Справа № 373/1086/17
УХВАЛА

15 березня 2018 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України,

встановив:
Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Обвинувальний акт відносно нього надійшов до суду 13.06.2017. Запобіжний захід не обирався.

У ході підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки останній неодноразово не з`являвся в судові засідання, що дає підстави вважати, що він переховувався від суду; не має постійного місця роботи, вживає наркотичні засоби. Все в сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що не ухилявся від суду, про судові засідання не знав, оскільки будь-яких повісток не отримував. Телефонограми приймала його дружина, однак не повідомила в силу не досить доброзичливих відносин, які певний період були між ними. Був на заробітках, оскільки потрібні кошти на лікування матері. Просить не обирати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Обвинувальний акт подано до суду, підстав для його повернення прокурору встановлено не було. Таким чином, суд вважає, що прокурором доведені обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 цього Кодексу.
Також, на думку суду, прокурором доведенні і обставини, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 194 цього Кодексу, зокрема існування ризику переховування від суду, з врахуванням декількох неявок обвинуваченого до суду.
Разом з тим, суд вважає, що прокурором не доведено наявність обставин недостатності застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризиків (п.3 ч.1 ст. 194 КПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 194 цього Кодексу, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
В силу ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка, зокрема, обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Санкція ч. 1 ст. 309 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі.
ОСОБА_4 раніше не судимий, будь-яких інших доказів, які б характеризували його особу, суду не надано. Він має місце проживання, одружений, до суду з`явився.
За таких обставин, вважаю, що до обвинуваченого може бути застосований інший вид запобіжного заходу, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам. Обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту не порушує права та свободи обвинуваченого. Режим ізоляції підозрюваного в межах житлового приміщення на думку суду може бути з часовими обмеженнями для можливості пошуку та влаштування на роботу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 194, 314, 315 КПК України, суд,-
ухвалив:
В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Глухів, Сумської області, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло по АДРЕСА_1 з 21 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв..
Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, як-то: прокуратури, органу досудового розслідування в межах даного кримінального провадження.
Строк дії даної ухвали: по 13 травня 2018 року.
Передати дану ухвалу для виконання до Глухівського ВП ГУ НП в Сумській області.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1