Справа № 558/589/17
номер провадження 1-кп/558/12/18

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2018 року смт. Демидівка
Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000183, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб не має, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження: державний обвинувач ОСОБА_4 , потерпіла (цивільний позивач) ОСОБА_5 , представник потерпілої (цивільного позивача) адвокат ОСОБА_6 , обвинувачений (цивільний відповідач) ОСОБА_3 , захисник (представник цивільного відповідача) адвокат ОСОБА_7 , суд -

в с т а н о в и в:
10 листопада 2017 року, приблизно о 19 годині 15 хвилин, коли ОСОБА_3 перебував на подвір`ї господарства за місцем проживання ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , під час спілкування з нею, на грунті раптово виниклих особистих стосунків, у нього виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останній.

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, з метою заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_5 , підійшов до неї та умисно наніс один удар долонею правої руки в обличчя, в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді крововиливів навколо очей, спинці носа і перенісся, припухлості спинки носа і перенісся, перелому кісток носа, які відповідно до висновку експерта № 317 від 13 листопада 2017 року мають ознаки легких з короткочасним розладом здоров`я (п. 2.3.1а. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затв. Наказом №6 Мінітерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року).

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Зазначену кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає вірною.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 зазначав про те, що свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнає частково, однак повністю визнав факт нанесення удару потерпілій та пояснив, що не бажав заподіяти потерпілій легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення 22945,17 гривень майнової шкоди, 50000,00 гривень моральної шкоди та 7500,00 гривень витрат на надання правничої допомоги не визнав у повному обсязі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 дав показання про те, що протягом останніх двох років він зустрічався з ОСОБА_5 , у них були близькі відносини. В той день, 10 листопада 2017 року, він повернувся з м. Санкт-Петербург, де був на заробітках, та близько 18 години 30 хвилин, з подарунками приїхав додому до потерпілої. Він зайшов у будинок, на зустріч йому вийшла мати ОСОБА_5 та, побачивши його, сказала потерпілій, що він прийшов. ОСОБА_5 вийшла до нього у прихожу кімнату, він їй дав квіти та подарунки і хотів її поцілувати, але потерпіла відмовилася брати квіти та відвернулася від нього. Він сказав ОСОБА_5 , що бачить, що є небажаним гостем, а тому вийшов з будинку. ОСОБА_5 вийшла за ним і на подвір`ї біля будинку вони розмовляли хвилин п`ятнадцять. В кінці розмови він долонею правої руки вдарив ОСОБА_5 у ліву щоку, після чого розвернувся та пішов до свого автомобіля, яким поїхав додому. Не бачив, що було з потерпілою після того, як наніс їй удар рукою в обличчя.

Потерпілій ОСОБА_5 наніс удар в обличчя, оскільки для нього було образливим те, що він приїхав до неї з квітами та подарунками, каблучкою та хотів зробити пропозицію одружитися, а вона повідомила, що не хоче більше підтримувати з ним будь-яких відносин. Крім того, після розірвання шлюбу з своїм чоловіком, потерпіла ОСОБА_5 сама підійшла до нього, дала номер свого телефону та вони почали зустрічатися.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 не визнає в повному обсязі, оскільки вважає, що потерпіла своїми діями його образила та йому також було завдано моральну шкоду.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 дала показання про те, що 10 листопада 2017 року вона була вдома, гралася з дитиною. В будинку також були її батьки. Мама була на кухні та її погукала. Коли вона вийшла у прихожу кімнату їх будинку, то побачила, що там був ОСОБА_3 . Він давав їй квіти, а потім вийшов її син та ОСОБА_3 подарував йому машинку. Вона сказала ОСОБА_3 про те, що не бажає більше з ним зустрічатися. Після цього він вийшов з будинку, а вона пішла за ним. На подвір`ї, біля будинку вона з ОСОБА_3 розмовляла приблизно 20 хвилин. Під час їх розмови, вона сказала, що їй набридли їх відносини, коли йому все не подобається те, що вона грається з дитиною, те, що пече торти. ОСОБА_3 правою рукою наніс їй один різкий удар в ліву частину обличчя та відразу розвернувся і пішов. Від нанесеного удару вона похилилася на борт автомобіля, біля якого стояла, обперлася на автомобіль, але не впала. В неї на обличчі та одязі було багато крові. Вона відразу пішла в будинок та на порозі зустріла тата, якому сказала, що ОСОБА_3 її вдарив. Після цього, її тато побіг за ОСОБА_3 , але його вже біля їх господарства не було. Коли тато зайшов у будинок, то подзвонив у поліцію. Вона вмилася та через хвилин десять тато завіз її в лікарню, а після цього вони поїхали в поліцію, де вона написала заяву про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

Від нанесеного удару в неї були синці під очима, обличчя було припухлим, вона постійно відчувала головокружіння та головні болі. У зв`язку з нанесенням їй тілесних ушоджень вона змушена була їхати на медичне обстеження в м. Рівне. Їй було рекомендовано провести ринопластику носа. Вона не могла спілкуватися з своєю дитиною, знайомими, не приймала замовлення на виготовлення тортів. ОСОБА_3 навіть не вибачився за вчинене. У зв`язку з цим, нею були понесені матеріальні витрати в розмірі 22945,17 гривень та їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 50000,00 гривень. Крім того, нею були понесені витрати на надання правничої допомоги в розмірі 7500,00 гривень. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, просить її позовні вимоги задовільнити.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожен окремо, своїми показаннями підтвердили показання потерпілої ОСОБА_5 , давши аналогічні показання. Свідки також повідомили, що не бачили, як саме наносив удар їхній дочці обвинувачений, але бачили, коли він прийшов 10 листопада 2017 року в їх будинок, бачили, що розмовляв з дочкою, а також те, що після розмови з обвинуваченим обличчя їх дочки було закривавлене, а пізніше на обличчі були синці. З слів дочки знають, що її вдарив ОСОБА_3 .

Показання обвинуваченого, потерпілої, свідків щодо місця вчинення злочину та обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 також підтверджуються протоколом огляду місця події від 11 листопада 2017 року з фототаблицею до нього (а.п. 42-46), протоколами проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_5 від 11 листопада 2017 року та обвинуваченим ОСОБА_3 від 17 листопада 2017 року з фототаблицями до них (а.п. 51-52, 81-82).

Відповідно до висновку експерта № 317 від 13 листопада 2017 року (а.п. 50) у гр. ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів навколо очей, спинці носа і перенісся, припухлості спинки носа і перенісся, перелому кісток носа. Вказані тілесні ушкодження є результатом дії тупого предмета, могли виникнути від удару рукою 10 листопада 2017 року і згідно п. 2.3.1а. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затв. Наказом №6 Мінітерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року, мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Ушкодження могли утворитися від одноразової травматичної дії, не є характерними для самовільного падіння на тверду поверхню чи виступаючий предмет.

Як встановлено з висновку експерта № 319 від 16 листопада 2017 року (а.п. 54, 55) тілесні ушкодження, що були виявлені у ОСОБА_5 могли бути спричинені за обставин, на які вона вказала у ході слідчого експерименту 11 листопада 2017 року.

Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують показання обвинуваченого та потерпілої, свідків, є такими, що зібрані у відповідності до вимог діючого кримінального процесуального законодавства.

Сумнівів у достовірності таких доказів сторони судового провадження, потерпіла та її представник не висловлювали та не заявляли клопотань про виключення їх з числа доказів.

За таких обставин, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 125 КК України, доведена дослідженими доказами у кримінальному провадженні.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його активне сприяння у розкриттю злочину.

Так, в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 після конфлікту з потерпілою не вчиняв будь-яких дій для досягнення примирення з потерпілою, не вибачився за вчинене, не намагався усунути негативні наслідки вчинених дій, відшкодувати шкоду.

Вказані дії обвинуваченого, на думку суду, не свідчать про його щире каяття.

Разом з тим, прибуття на виклик слідчого та суду, свідчить про добросовісне ставлення та виконання ОСОБА_3 його обов`язку, як підозрюваного чи обвинуваченого, прибувати на виклики до слідчого та суду, а отже і про сприяння у з`ясуванні всіх обставин кримінального провадження (розкриттю злочину).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер, тяжкість (згідно статті 12 КК України злочин є невеликої тяжкості), ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину; обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання; те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався (а.п. 67), стан його здоров`я (а.п. 62); дані про особу винного, який по місцю проживання характеризується з позитивної сторони (а.п. 66), не працює, але є працездатним, отримує дохід від виконання робіт по найму (з його слів); думку потерпілої щодо виду та міри покарання і приходить до висновку про призначення покарання необхідного, достатнього для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, у межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт на максимально визначений санкцією вказаної статті строк, що буде відповідати тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого.

При призначенні покарання суд враховує також висновок Демидівського районного сектору з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (а.п. 143-146), відповідно до якого встановлено, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та він не становить високої небезпеки для суспільства, у т.ч. окремих осіб.

Посилання та вимоги потерпілої ОСОБА_5 на необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді шести місяців арешту, не є достатньо обгрунтованими.

Так, в силу вимог ч.ч. 2, 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Та обставина, що обвинувачений ОСОБА_3 , як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і його судового розгляду, визнав свою винуватість у заподіянні тілесних ушкодження (нанесенні удару потерпілій за його словами), давав послідовні та визнавальні показання про обставини вчинення злочину (які не суперечать показанням самої потерпілої), істотно знижують його суспільну небезпечність та дають можливість суду призначити покарання у виді громадських робіт на максимально визначений Законом строк.

Дослідженими доказами встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 щодо нанесення удару потерпілій ОСОБА_5 , перебувають у причинному зв`язку з заподіянням останній легких тілесних ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та понесеними витратами на її лікування, медичне обстеження, проїзд до лікувальних закладів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 в частині відшкодування майнової шкоди, суд приходить до висновку про часткове задоволення таких позовних вимог та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 2945,11 гривень завданої майнової шкоди, з яких: 599,96 гривень, 500,06 гривень, 549,99 гривень - витрати на придбання бензину для поїздки до лікувальних закладів м. Рівне, 970,00 гривень витрати на медичне обстеження (МРТ), 277,25 гривень та 47,85 гривень витрати на придбання ліків (а.п. 173, 175).

Понесення потерпілою таких витрат підтверджено належними та допустимими доказами, що дає підстави для стягнення таких витрат з обвинуваченого.

Разом з тим, не підлягають до задоволення позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 20000,00 гривень за проведення оперативного втручання із ринопластики носа, оскільки доказів понесення таких витрат потерпілою до суду не надано.

Відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 понесені нею витрати на надання правничої допомоги в розмірі 5000,00 гривень, оскільки понесення таких витрат підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордера № 3 від 31 січня 2018 року (а.п. 183).

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення моральної шкоди, суд враховує рівень фізичного болю та душевних страждань потерпілої ОСОБА_5 через нанесення їй тілесних ушкоджень, а також виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, обстановки вчинення злочину, приходить до висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 7000,00 гривень, що в нинішніх умовах проживання не буде вважатися завищеним розміром відшкодування моральної шкоди.

Задовольняючи частково цивільний позов потерпілої, суд приходить до висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судового збору в розмірі 704,80 гривень, що визначений Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, з урахуванням того, що при вирішенні спорів майнового характеру судовий збір не може бути меншим вказаної суми, а також того, що на час звернення до суду з цивільним позовом потерпіла була звільнена від сплати судового збору.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Під час досудового розслідування кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався, підстав для застосування на час до набрання вироком законної сили запобіжного заходу, немає.

Відповідно до викладеного та керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, ст.ст. 12, 125 КК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 240 (Двісті сорок) годин.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 2945,11 гривень завданої майнової шкоди, 7000,00 гривень моральної шкоди та 5000,00 гривень понесених витрат на надання правничої допомоги.

В решті вимог цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу через Демидівський районний суд Рівненської області до Апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається з дотриманням вимог ст. 396 КПК України щодо її змісту.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1 .