пр. № 1-кп/759/54/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000020 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 13.02.2013 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробовуванням, іспитовим строком на 2 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3 , інші учасники представник потерпілого ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин. Так, ОСОБА_3 01.01.2015 приблизно о 12 год. 45 хв., знаходячись в магазині «Єва», розташованому по бул. Вернадського, 79 в м. Києві, вирішив повторно вчинити крадіжку чужого майна, яке належить ТОВ «РУШ». З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на повторне незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись в приміщенні торгівельного залу вказаного магазину, скориставшись тим, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення взяв з торгових полиць чуже майно, яке належить ТОВ «РУШ», а саме: тональний крем «Колор Мі» в кількості 1 шт., вартістю 330 гривень, який сховав до кишені своєї куртки. Маючи намір повторно таємно викрасти дане майно, ОСОБА_3 01.01.2015 приблизно о 13 год., виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме: винести викрадене майно та розпорядитися ним на власний розсуд, не розрахувавшись на касі, направився до виходу з торгівельного залу, однак довести злочин до кінця він не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони магазину «Єва» разом з наявним при ньому товаром, який він намагався викрасти.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав у повному обсязі та підтвердив вищевикладені фактичні обставини вчиненого ним злочину, показавши, що дійсно 01.01.2015 приблизно о 12 год. він зайшов до магазину «Єва», розташованого по бул. Вернадського, 79 в м. Києві, та намагався вчинити крадіжку чужого майна, а саме: тонального крему «Колор Мі» в кількості 1 шт., вартістю 330 гривень, який сховав до кишені куртки. В цей же день приблизно о 13 год. на виході з торгівельного залу був затриманий працівниками охорони магазину «Єва» разом з наявним при ньому товаром, який він намагався викрасти.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю і його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України вірно, оскільки він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини цього злочину, особу обвинуваченого, вік та стан його здоров`я, а також те, що він одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 115 від 04.07.2017 в період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_3 діяння, останній виявляв ознаки «Синдрому залежності внаслідок поєднаного вживання психоактивних речовин» і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_3 виявляє ознаки «Синдрому залежності внаслідок поєднаного вживання психоактивних речовин, стан утримання». За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_3 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_3 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 66 КК України, є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Приймаючи до уваги, що вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2013 ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням, іспитовим строком на 2 (два) роки, та в період іспитового строку скоїв новий злочин, суд на підставі ст.71 КК України вважає необхідним призначити йому покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього амністії, звільнивши від відбування покарання, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» має двох малолітніх дітей, батьківських прав відносно яких не позбавлений, вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, повністю визнає свою вину.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п.«в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч. 2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч. ч 1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

06.09.2017 набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.13 названого Закону).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

З матеріалів кримінального провадження: копій свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , листа Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради № 02/3791 від 05.12.2017 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно яких не позбавлений, вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 01.01.2015, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 206 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання. Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснені судом правові наслідки застосування амністії.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_3 до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2013, остаточно визначивши йому для відбування покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання.

Речовий доказ: тональний крем «Колор Мі» в кількості 1 шт., який передано на зберігання ТОВ «РУШ», залишити законному володільцеві за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1