АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/138/18 Справа № 192/1374/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . про звільнення від відбування покарання на підставі амністії,
за участю учасників провадження:

засудженого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України « Про амністію у 2016 році».
Суд обґрунтовуючи своє рішення зазначив, що засуджений ОСОБА_6 має дві судимості за умисні тяжкі злочини та відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», відсутні підстави для задоволення клопотання засудженого.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
На думку засудженого, суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 1997 року за ч. 2 ст. 140, ч.3 ст. 142, ст. 42,43 КК України (в редакції 1960 року), за яким його було засуджено до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна та необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».
Вислухавши суддю - доповідача, доводи засудженого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу , думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

Відповідно п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

З матеріалів провадження вбачається що засуджений ОСОБА_6 засуджений вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2010 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 75 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців. Постановою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2012 року засудженого направлено в місця позбавлення для відбування покарання.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 1997 року за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 142, ст.ст. 42, 43 КК України ( в редакції 1960 р.) до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2005 року, засудженого звільнено умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк 5 місяців 18 днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений двічі був засуджений за тяжкі злочини, тому суд першої інстанції вірно зазначив п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги про необґрунтоване врахування при вирішенні питання щодо застосування ЗУ « Про амністію у 2016 році» наявність у засудженого вироку Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 квітня 1997 року , оскільки вказана судимість непогашена у встановленому законом порядку, тому суд першої інстанції обґрунтовано зазначив у судовому рішенні про наявність у засудженого ОСОБА_6 двох судимостей за тяжкі злочини, що виключає застосування вимог Закону України « Про амністію у 2016 році».

З урахуванням наведеного та за відсутністю істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не убачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 539 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання на підставі амністії, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, засудженим, який знаходиться під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді Апеляційного суду:
---------------------- --------------------- ---------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4