Справа № 645/4139/17
Провадження № 1-кс/645/876/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 року слідчий суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , представника потерпілого ОСОБА_3 , секретар судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0002428 від 15 вересня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області ОСОБА_2 , звернувся до суду з клопотанням, яким просив накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3101).

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що 14.09.2017 року до СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_6 , та її адвоката ОСОБА_3 про те, що в квітні 2017 року невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа її квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході проведення досудового розслідування допитана в якості потерпілої ОСОБА_6 повідомила, що в листопаді 2016 року вона познайомилась з чоловіком, який представився як ОСОБА_7 . Між потерпілою та ОСОБА_7 склалися доброзичливі відносини, останній подарував ОСОБА_6 мобільний телефон, на який згодом зателефонував раніше невідомий їй чоловік, який представився директором житлово-експлуатаційної дільниці на ім`я ОСОБА_8 . Вказана особа під приводом відновлення втрачених документів на квартиру, що належить ОСОБА_6 , привезла її до нотаріуса, де ОСОБА_6 підписала документи, не розуміючи їх суті, так як вона є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню.

Через деякий час до поштової скриньки ОСОБА_6 стали приходити квитанції з розрахунку комунальних платежів на прізвище ОСОБА_9 . Звернувшись до ОСОБА_10 з цього приводу, останній повідомив, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 вже належить іншій особі.

З 06.07.2017 року ОСОБА_6 знаходиться на лікуванні в ХОКПЛ №3 в зв`язку з загостренням хвороби.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу №64 від 31.01.2017 року перейшла у власність ОСОБА_11 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_1 . Державний реєстратор: приватний нотаріус ОСОБА_12 .

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 за договором дарування №245 від 12.04.2017 року перейшла у власність ОСОБА_13 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 . Державний реєстратор: приватний нотаріус ОСОБА_14 .

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу №985 від 12.04.2017 року перейшла у власність ОСОБА_15 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_3 . Державний реєстратор: приватний нотаріус ОСОБА_16 .

Вилучене в ході тимчасового доступу до речей і документів у приватного нотаріуса ОСОБА_12 свідоцтво про право приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , видане 22.11.1996 Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду на ім`я ОСОБА_13 .

Допитані в якості свідків мешканці будинку по пр-ту Московському ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 повідомили, що в квартирі АДРЕСА_2 на протязі останніх 40 років проживала сім`я ОСОБА_20 , в отому числі і ОСОБА_6 . На початку 90-х років ОСОБА_20 олена виїхали мешкати до м. Москви РФ, а ОСОБА_21 стала мешкати за вищевказаною адресою одна.

У телефонному режимі ОСОБА_22 пояснила, що у 90-х роках її батьки та сестра приватизували квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , усі документи про право власності на квартиру зберігалися у сестри. Крім того, на представленому фотознімку копії паспорта на ім`я ОСОБА_13 свідки зазначену на фотознімку особу не впізнали та повідомили, що дана особа ніколи не мешкала за вказаною адресою.

Слідчий вказував, що за такою обставиною є обґрунтовані підстави вважати, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є предметом шахрайських дій з боку невстановлених на даний час осіб.

З метою забезпечення недопущення подальшого продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 та зміни власника майна, яке набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення до моменту закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, необхідно накласти арешт на вищевказану квартиру, оскільки незважаючи на те, що вона перебуває у власності добросовісного набувача, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, необхідна з метою забезпечення збереження її як речового доказу.

В судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання посилаючись на обставини, викладені вище.

Представник потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначав, що також вважає, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 стала предметом шахрайських дій з боку невстановлених осіб, в обґрунтування чого надав суду квитанцію КП «Харківводоканал» з оплати послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_3 за вересень 2017 року, відповідно якої особовий рахунок абонента № НОМЕР_4 відкритий на ОСОБА_23 , який є батьком потерпілої ОСОБА_6 .

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна.

Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.

Суддя, вислухавши прокурора, представника потерпілої, вивчивши матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого воно подається, приходить до наступного.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до п. 1, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, крім іншого, повинні бути зазначені підстава і мета накладення арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчим суддею встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.11.1994 року, реєстраційний № НОМЕР_5 , Харківський міський центр приватизації державного житлового фонду посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_24 та ОСОБА_6 Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Крім того, згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.11.1996 року, реєстраційний № НОМЕР_6 , Харківський міський центр приватизації державного житлового фонду посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_13 Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно з ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції від 09.04.1994 року, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку а бо з частковою доплатою один раз.

Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, а тому з метою забезпечення збереження речового доказу, а також запобігання можливості відчуження нерухомого майна, вважає за доцільне накласти арешт на квартиру АДРЕСА_4 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_15 , яка є предметом кримінального правопорушення, може містити відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, шляхом заборони її відчуження у будь-який спосіб.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 170-173, 309, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0002428 від 15 вересня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3101), яка на теперішній час належить на праві приватної власності ОСОБА_15 , шляхом заборони її відчуження у будь-який спосіб.

Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1