АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/385/18 Справа № 178/1379/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 08 березня 2018 року про відмову в накладенні арешту майна по кримінальному провадженню №0000716,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000716 за ч. 1 ст. 246 КК України, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04, яка на підставі договору купівлі-продажу від 15 грудня 2014 року перебуває у власності ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що слідчий суддя у мотивувальній частині ухвали незаконно зазначив, що в матеріалах клопотання відсутні відомості щодо існування вже заявленого цивільного позову з чітко встановленими позовними вимогами до ОСОБА_7 , вимоги щодо наведення розміру позовних вимог стосуються клопотань цивільного позивача у кримінальному провадженні, як це зазначено у ч. 3 ст. 170 КПК України, тому висновки суду щодо порушення слідчим вимог ст. 171 КПК України є хибними.

Ухвалою слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 08 березня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000716 за ч. 1 ст. 246 КК України.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на те, що в матеріалах клопотання слідчого відсутні відомості щодо існування вже заявленого цивільного позову з чітко встановленими позовними вимогами до ОСОБА_7 , що є порушенням вимог ст. 171 КПК України. Також, до матеріалів клопотання не додано висновку експерта щодо оцінки квартири, на яку слідчий просить накласти арешт. В матеріалах наявний висновок комплексної судової інженерно-екологічної та економічної експертизи № 1518/1519 від 26 січня 2018 року, згідно якого встановлено розрахунок розміру шкоди, заподіяної лісу 114189,84 грн. Тому неможливо зробити висновок щодо співмірності вартості майна, яке належить арештувати, та розміру заявленої шкоди, як того вимагає ст. 170 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити її, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Як убачається з матеріалів, досудовим розслідуванням встановлено, що 26 жовтня 2017 року в лісосмузі поблизу смт. Аули Криничанського району Дніпропетровської області ОСОБА_7 здійснював незаконну порубку лісу.

За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000716 від 26 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого, передбаченого ч. 1 ст.246 КК України.

Слідчий СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про арешт майна по вищевказаному кримінальному провадженню. Згідно вказаного клопотання з метою забезпечення задоволення цивільного позову потерпілої сторони, слідчий просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04, яка на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: реєстр №2222 від 15 грудня 2014 року, перебуває у власності ОСОБА_7 .
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Відповідно до ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Колегією суддів встановлено, що до клопотання про арешт слідчим був долучений висновок комплексної судової інженерно-екологічної та економічної експертизи №1518/1519 від 26 січня 2018 року, згідно якого встановлено розрахунок розміру шкоди, заподіяної лісу 114189,84 грн. Втім, до матеріалів клопотання не додано висновку експерта щодо оцінки квартири, на яку слідчий просить накласти арешт. А отже, неможливо зробити висновок щодо співмірності вартості майна, на яке належить накласти арешт та розміру заявленої шкоди, як того вимагає ст. 170 КПК України. Крім того, в матеріалах клопотання слідчого відсутні відомості щодо існування вже заявленого цивільного позову з чітко встановленими позовними вимогами до ОСОБА_7 , що є порушенням вимог ст. 171 КПК України.
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, та не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 131, 170, 171, 176, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 08 березня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4