Справа № 520/2811/14-к
Провадження № 1-кс/520/343/14
УХВАЛА

18.03.2014 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юр`ївка, освіта вища, одруженого, не судимого, працює директором ПП СХП «Березино», депутат Тарутинської районної ради Одеської області 2010-2015 років скликання, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2, ст. 135 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

З клопотання слідчого вбачається, що 08 грудня 2012 року біля 19.55 год., ОСОБА_5 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, чим позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та відповідно реагувати на її зміну, керував технічно справним автомобілем «Mitsubishi-Pajero», р/н НОМЕР_1 , у темний час доби, здійснював рух по сухому ґрунтовому дорожньому покриттю вул. Дзержинського в смт. Тарутине Одеської області, на якій організований двосторонній однорядний рух у кожному напрямку, з боку спуску ОСОБА_7 в напрямку окраїни смт. Тарутине.

Наближаючись до розташованого праворуч будинку № 106 по вул. Дзержинського був неуважним, рух керованого автомобіля постійно не контролював, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну, та при виявленні небезпеки для руху у вигляді пішохода, якого він мав об`єктивну можливість виявити, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля не прийняв та здійснив наїзд передньою частиною свого автомобіля на пішохода ОСОБА_8 , що рухався уздовж правого краю проїзної частини в попутному йому напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , спричинено тілесні ушкодження, які спричинили його смерть на місці пригоди.

Крім того, 08 грудня 2012 року біля 19.55 год. у водія ОСОБА_5 , який перебував поруч з будинком АДРЕСА_1 , після скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі «Mitsubishi-Pajero», р/н НОМЕР_1 , не надав допомоги особі, яку він своїми діями поставив в безпечне для життя положення, та зник з місця вчиненого злочину.

14.03.2014 року прокурором Одеської області, старшим радником юстиції ОСОБА_9 було повідомлено про підозру ОСОБА_5 .

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, винним себе не визнав.

У судовому засіданні слідчий мотивував клопотання тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив тяжкий злочин, який спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, може зникнути та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів

Прокурор підтримав клопотання слідчого, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на його застосування до підозрюваного. Додав, що підозрюваний є депутатом сільської ради, а тому має вплив на потерпілих та свідків, більш того, зазначене кримінальне провадження має суспільний резонанс, оскільки потерпілі неодноразово зверталися зі скаргами та після зібрання достатньої кількості доказів ОСОБА_5 було пред`явлено підозру.

Підозрюваний ОСОБА_5 під час розгляду клопотання був ознайомлений з правами, винним себе не визнав, пояснивши, що приїжджає до слідчого на кожний виклик, не перешкоджає провадженню, а тому підстав для обрання йому запобіжного заходу у вигляді взяття під вартою немає.

Адвокат підозрюваного ОСОБА_6 у судовому засідання заперечував проти клопотання та вважав, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є занадто суровим, він не переховувався, не впливав на свідків, його вина не доказана та просив слідчого суддю відмовити у задоволенні запобіжного заходу.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують його доводи, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку адвоката, слідчого та прокурора, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Стаття 183 КПК України проголошує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, згідно ч.1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що слідчим у клопотанні про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 та прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця ДТП від 08.12.2012 та схемою до нього, згідно з якими встановлено: стан проїжджої частини та погодних умов на місці ДТП, слід волочіння пішохода ОСОБА_8 під днищем автомобіля;

- протоколом огляду місця події від 08.12.2012, згідно з яким встановлено, що на автомобілі «Mitsubishi Pajero», р/н НОМЕР_1 виявлено характерні для стану після ДТП деформацію передньої частини кузова та на днище виявлені плями бурого кольору схожі на кров та волосся темного кольору схожі на волосся людини;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.02.2013, яка показала, що 08.12.2012, приблизно 19.30 год. вона йшла до родички, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та рухалася по правої обочині вул. Дзержинського у напрямку спуску Антонова. Від її будинку до будинку родички пішки приблизно 5 хвилин. Під час її руху по дорозі вул. Дзержинського на цей час ні у попутному ні у зустрічному їй напрямку транспорт не рухався. Коли вона підходила до будинку АДРЕСА_3 на вулиці перед воротами будинку стоїть автомобіль типа «Джип» чорного кольору. На цей автомобіль вона звернула увагу, так як в нього були включені освітлювальні прилади: горіли «стопи» і «габаритні вогні», в цьому вона розбирається. Після цього, вона пішла до будинку АДРЕСА_4 , та приблизно через 20 хв., коли виходила, почула крик, та побачили ОСОБА_11 , яка знаходилась на вулиці біля свого чоловіка ОСОБА_8 , який лежав на дорозі з тілесними ушкодженнями.

- висновком судової автотехнічної експертизи № 10180 від 27.12.2012, згідно з яким на події, яка розглядається, автомобіль «Mitsubishi Pajero», р/н НОМЕР_1 , знаходився у технічно справному стані;

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 10179 від 27.12.2012, згідно з яким на автомобілі «Mitsubishi Pajero», р/н НОМЕР_1 мається загин нижньої кромки панелі під лівою фарою на висоті близько 63-67 см, у напрямку спереду-назад, з тріщинами лакофарбового покриття, утворення якого характерно для контактування з об`єктом, що не мають міцних твердих кромок і частин (у порівнянні з міцністю металу), утворення цього пошкодження можливо при контактуванні з частиною тіла чоловіка.

Так само автомобіль «Mitsubishi Pajero», р/н НОМЕР_1 у своїй передній нижній частині має сліди і пошкодження, характерні для контактування з об`єктом, що не мають міцних твердих крайок (у порівнянні з міцністю металу), утворення цих пошкоджень можливо при переїзді тіла людини.

- висновком судово-медичної експертизи № 194 від 02.01.2013 згідно з яким, ОСОБА_8 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди спричинено тілесні ушкодження, які спричинили його смерть на місці пригоди;

- висновком судово-медичної криміналістичної експертизи № 764 від 29.12.2012 згідно з яким на одягу та взутті ОСОБА_8 є ушкодження і протерті, утворенні при русі по слідо-утвореній поверхні в напрямку зліва направо.

- висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 994 від 26.12.2012 згідно з яким кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи О з ізогемагглютінінами анти-А і анти-В по системи АВО.

В трьох змивах, вилучених з днища автомобіля «Mitsubishi Pajero», р/н НОМЕР_1 виявлено кров людини групи О з ізогемагглютінінами анти-А і анти-В системи АВО, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_8 .

Об`єкти № 1 - 10, є волоссям людини, відбуваються з голови і подібні з зразками волосся з голови потерпілого ОСОБА_8 за основними морфологічними ознаками. Дані серологічного дослідження, тобто виявлення антигену Н у волоссі (об`єкт № 10) з автомобіля і у волоссі зразках (об`єкт № 14) з голови потерпілого, так само не виключає походження волосся від потерпілого ОСОБА_8

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 108 від 17.06.2013 згідно з яким тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_8 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.12.2012, слід вважати несумісними з життям;

- висновком комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи № 107 від 21.08.2013 згідно з яким враховуючи характер, локалізацію і висоту розташування ушкоджень, можна сказати, що в момент первинного контактування з автомобілем «Mitsubishi Pajero», р/н НОМЕР_1 ОСОБА_8 перебував у вертикальному положенні і був звернений задньою поверхнею тіла до транспортного засобу, на що вказує: обширний крововилив в м`які тканини тазу і спини з утворенням гематом і кишені; розриви симфізу і передніх зв`язок крижово-клубового зчленування зліва і справа; перелом 2-го грудного хребця і множинні розриви зв`язкового апарату хребта внаслідок переразгибання. Зазначений висновок підтверджується виявленням на автомобілі загину нижньої кромки панелі під лівою фарою на висоті близько 63-67 см, у напрямку спереду-назад, з тріщинами лако-фарбового покриття, утворення якого характерно для контактування з об`єктом, що не мають міцних твердих кромок і частин (у порівнянні з міцністю металу), утворення цього пошкодження можливо при контактуванні з частиною тіла чоловіка.

- слідчим експериментом від 04.11.2013, під час якого, була встановлена видимість проїжджої частини та пішохода у ближньому освітленні передніх освітлюваних приборів (передніх фар) автомобілю «Mitsubishi Pajero», р/н НОМЕР_1 ;

- висновком судової автотехнічної експертизи № 6165 від 11.11.2013 за обставинами ДТП, згідно з яким, водій автомобілю «Mitsubishi Pajero», р/н НОМЕР_1 в момент виникнення небезпеки для рух належним виконанням вимог п. 12.3 «Правил дорожнього руху» мав технічну можливість запобігти наїзд на пішохода. З технічної точки зору, дії водія, невідповідні вимогам п. 12.3 «Правил дорожнього руху», знаходяться в причинному зв`язку з фактом наїзду автомобіля на пішохода;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , яки пояснили, що перед тим, як надати дозвіл на огляд автомобіля, ОСОБА_5 та його знайомий ОСОБА_17 витирали кермо автомобіля «Mitsubishi Pajero», р/н НОМЕР_1 .

Слідчий суддя вважає, що слідчим доведено ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, оскільки як встановлено слідством та підтверджено матеріалами кримінального провадження, після скоєння ДТП водій ОСОБА_5 з місця ДТП зник, що безперечно свідчить про ризик, що у майбутньому, з метою уникнення відповідальності, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового слідства та суду.
В той же час, слідчий суддя, вважає, що слідчим та прокурором не доведено ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків. Слідчий суддя критично відноситься до посилань прокурора, що оскільки підозрюваний є депутатом сільської ради, а тому має вплив на потерпілих та свідків, при цьому не обґрунтував, яким саме чином підозрюваний може впливати на потерпілих та свідків, будь-яких допустимих доказів прокурором та слідчим надано не було.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оцінюючи у сукупності всі обставини при обранні запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до переконання, що до підозрюваного ОСОБА_5 може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, який, в даному випадку, є занадто суворим.

Підозрюваний ОСОБА_5 хоча і вчинив тяжке кримінальне правопорушення, однак за час досудового слідства, а саме з грудня 2012 року, кожного разу прибував на виклики слідчого, не намагався перешкодити кримінальному провадженню, позитивно характеризується, а також той факт, що ОСОБА_5 раніше не судимий, є депутатом Тарутинської районної ради Одеської області 2010-2015 років скликання, має постійне місце роботи, одружений, має сина, який є студентом та знаходиться на його утриманні, також на його утриманні знаходиться мати пенсіонер.

Виходячи з приписів ч.1 ст. 183 КПК України, яка передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, слідчий суддя вважає, що в даному випадку є підстави для застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 195, 196, 197, 198, 205, 369 ч.2, 370, 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ВР ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю та заборонити йому залишати будинок, в якому він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21.00 години до 06.00 години.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з 16.45 години 18.03.2014 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію о 16.45 годині 17 травня 2014 року.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до старшого слідчого в ОВС ВР ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 та носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відмова від носіння електронного засобу контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного при обранні запобіжного заходу.

Виконання ухвали доручити старшому слідчому в ОВС ВР ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 та відповідному органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвала підлягає негайному виконання після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1