Номер провадження: 11-сс/785/167/18
Номер справи місцевого суду: 523/623/18 1-кс/523/140/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.02.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16.01.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0002428, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Суворовського відділу поліції у м. Одесі Головного Управління Національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прогресівка Березанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0002428, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

ОСОБА_9 підозрюється в у повторних незаконних заволодіннях належних ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 автомобілів, що було вилучено, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_17 , в кожному епізоді з окремим умислом, в період з 18 грудня 2016 року по 12 лютого 2017 року на території Суворовського району м. Одеси.

17 липня 2017 року слідчим стосовно ОСОБА_9 складено повідомлення про відповідну підозру, а наступної доби слідчим суддею Суворовського районного суду м. Одеси винесено ухвалу про надання дозволу на затримання ОСОБА_9 та доставку в суд для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

15.01.2018 року ОСОБА_9 , на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 18.07.2017 року, було затримано.

16.01.2018 року слідчий звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на тяжкість вчиненого діяння, низькі соціальні зв`язки підозрюваного, ймовірність можливого неправомірного впливу на потерпілих та свідків, тривале ухилення від органу досудового розслідування, а також ризик продовження злочинної діяльності.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16.01.2018 року вказане клопотання було задоволено та до підозрюваного ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.03.2018 року включно, з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 140960 гривень.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що незважаючи на відсутність у ОСОБА_9 судимості, факт його виховання в багатодітній родині, проходження його батьком військової служби в зоні проведення АТО, а також визнання підозрюваним своєї вини у інкримінованих йому діяннях, оцінюючи доводи прокурора про наявність доказів в обґрунтування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у взаємозв`язку із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків в межах даного кримінального провадження, слідчий суддя з цим погодився, виходячи з того, що ОСОБА_9 є повнолітньою особою, не має легальних джерел матеріального існування, власної сім`ї, нетривалий час проживав в м. Одесі, також обвинувачується у вчиненні іншого злочину корисливої спрямованості, тривалий час двічі перебував у розшуку різних органів поліції, що обґрунтовує ризик його можливого ухилення від слідства, а також продовження злочинної діяльності.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язку не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_2 у період часу з 08 год.00хв. по 20 год.00 хв. Без дозволу слідчого, прокурору або суду.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги захисник зазначає, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки: а саме: ОСОБА_9 почав відшкодовувати завдані ним збитки потерпілим, про що свідчить мирова угода, долучена до справи; всі необхідні документи докази по справі вилучені та залучені до справи; ніяким чином впливати на свідків ОСОБА_9 не зможе, оскільки їх свідчення щодо винуватості підозрюваного вже зафіксовані у протоколах допиту свідків; підстав вважати, що ОСОБА_9 буде ухилятися від слідства не має, оскільки жодної повістки для виклику до поліції він не отримував ні за адресою мешкання ні за місцем реєстрації; ОСОБА_9 проживає в багатодітній родині, його батько служить в зоні проведення АТО, підозрюваний визнав повністю вину, неофіційно працює будівельником. На думку апелянта, враховуючи всі викладені вище обставини, можливо обрати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши суддю-доповідача; виступ підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_9 у вчиненні злочину в апеляційній скарзі не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також наявність зазначених у клопотанні слідчого ризиків та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_9 не одружений, не має утриманців, офіційно не працює та не навчається, тобто не має міцних соціальних зв`язків, а тому у кримінальному провадженні існує ризик можливості переховування його від органу досудового розслідування та суду.

Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел для існування, що підтверджує наявність у кримінальному провадженні ризику подальшого вчинення ним злочинів.

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя також врахував вагомість доказів вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що на підставі наданих документів слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування підозра обґрунтована, а також наявні ризики, які унеможливлюють застосування до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Надані стороною захисту розписки потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_15 про те, що вони не мають претензій до підозрюваного, а також доводи захисника щодо того, що ОСОБА_9 проживає в багатодітній родині, його батько служить в зоні проведення АТО, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, як доказ відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого, а в сукупності з характером, ступенем тяжкості інкримінованого ОСОБА_9 злочину, а також покаранням, яке загрожує останньому у разі визнання його винним, не можуть беззаперечно свідчити про відсутність необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

За таких обставин апеляційний суд вважає, що оскільки викладені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження доказами, тому немає підстав для її задоволення.

Інших доводів та доказів щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді апеляційному суду надано не було.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Також слідчий суддя вірно визначив підозрюваному ОСОБА_9 заставу як альтернативний запобіжний захід в розмірі, здатному забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним своїх процесуальних обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а інших доводів суду надано не було.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16.01.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0002428, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4