Справа №583/55/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/42/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 583/55/18 за апеляційною скаргою володільця майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

представника володільця майна адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі володілець майна ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді в частині визначення місця зберігання майна змінити та визначити зберігання автомобіля за місцем його проживання, оскільки в Охтирському ВП ГУНП в Сумській області відсутній майданчик для зберігання майна і його автомобіль на даний час перебуває на комерційній стоянці приватного підприємця, що є порушенням правил зберігання речових доказів.

09.01.2018 до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про арешт майна, погодженим з прокурором Охтирської місцевої прокуратури, звернувся слідчий СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що 08.01.2018 працівниками поліції на посту в с. Климентове був зупинений автомобіль «Форд Ескорт» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 і при перевірці реєстраційних документів на цей автомобіль за автоматизованою базою АІПС «Автомобіль» було встановлено, що номер кузова вказаний у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу не співпадає з записами реєстраційної картки на зазначений автомобіль.

Зважаючи на те, що вказаний транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію визнані речовими доказами і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження про підроблення документів, то слідчий просив накласти арешт на вилучене під час огляду місця події майно з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання і перетворення.

Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.01.2018 клопотання слідчого було задоволено та був накладений арешт на зазначене в ньому майно. Своє рішення слідчий суддя вмотивувала тим, що вилучене майно має суттєве значення для встановлення усіх обставин вчиненого злочину, оскільки зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи представника володільця майна ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга володільця майна задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається, крім іншого, з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3 і 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу).

Розглянувши клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшла висновку, що вказане майно може мати доказове значення по вказаному кримінальному провадженню, а тому на нього має бути накладений арешт з метою збереження речових доказів.

Даний висновок слідчого судді, на думку колегії суддів, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, наявним у матеріалах кримінального провадження доказах та ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Крім того, рішення слідчого судді узгоджується і з прецедентною правовою позицією ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном «принципу правомірного втручання», сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Як вбачається з наявних матеріалів кримінального провадження, допущене органом досудового розслідування та слідчим суддею втручання держави в право ОСОБА_10 на володіння майном в даному конкретному випадку є цілком законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного кримінального процесуального закону, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Колегія суддів вважає, що зазначене вище втручання як органу слідства, так і слідчого судді є цілком виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» і за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави та громади, а також це втручання було здійснено з дотриманням принципу «пропорційності», тобто «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

При цьому, слід зазначити, що визначений усталеною судовою практикою ЄСПЛ принцип «пропорційності» був дотриманий в повному обсязі органом досудового розслідування, прокурором та слідчим суддею у даному кримінальному провадженні та наявний у виді розумного співвідношення («обґрунтованої пропорційності») між метою, що передбачається для досягнення цілей розслідування, та засобами, які використовуються слідством.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і позицію володільця майна висловлену в апеляційній скарзі з приводу його згоди з висновками слідчого судді стосовно необхідності накладення арешту на автомобіль, яким він користується для проведення слідчих дій.

Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування за ч.1 ст.358 КК України у кримінальному провадженні № 0000027 за фактом зупинки 08.01.2018 працівниками поліції на посту в с. Климентове автомобіля «Форд Ескорт» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_10 , у якого при перевірці реєстраційних документів на цей автомобіль за автоматизованою базою АІПС «Автомобіль» виявилася невідповідність номера кузова вказаного у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу із записами реєстраційної картки на зазначений автомобіль.

В цей же день 08.01.2018 проведено огляд місця події та вилучено автомобіль «Форд Ескорт» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про його реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 .

Із письмових пояснень водія ОСОБА_10 вбачається, що у 2016 році на сайті «OLX» він знайшов оголошення про продаж автомобіля «Форд Ескорт» д.н.з. НОМЕР_1 за 45000 грн. у м. Слов`янськ Донецької області. Зателефонувавши за оголошенням і домовившись про зустріч на перехресті доріг «Семенівка-Бахмут-Слов`янськ», він по приїзду на місце оглянув транспортний засіб і в замін ключів, документів та автомобіля віддав 45000 грн. Автомобілем користується з листопада 2016 року і за цей час претензій з боку працівників поліції до нього не було. 08.01.2018 в с. Климентове був зупинений працівниками поліції, які повідомили йому, що придбаний автомобіль є «двійником».

Згідно листа територіального сервісного Центру № 5943 автомобіль «Форд Ескорт» д.н.з. НОМЕР_1 з номером кузова у реєстраційній картці ТЗ зареєстрований на ім`я ОСОБА_11 , а автомобіль з номером кузова, який був вказаний у свідоцтві про реєстрацію на автомобіль «Форд Ескорт» д.н.з. НОМЕР_1 в автоматизованій інформаційні системі (НАІС) не зареєстрований.

Крім того, постановою слідчого від 10.01.2018 по даному кримінальному провадженні призначено судову трасологічну експертизу транспортного засобу (рельєфних знаків), де на вирішення експертові поставлені питання про можливу зміну номеру кузова та двигуна автомобіля «Форд Ескорт» д.н.з. НОМЕР_1 , який був вилучений у ОСОБА_10 .

Таким чином, колегія суддів вважає достатніми наявні правові підстави для арешту майна зазначеного в клопотанні слідчого.

Разом з тим, що стосується доводів апеляційної скарги володільця майна ОСОБА_10 з приводу зміни ухвали слідчого судді в частині визначення зберігання автомобіля за місцем проживання, то вони є необгрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки положення ч.3 ст.407 КПК України передбачають лише можливість залишення ухвали слідчого судді без змін, або ж скасування ухвали і постановлення нової ухвали.

Крім того, п.13 «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» (в новій редакції) від 27.08.2010 за № 51/401/649/471/23/125 визначено, що речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол, а тому факт зберігання арештованого автомобіля на території автостоянки приватного підприємця ніяким чином не суперечить положенням кримінального процесуального законодавства України щодо порядку зберігання речових доказів.

З аналогічних підстав колегія суддів не може погодитися і з доводами представника володільця майна ОСОБА_8 щодо скасування ухвали слідчого судді через відсутність підстав для накладення арешту на автомобіль «Форд Ескорт» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про його реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 , оскільки не були внесені відповідні відомості до ЄРДР за ст.290 КК України, так як на даній стадії кримінального провадження для вирішення питання про накладення арешту на транспортний засіб та реєстраційні документи на нього достатньо внесення відомостей до ЄРДР за ч.1 ст.358 КК України.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга володільця майна без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2018 року щодо накладення арешту на вилучене під час огляду майно залишити без змін, а апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4