У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором, відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Липча, Хустського району, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні одного неповнолітнього сина та сина - інваліда з дитинства, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України
про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
В С Т А Н О В И В:
З клопотання та матеріалів кримінального провадження вбачається, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, №0000187, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 вересня 2017 року.

Згідно клопотання, 06 вересня 2017 року, біля 08 години 50 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем марки "IVECO» моделі «MH190» реєстраційний номерний знак Словацької Республіки НОМЕР_1 , здійснюючи маневр виїзду на головну дорогу позамежними населеного пункту між с.Липча та с.Іза, Хустського району, діючи в супереч вимогам п.п. 10.1, 10.2 та 16.3 Правил дорожнього руку України, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Пежо 407», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який в цей момент рухався по головній дорозі в напрямку села Іза, Хустського району. Внаслідок вказаної ДТП: пасажир автомобіля марки «Пежо 407», ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи за № 112 від 04.10.2017 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: багатоуламкового перелому склепіння черепу та основи черепу; прямих за своїм характером переломом ребер 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12 зліва по передньо-ключичній лінії з пошкодженням плеври та крововиливами в навколишні м`які тканини; розриву лівої легені та селезінки; гемо пневмотораксу зліва та забійної рани лівої половини обличчя. Дані тілесні ушкодження, згідно пункту 2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р., кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті. Водій автомобіля марки «Пежо 407», ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи за № 549 від 21.09.2017 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: ушитої рани в ділянці проекції лівої акулової кістки, нижньої губи по серединній лінії; лівого колінного суглобу по передній поверхні; верхній третині лівої гомілки по передній поверхні; поєднаної травми: ЗЧМТ з переломом кісток лицевого черепу (носа, лобних пазух, гайморових пазух); забій лобних долей та головного мозку; травматичний шок; субдуральна гематома справа; забійно-рвана рана обличчя, нижньої губи та лівої гомілки. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, що діяли по механізму удару під час ДТП, є небезпечними для життя і по цій ознаці згідно пункту 2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 рокуйого слід кваліфікувати як тяжке тілесне ушкодження. Пасажирка автомобіля марки «Пежо 407», ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи за № 548 від 21.09.2017 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді: ушитої рани в ділянках тилу лівої кисті, середній третині лівого плеча по внутрішній поверхні, середньої третини правої гомілки по передньо-внутрішній поверхні; садна середньої третини лівого плеча по зовнішній поверхні; закритого уламкового перелому лівого стегна у нижній третині із зміщенням; закритого перелому 2-3-4 ребер зліва. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, що діяли по механізму удару під час ДТП, потягли за собою розлад здоров`я більше 21 дня і по цій ознаці згідно пункту 2.2.2«Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року їх слід кваліфікувати як тілесне ушкодження середньої тяжкості. Невиконання водієм ОСОБА_6 вказаних вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме: смертю пасажира ОСОБА_8 , отриманням водієм ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, а пасажиркою ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого, заподіяли тяжке тілесне ушкодження та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Як вбачається з клопотання та доданих матеріалів, 11 жовтня 2017 року громадянину ОСОБА_6 у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України. Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду може виїхати за межі України чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадження, скоїв тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, а тому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим слідчий просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні встановлено, що клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з матеріалами клопотання, вручено підозрюваному 11.10.2017 року о 10 год. 20 хв.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив таке задовольнити, враховуючи те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, яке відноситься до категорії тяжких та за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 8 років, наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду може виїхати за межі України чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на потерпілих та свідка у цьому кримінальному провадженні, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам. Крім того, зважаючи на те, що в травні 2017 року ОСОБА_6 вчинив аналогічний злочин, і на даний час кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України перебуває на розгляді у Хустському районному суді, тому вважає, що наявний ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечив. Зазначив, що не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Просив суд врахувати наявність у нього на утриманні неповнолітнього сина та сина - інваліда з дитинства та застосувати до нього більш м"який запобіжний захід, не пов"язаний з триманням під вартою.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 просив у задоволенні клопотання відмовити. Зазначив, що клопотання слідчого є безпідставним та необгрунтованим. Зазначив, що його підзахисний не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідка у цьому ж кримінальному провадженні та просив суд обрати відносно ОСОБА_6 більш м"який запобіжний захід, не пов"язаний з триманням під вартою, а саме - домашній арешт. Просив суд прийняти до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина та сина - інваліда з дитинства.
Заслухавши думку прокурора, який підтримав внесене клопотання, пояснення слідчого про обставини справи, пояснення ОСОБА_6 та його захисника, дослідивши матеріали клопотання , слідчий суддя приходить до наступного.
Клопотання слідчого мотивоване тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, яке відноситься до категорії тяжких та за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 8 років, наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду може виїхати за межі України чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, який відноситься до категорії тяжких та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 8 років.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує відомості, які характеризують особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина та сина - інваліда з дитинства, постійного місця роботи немає.
Також суд, враховує ту обставину, що на розгляді Хустського районного суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, що вбачається з пояснень прокурора та не запереується учасниками судового розгляду, а також підтверджується довідкою УІАЗ ГУНП України в Закарпатській області.
Під час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 слідчий суддя враховує вимоги ст. ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, а також положення викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі Лабита проти Італії від 06.04.2000 року, згідно якого тримання підозрюваного під вартою на початку розслідування може бути обгрунтовано лише показаннями свідків, а також рішення Європейського суду з прав людини у справі Фераро- Бараво проти Італії від 14.03.1984 року, в якому зазначено що затримання і тримання особи під вартою, безумовно, допустимі не тільки у випадках доведеності факту вчинення злочину і його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого служить тримання під вартою.
Слідчий суддя також зважає на те, що під час досудового розслідування важливим також є захист потерпілих та свідків, що слугує забезпеченню належного відправлення правосуддя шляхом отримання показань свідків без будь-яких перешкод.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі А.І. проти Франції від 23.09.1998 року зазначено, що ризики, в тому числі тиск на свідків, безумовно пов"язані з особою та випливали із його поведінки в процесі розслідування, що виправдовує тримання її під вартою на ранніх стадіях процесу.
Зазначені обставини в своїй сукупності, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, та може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, слідчий суддя вважає, що матеріали внесеного клопотання містять достатньо обставин, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що внесене слідчим клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам закону та підлягає до задоволення.
При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених цим Кодексом, становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 32000,00 ( тридцять дві тисячі грн. 00 коп.) грн., оскільки, на думку слідчого судді саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави, на ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;з метою уникнення будь-якого тиску на свідків спілкуватися з останніми лише з дозволу слідчого, прокурора та суду; не відвідувати місце роботи без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Також роз`яснити ОСОБА_6 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Липча, Хустського району, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні одного неповнолітнього сина та сина - інваліда з дитинства, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали про тримання під вартою до 09 грудня 2017 року включно.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених цим Кодексом, - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 32000,00 ( тридцять дві тисячі грн. 00 коп.) грн.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_6 покласти наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_6 що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів.
Слідчий суддя ОСОБА_1