Пр. № 1-кс/336/276/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 березня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт нерухомого майна, яким є будівля, розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Авраменка, 2, яка належить українсько-естонському спільному підприємству «УКР Ест Мебель».

В обґрунтування клопотання зазначила, що 21 листопада 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000276 внесено відомості про досудове розслідування за ч. 4 ст. 190 КК України за фактом заволодінням належним потерпілому товариству з обмеженою відповідальністю «Ріелті-Сіті» майном шляхом зловживання довірою (шахрайства), вчиненого в особливо великих розмірах.

12 грудня 2017 року про підозру у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом шахрайства в особливо великих розмірах за ч. 4 ст. 190 КК України повідомлено ОСОБА_4 .

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_4 як засновник і директор товариства з обмеженою відповідальністю «Гвідон» 27 липня 2013 року незаконно продав за заниженою ціною цілісний майновий комплекс, розташований за вказаною адресою, чия вартість відповідно до висновку експертного дослідження на час здійснення правочину становила 10281000 грн. Частка товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті-Сіті», яке є власником 51 % акцій товариства з обмеженою відповідальністю «Гвідон», в праві власності на згадану нерухомість становить 5243310 грн.

У зв`язку з викладеним потерпілий - товариство з обмеженою відповідальністю «Ріелті-Сіті» - зазнало майнової шкоди на вказану суму.

Під час досудового розслідування потерпілим в справі - товариством з обмеженою відповідальністю «Ріелті-Сіті» пред`явлений цивільний позов до ОСОБА_4 ціною 5243210 грн.

Слідчий просить про накладення арешту на перелічене нерухоме майно з метою відшкодування майнової шкоди і забезпечення цивільного позову в кримінальному провадженні.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце вирішення клопотання слідчий, підозрюваний, представник потерпілого до суду не з`явилися, що в силу ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає вирішенню клопотання у їхню відсутність.

Вивчивши доводи клопотання, перевіривши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Як випливає із змісту ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, якщо арешт накладається з метою забезпечення відшкодування шкоди, слідчий суддя повинен враховувати, окрім правової підстави для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Вирішуючи клопотання не на користь особи, яка його ініціювала, слідчий суддя враховує ту обставину, що слідчим не доведено правову підставу для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а саме: наявність ризику приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження нерухомої речі, яка належить третій особі, що не є учасником кримінального провадження, на підставі правочину, чия правомірність презюмується.

Крім того суддя бере до уваги і необхідність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, і не може погодитися з обґрунтованістю підозри, повідомленої ОСОБА_4 , про наявність в його діях ознак саме шахрайства.

Само ж по собі намагання забезпечити таку мету застосування арешту, як відшкодування шкоди, у відсутність правової підстави для цього та передумов, передбачених ст. 173 КПК України, не є приводом для вжиття цього заходу забезпечення, яке в такому випадку було б пов`язано з посяганням на охоронювані права та інтереси власника майна, що, як зазначено, не має відношення до цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1