Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/2247/16-к
провадження № 1-кп/632/29/17

21 листопада 2017 р.

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Харкова, громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючої, заміжньої, яка має на утриманні одну неповнолітню дитину 2001 року народження та двох малолітніх дітей 2012 і 2015 років народження, не судимої, обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2016 року між четвертою і п`ятою годинами у ОСОБА_6 , яка знаходилася у житлі ОСОБА_10 квартирі АДРЕСА_2 , виник умисел на вчинення крадіжки майна останнього.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи із корисливих мотивів, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що потерпілий спить, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала майно ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон «НТС One» із зарядним пристроєм, вартістю 779 гривень, які лежали на столі у кімнаті, та телевізор «Opera OP - 1508», вартістю 588 гривень, що знаходився у кухні.

Зазначені речі обвинувачена склала у пакет, після чого залишивши вказану вище квартиру з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 спричинила потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1367 гривень.

15 вересня 2016 року між тринадцятою і чотирнадцятою годинами ОСОБА_6 , знаходячись біля кафе «СВ», яке розташоване на вулиці Залізничній, 1 «Н», у місті Первомайський Харківської області, діючи із корисливих мотивів, повторно відкрито викрала майно ОСОБА_11 , за наступних обставин.

Так, у зазначений день та період часу обвинувачена, її чоловік ОСОБА_12 та знайома ОСОБА_11 знаходилися у приміщенні кафе «СВ», де остання купували ОСОБА_6 та її чоловіку алкогольні напої.

При цьому потерпіла розраховувалася наявними у неї грошима, які зберігала у своєму гаманці і які бачила обвинувачена.

Через деякий час ОСОБА_11 залишила кафе. В свою чергу ОСОБА_6 пішла за потерпілою та почала просити у неї гроші для придбання алкогольних напоїв, на що ОСОБА_11 відповіла відмовою.

У цей момент у обвинуваченої виник умисел на відкрите викрадення майна потерпілої грошей останньої.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи із корисливих мотивів, ОСОБА_6 завела ОСОБА_11 за приміщення згаданого вище кафе, де, вихопивши гаманець з грошима із рук потерпілої, повторно відкрито викрала майно ОСОБА_11 гроші в сумі 271 гривня.

Після цього обвинувачена з викраденим майном зникла, розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану вище суму.

Крім того, ОСОБА_6 повторно, шляхом обману заволоділа майном ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , та шляхом зловживання довірою заволоділа майном ОСОБА_20 , за наступних обставин.

Так, 06 листопада 2016 року близько сімнадцятої години ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, взявши з собою заздалегідь придбані нею для реалізації свого злочинного наміру сувеніри у вигляді грошових купюр Національного банку України номіналом 200 та 100 гривень, прибула до торгівельного місця, яке знаходиться біля будинку АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи із корисливих мотивів, ОСОБА_6 підійшла до ОСОБА_13 , яка здійснювала продаж овочів і фруктів із зазначеного торгівельного місця, та надала останній сувенірні купюри, виконані у вигляді грошових купюр номіналом 200 та 100 гривень, видавши їх за справжні гроші, в рахунок оплати за придбаний товар, використавши їх для заволодіння чужим майном продуктами харчування та грошима.

При цьому ОСОБА_13 , будучі введеною в оману, не помітивши написів «це не гроші це прикол», так як ці написи були замальовані коректором, вважаючи, що вона отримала справжні гроші в рахунок оплати за придбаний товар, передала обвинуваченій продукти харчування, а також у якості решти гроші в сумі 156 гривень.

Після чого ОСОБА_6 повторно заволодівши чужим майном шляхом обману - продуктами харчування та грошима, з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 спричинила потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 300 гривень.

07 листопада 2016 року близько тринадцятої години ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, взявши з собою заздалегідь придбані нею для реалізації свого злочинного наміру сувеніри у вигляді грошових купюр Національного банку України номіналом 200 та 100 гривень, прибула до торгівельного місця, яке знаходилося біля Центральної аптеки АДРЕСА_4 .

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи із корисливих мотивів, ОСОБА_6 підійшла до ОСОБА_14 , яка здійснювала торгівлю парфумами на зазначеному торгівельному місці та надала останній в рахунок оплати за придбаний товар сувенірні купюри, виконані у вигляді грошових купюр номіналом 200 та 100 гривень, видавши їх за справжні гроші та використавши для заволодіння чужим майном парфумерною продукцією.

При цьому ОСОБА_14 , будучі введеною в оману, сприйнявши сувенірні купюри за справжні гроші, передала обвинуваченій два флакони туалетної води.

Після чого ОСОБА_6 , повторно заволодівши чужим майном шляхом обману вказаною парфумерною продукцією, з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 спричинила потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 300 гривень.

07 листопада 2016 року близько шістнадцятої години ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи із корисливих мотивів, взявши з собою заздалегідь придбаний нею для реалізації свого злочинного наміру сувенір у вигляді грошової купюри Національного банку України номіналом 500 гривень, прийшла у житло ОСОБА_15 квартиру АДРЕСА_5 , де, скориставшись похилим віком потерпілої, попросила останню здійснити розмін грошей, при цьому ввела ОСОБА_15 в оману, передавши їй зазначену сувенірну купюру.

Потерпіла, сприйнявши зазначений сувенір за справжню банкноту номіналом 500 гривень, будучі впевненою, що вона здійснює розмін грошей, передала ОСОБА_6 гроші в сумі 500 гривень чотири банкноти номіналом по 100 гривень та п`ять банкнот номіналом по 20 гривень.

ОСОБА_6 , повторно заволодівши чужим майном шляхом обману грошима в сумі 500 гривень, з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду у зазначеному розмірі.

01 червня 2017 року близько чотирнадцятої години ОСОБА_6 знаходилася на літньому майданчику біля магазину «Світлячок», який розташований на вулиці Соборній у місті Первомайський Харківської області, де також перебував її знайомий ОСОБА_20 .

У цей час у обвинуваченої виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_20 мобільним телефоном останнього, шляхом вчинення шахрайських дій.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи із корисливих мотивів ОСОБА_6 , шляхом зловживання довірою, під приводом необхідності здійснення дзвінка, повторно заволоділа майном потерпілого мобільним телефоном марки «Nomi», модель «І 4510», після чого з місця вчинення злочину зникла, обернувши викрадене майно на свою користь, а в подальшому розпорядилася ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_20 матеріальну шкоду в розмірі 1351 гривня.
13 червня 2017 року близько десятої години ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, взявши з собою заздалегідь придбаний нею для реалізації свого злочинного наміру сувенір у вигляді грошової купюри Національного банку України номіналом 200 гривень, прибула на ринок, що розташований у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський Харківської області.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи із корисливих мотивів, ОСОБА_6 підійшла до ОСОБА_9 , яка здійснювала продаж полуниці, та надала останній в рахунок оплати за придбаний товар сувенірну купюру, виконану у вигляді грошової купюри номіналом 200 гривень, видавши її за справжні гроші та використавши для заволодіння чужим майном.

При цьому ОСОБА_9 , будучі введеною в оману, не помітивши напис «це не гроші це прикол», сприйнявши сувенірну купюру за справжні гроші в рахунок оплати за придбаний товар, передала обвинуваченій полуницю, а також у якості решти гроші в сумі 155 гривень.

Після чого ОСОБА_6 повторно заволодівши чужим майном шляхом обману полуницею, вартістю 45 гривень, та грошима, які вона отримала у якості решти, з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 спричинила потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 200 гривень.

04 липня 2017 року близько дванадцятої години ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, взявши з собою заздалегідь придбані нею для реалізації свого злочинного наміру сувеніри у вигляді грошових купюр Національного банку України номіналом 200 гривень в кількості чотирьох штук, прибула до магазину «Сумки», який знаходиться у будинку АДРЕСА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи із корисливих мотивів, ОСОБА_6 підійшла до продавця ОСОБА_16 та надала останній в рахунок оплати за придбаний товар сувенірну купюру, виконану у вигляді грошової купюри номіналом 200 гривень, видавши її за справжні гроші, використавши її для заволодіння чужим майном гаманцем і грошима.

При цьому ОСОБА_16 , будучі введеною в оману, не помітивши напис «це не гроші це прикол», сприйнявши сувенірну купюру за справжні гроші в рахунок оплати за придбаний товар, передала обвинуваченій гаманець, а також у якості решти гроші в сумі 60 гривень.

ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, надала ОСОБА_16 три сувенірні купюри, виконані у вигляді грошових купюр номіналом 200 гривень кожна, видавши їх за справжні гроші в рахунок оплати за придбаний товар, використавши їх для заволодіння чужим майном - жіночою сумкою та грошима.

ОСОБА_16 , будучі введеною в оману, не помітивши напис «це не гроші це прикол», сприйнявши сувенірні купюри за справжні гроші в рахунок оплати за придбаний товар, передала обвинуваченій жіночу сумку, а також у якості решти гроші в сумі 100 гривень.

ОСОБА_6 , повторно заволодівши чужим майном шляхом обману гаманцем, вартістю 140 гривень, жіночою сумкою, вартістю 500 гривень, та грошима, які вона отримала у якості решти, з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 спричинила потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 800 гривень.

07 липня 2017 року близько шістнадцятої години ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, взявши з собою заздалегідь придбаний нею для реалізації свого злочинного наміру сувенір у вигляді грошової купюри Національного банку України номіналом 200 гривень, прибула до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться у павільйоні АДРЕСА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи із корисливих мотивів, ОСОБА_6 підійшла до продавця ОСОБА_21 та надала останній в рахунок оплати за придбаний товар сувенірну купюру, виконану у вигляді грошової купюри номіналом 200 гривень, видавши її за справжні гроші, використавши її для заволодіння чужим майном дротом марки «ПВС» і грошима.

При цьому ОСОБА_21 , будучі введеною в оману, не помітивши напис «це не гроші це прикол», сприйнявши сувенірну купюру за справжні гроші, передала обвинуваченій зазначений дріт, а також у якості решти гроші в сумі 160 гривень.

ОСОБА_6 , повторно заволодівши чужим майном шляхом обману дротом марки «ПВС», вартістю 40 гривень, та грошима, які вона отримала у якості решти, з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 спричинила потерпілому ОСОБА_17 власнику майна, матеріальну шкоду на загальну суму 200 гривень.

21 липня 2017 року близько дванадцятої години ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, взявши з собою заздалегідь придбаний нею для реалізації свого злочинного наміру сувенір у вигляді грошової купюри Національного банку України номіналом 200 гривень, прибула на ринок, що розташований у 1-2 мікрорайоні міста Первомайський Харківської області.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи із корисливих мотивів, ОСОБА_6 підійшла до продавця ОСОБА_18 , яка здійснювала продаж господарчих товарів та надала останній в рахунок оплати за придбаний товар сувенірну купюру, виконану у вигляді грошової купюри номіналом 200 гривень, видавши її за справжні гроші, та використавши для заволодіння чужим майном дерев`яною дошкою і грошима.

При цьому ОСОБА_18 , будучі введеною в оману, не помітивши напис «це не гроші це прикол», вважаючи, що вона отримала справжні гроші в рахунок оплати за придбаний товар, передала обвинуваченій дерев`яну дошку, а також у якості решти гроші в сумі 155 гривень.

ОСОБА_6 , повторно заволодівши чужим майном шляхом обману дерев`яною дошкою, вартістю 45 гривень, та грошима, які вона отримала у якості решти, з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 спричинила потерпілій ОСОБА_18 , матеріальну шкоду на загальну суму 200 гривень.

В один із днів наприкінці липня 2017 року між сімнадцятою і вісімнадцятою годинами ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, взявши з собою заздалегідь придбаний нею для реалізації свого злочинного наміру сувенір у вигляді грошової купюри Національного банку України номіналом 200 гривень, прибула до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться біля будинку АДРЕСА_8 .

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи із корисливих мотивів, ОСОБА_6 підійшла до продавця ОСОБА_22 , яка здійснювала продаж м`ясної продукції, та надала останній в рахунок оплати за придбаний товар сувенірну купюру, виконану у вигляді грошової купюри номіналом 200 гривень, видавши її за справжні гроші та використавши для заволодіння чужим майном продуктами харчування і грошима.

При цьому ОСОБА_22 , будучі введеною в оману, не помітивши напис «це не гроші це прикол», вважаючи, що вона отримала справжні гроші в рахунок оплати за придбаний товар, передала обвинуваченій шинку, а також у якості решти гроші в сумі 168 гривень.

ОСОБА_6 , повторно заволодівши чужим майном шляхом обману шинкою, вартістю 32 гривні, та грошима, які вона отримала у якості решти, з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 спричинила потерпілому ОСОБА_19 власнику майна, матеріальну шкоду на загальну суму 200 гривень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, за обставин, що наведені в описовій частині вироку, визнала повністю.

Винуватість ОСОБА_6 у таємному викраденні майна ОСОБА_10 ; відкритому викраденні майна ОСОБА_11 , вчиненому повторно; заволодінні майном ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , шляхом обману, заволодінні майном ОСОБА_20 , шляхом зловживання довірою, вчинених повторно, за обставин, викладених у цьому вироку, підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів.

Так, обвинувачена показала, що 13 липня 2016 року між четвертою і п`ятою годинами вона, перебуваючи у житлі ОСОБА_10 квартирі АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що останній спить, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, із корисливих мотивів, таємно викрала майно ОСОБА_10 : мобільний телефон «НТС One» із зарядним пристроєм та телевізор «Opera OP - 1508», які знаходилися в кімнаті та кухні зазначеної квартири.

Після чого, залишивши вказане житло, з місця вчинення злочину зникла, викрадене майно реалізувала.

Також ОСОБА_6 показала, що вона у період часу з 06 листопада 2016 року по кінець липня 2017 року на території міста Первомайський Харківської області, діючи із корисливих мотивів, заволоділа чужим майном шляхом обману, а саме: продуктами харчування, парфумерною продукцією, сумкою, гаманцем, господарчими товарами і грошима, так, як про це викладено в описовій частині вироку.

Крім того, обвинувачена підтвердила, що вона 01 червня 2017 року близько чотирнадцятої години, знаходячись на літньому майданчику біля магазину «Світлячок», що розташований на вулиці Соборній у місті Первомайський, діючи із корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення дзвінка, заволоділа майном ОСОБА_20 мобільним телефоном марки «Nomi», модель «І 4510», після чого з місця вчинення злочину зникла, обернувши викрадене на свою користь, а в подальшому реалізувала.
Щодо обвинувачення у скоєнні відкритого викрадення майна ОСОБА_23 , вчиненого повторно, ОСОБА_6 на підставі ст. 63 Конституції України від давання показань відмовилась.

Свідок ОСОБА_12 чоловік ОСОБА_6 , показав суду, що вдень 15 вересня 2016 року він, обвинувачена та ОСОБА_11 , знаходилися в кафе «СВ», що розташоване на вулиці Залізничній у місті Первомайський, де потерпіла пригостила його та ОСОБА_6 алкогольними напоями.

Гроші потерпіла зберігала в наявному у неї гаманці.

Потім вони втрьох вийшли за приміщення кафе. Він, свідок, відійшов до знайомих, а коли повернувся, то зі слів обвинуваченої йому стало відомо, що ОСОБА_11 позичила їй 200 гривень.

Під час слідування разом із ОСОБА_6 додому він чув, як ОСОБА_11 кричала їм у слід, однак про що - не знає, так як не приділив цьому уваги.

15 вересня 2016 року ОСОБА_11 звернулася до Первомайського ВП ГУНП в Харківській області з заявою, у якій зазначила, що в цей же день о чотирнадцятій годині маловідома особа на ім`я ОСОБА_24 , біля кафе «СВ», що знаходиться на залізничній станції м. Первомайський Харківської області, шляхом ривка з рук відкрито заволоділа її гаманцем з грошима (т. 1 а.с. 236).

В протоколі огляду місця події від 15 вересня 2016 року відображена обстановка на місці вчинення злочину біля залізничної станції на вулиці Залізничній у місті Первомайський Харківської області. В ході цієї слідчої дії у зазначеному місці був виявлений і вилучений жіночій гаманець чорного кольору.

ОСОБА_11 , яка приймала участь у проведенні огляду місця події, пояснила, що цей гаманець належить їй і що саме його у неї відкрито викрала малознайома жінка (т. 1 а.с. 237, 238).

Вилучений під час огляду місця події жіночий гаманець був оглянутий, долучений до кримінального провадження в якості речового доказу та переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 243 - 245).

Згідно зі змістом протоколу пред`явлення особи для впізнання від 16 вересня 2016 року та фототаблиці до нього потерпіла ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_6 і вказала на останню, як на особу, що за наведених у вироку обставин, шляхом ривку із рук відкрито викрала її майно гаманець з грошима (т. 1 а.с. 239 - 242).

Як встановлено з протоколу проведення слідчого експерименту від 17 листопада 2016 року, в ході даної слідчої дії ОСОБА_6 , з виходом на місце, детально розповіла і показала про обставини відкритого викрадення майна ОСОБА_11 , так, як про це викладено у вироку.
При цьому обвинувачена вказала на такі подробиці обставин справи, що могли бути відомі лише особі, яка була присутня на місці вчинення злочину і їй було відомо про місце і спосіб його вчинення (т. 1 а.с. 247 - 249).

Дослідивши і оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у повному обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує її дії: за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно; за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття останньої, те, що обвинувачена має на утриманні одну неповнолітню дитину 2001 року народження, та двох малолітніх дітей 2012 і 2015 років народження, її вкрай незадовільний стан здоров`я (т. 2 а.с. 108) .

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує, що згідно зі ст. 12 КК України вчинено ряд злочинів середньої тяжкості та тяжкий злочин, сукупність всіх обставин, які характеризують злочинні діяння, обставини, які пом`якшують покарання, дані досудових доповідей з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_6 , відповідно до яких, у кінцевому підсумку,ризики вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченою та її небезпеки для суспільства оцінюються як високі (т. 1 а.с. 104, т. 3 а.с. 31, т. 4 а.с. 34 - 36),а також те, що ОСОБА_6 характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима.

З урахуванням викладеного, тяжкості вчинених злочинів, обставин справи і даних, які характеризують обвинувачену, суд хоча і призначає ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, однак приходить до висновку про можливість її виправлення без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням.

Потерпілий ОСОБА_10 заявив позов до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1367 гривень, та моральної шкоди в сумі 5000 гривень.

При цьому потерпілий вказав, що матеріальна шкода складається з майнових збитків, яких він зазнав внаслідок викрадення його майна.

Обвинувачена ОСОБА_6 цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди визнала повністю, в частині відшкодування моральної шкоди не визнала, зазначивши, що ці вимоги позивачем не обґрунтовані.

Розглянувши цивільний позов суд дійшов висновку, що він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 таємно викрала майно ОСОБА_10 , вартість якого складає 1367 гривень.

Таким чином, вимоги потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди є законними і обґрунтованими, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні на заявлену ним суму, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з чим суд стягує з ОСОБА_6 1367 гривень.

Вимога про стягнення з обвинуваченої 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди задоволена бути не може, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона, у даному випадку ОСОБА_10 , зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.
Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У пункті 5 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Враховуючи те, що потерпілим ОСОБА_10 заподіяння йому діями (бездіяльністю) ОСОБА_6 моральної шкоди не доведено та будь - яким чином у ході судового розгляду ним не обґрунтовано, суд доходить висновку, що його позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 659 гривень 36 коп., відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, п. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь держави.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Враховуючи ту обставину, що обвинувачена ОСОБА_6 звільняється від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд не вбачає за необхідне подальше застосування до неї запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки після ухвалення вироку не вбачає наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що були підставою для його застосування.

Відповідно, вказаний запобіжний захід слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 1367 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Речові докази: сувеніри у вигляді грошових купюр номіналом 100, 200 і 500 гривень, відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України зберігати в матеріалах кримінального провадження; жіночій гаманець чорного кольору, мобільний телефон марки «Nomi», модель «І 4510», жіночу сумку, дріт, дерев`яну дошку, відповідно до п. 5 ч. 9. ст. 100 КПК України повернути законним володільцям.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 659 гривень 36 коп., відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, п. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь держави.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, застосований до обвинуваченої ОСОБА_6 скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1