної сили 29.12.2016.
До набрання даним вироком законної сили ОСОБА_10 необхідно утримувати в Київському СІЗО № 13 Управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області.
Керуючись ст. ст. 127-129, 368-370, 373-374 КПК України, суд,-
ОСОБА_8 визнати винним за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.
ОСОБА_9 визнати винним за ч. 1 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді у вигляді 200 годин громадських робіт.
ОСОБА_10 визнати винним за ст.198 КК України та призначити покарання у вигляді трьох місяців арешту.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання у виді арешту, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням у виді позбавлення волі, призначеного за вироком Білоцерківського міськрайонного районного суду Київської області від 13.09.2016 у виді п`яти років позбавлення волі, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з 13.09.2016.
Відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати ОСОБА_10 строк перебування в установі попереднього ув`язнення, а саме з 22.06.2016 до дня набрання даним вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування заподіяної злочином шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код платника податків № НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування заподіяної злочином шкоди 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп..
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування заподіяної злочином шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код платника податків № НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування заподіяної злочином шкоди 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп..
У задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування заподіяної злочином шкоди відмовити.
Речові докази срібний ланцюжок 925 проби та мобільний телефон марки «Lenovo A388N» чорного кольору, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили вважати повернутими їх власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «___»_____________20___