Справа № 559/1074/17
Номер провадження 1-кс/559/610/2017
УХВАЛА
"08" вересня 2017 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

розглянувши клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду від 17.05.2017 року по справі №559/1074/17, -

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Дубенського міськрайонного суду звернувся представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 із клопотанням про скасування арешту майна, обґрунтовуючи його наступними доводами, ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 17.05.2017 задоволено клопотання прокурора Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000568 від 13 травня 2017 КК України за попередньою кваліфікацією cm. 198 КК України та накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено під час проведення огляду 13 травня 2017 року, а саме: автомобіль білого кольору марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 ; - сім поліетиленових пакетів та дві скляні банки об`ємом 0,5 л. в яких знаходилось намисто з каміння жовтого кольору схожого на бурштин.

Вважає, що прокурором, який подав відповідне клопотання свідомо перекручено обставини, на підставі яких обґрунтовано необхідність накладення арешту на транспортний засіб, та інше майно.

Оскільки станом на сьогоднішній день очевидною є відсутність будь-якої потреби в позбавленні власника арештованого майна правомочностей власності , то права ОСОБА_4 підлягають судовому захисту враховуючи нижчезазначене.

Всупереч вимогам cm, cm. 92, 91 КПК України - стороною обвинувачення не доведено сам факт походження арештовуваного майна «одержанням злочинним шляхом».

Як станом на день постановления Ухвали про накладення арешту на майно, так і на сьогоднішній день відсутні жодні навіть не докази, а хоча б просто відомості про факт вчинення будь-якого злочину, у результаті якого зазначене в Ухвалі про арешт майна «одержана злочинним шляхом». Це підтверджується відсутністю жодних відомостей щодо дати, місця, способу, - зрештою - і особи, яка б вчинила якесь конкретне визначене Кримінальним кодексом України діяння, яке має юридично визначену кваліфікацію, що відповідає диспозиції будь-якої статті Особливої частини КК - внаслідок вчинення якого - вилучена працівниками поліції майно набуло статусу «одержаної злочинним шляхом».

Оскільки ОСОБА_4 не є ні підозрюваним у вищезазначеному кримінальному правопорушенні, передбаченому cт. 198 КК України, (тобто особою якій у порядку, передбаченому cт.cт. 276 - 279 КПК. повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), ні обвинуваченим (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому cm. 291 КПК) і тим більше особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, то зазначені обставини виключають можливість подальшого утримання майна , яке протиправно (можливо помилково ) вилучено, працівниками поліції.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, на думку адвоката ОСОБА_5 він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. Саме такою є правова позиція ВССУ , висловлена в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року. Зокрема суд касаційної інстанції наголошує на тому, що «навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру».

В мотивувальній частині вищезазначеної Ухвали про арешт майна, як вважає адвокат ОСОБА_5 , зазначена подана прокурором неправдива інформація з приводу того, що ОСОБА_4 був зупинений працівниками патрульної поліції, в зв`язку з порушенням правил дорожнього руху, а також про те, що обшук його автомобіля проводився «за письмовим дозволом водія вказаного автомобіля ОСОБА_4 ». Про відсутність факту порушення Ружинським правил дорожнього руху безапеляційно свідчить відсутність відповідного протоколу (постанови), якими фіксується вчинення особою адмінправопорушення. Ніякої письмової згоди як на «поверхневий огляд», так і на обшук свого автомобіля ОСОБА_4 працівникам поліції не давав, а проведення таких дій є порушенням вимог чинного КПК України.

Оскільки здобуті з порушенням вимог Закону докази є недопустимими, то відповідно до ч.2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний три прийнятті процесуальних рішень, а також не може бути використано «як доказ факту придбання та зберігання майна завідомо одержаного злочинним шляхом», як зазначено в мотивувальній частині Ухвали про накладення арешту на майно. Таким чином, вилучене у ОСОБА_4 майно, на думку адвоката ОСОБА_5 , є недопустимим доказом, так як цей доказ отриманий в порушення вимог КПК України, а саме внаслідок істотного порушення прав та свобод людини відповідно до положень спи 87 КПК України.

З врахуванням вищезазначеного, на думку адвоката ОСОБА_5 очевидною є наявністю підстав для скасування арешту на майно накладене ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду від 17.05.2017 року..

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримав.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.
Слідчий суддя, проаналізувавши матеріали клопотання, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що в провадженні Дубенського ВП знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000568 за правовою кваліфікацією ст.198 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду від 17.05.2017 року накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено під час проведення огляду 13 травня 2017 року, а саме на:

«- автомобіль білого кольору марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 ;

- сім поліетиленових пакетів та дві скляні банки об`ємом 0,5 л. в яких знаходилось намисто з каміння жовтого кольору схожого на бурштин, яке перевозив у своєму автомобілі ОСОБА_4

до прийняття кінцевого рішення по кримінальному провадженні з метою збереження речових доказів.

Вищевказане майно зберігати в Дубенському ВП ГУНП України в Рівненській області, що за адресою вул.Пекарська, 10, м.Дубно, Рівненська область до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні № 0000568.»

Згідно положень ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
За змістом ч. 2, ч. 3 вказаної норми закону арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню (ч. 4 ст. 170 КПК України).
У відповідності до ч. 2 ст. 174 арешт майна може бути скасований повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі вимог ч. 5ст. 9 КПК України, суд враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Європейський суд з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» та в справі «Фрізен проти Росії» зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» Європейським судом з прав людини встановлено, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
Зі змісту ухвали слідчого судді від 17.05.2017 року вбачається, що підставою накладення арешту стала потреба в його збереженні як речового доказу у кримінальному провадженні.
На день розгляду клопотання досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000568від 13 травня 2017 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України триває, однак прокурором не доведено обґрунтованість в подальшому арешті транспортного засобу.
До матеріалів клопотання долучено копію технічного паспорту, згідно якого, ОСОБА_4 має право користуватися автомобілем.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що відпала потреба у арешті транспортного засобу, а тому суд вважає за необхідне скасувати арешт накладений ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 17.05.2017 року в частині арешту транспортного засобу, а саме автомобіля білого кольору марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду від 17.05.2017 року по справі №559/1074/17 про скасування арешту майна - задовольнити частково.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду від 17.05.2017 року по справі №559/1074/17 (кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000568від 13 травня 2017) в частині накладення арешту наавтомобіль білого кольору марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 .

В іншій частині арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Дубенського міськрайонного суду від 17.05.2017 року по справі №559/1074/17 (кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000568від 13 травня 2017) - залишити без змін.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів після її проголошення до Апеляційного суду Рівненської області.

Слідчий суддя: