Справа № 203/395/18
Провадження № 1-кп/0203/285/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.02.2018 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003935 від 05 грудня 2017 р. стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства не має, має право на постійне проживання в Україні, уродженця м. Чкаловськ Таджикістан, неодруженого, дітей не має, освіта середньо-спеціальна, працює на ТД Смарт, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

28.02.2014 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі. Згідно ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 року звільнений умовно-достроково, не відбутий строк покарання п`ять місяців шість днів;

14.11.2017 року Кіровським районним судом м. Дніпро-петровська за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі
обвинуваченого за ч. 1 ст. 162 КК України,

встановив:
05.12.2017 приблизно о 01:30 годині ОСОБА_4 , керуючись злочинним умислом, направленим на порушення недоторканості іншого володіння особи, з метою реалізації якого підійшов до паркану, за яким розташоване приміщення, поряд з будинком АДРЕСА_2 , що належало на праві приватної власності ОСОБА_5 , який помер відповідно до свідоцтва виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська № 221300 від 19.11.1998. В будинку за вище вказаною адресою, після смерті ОСОБА_5 , постійно проживає та зареєстрований ОСОБА_6 .

Після чого, у зазначений день та час, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння, а саме підсобного приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , яке йому не належить, всупереч волі володільця підсобного приміщення ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що не має права проникати до підсобного приміщення та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає ОСОБА_4 переліз через паркан та проник до приміщення, де перебував деякий час, з метою відпочинку, чим порушив ст.30 Конституції України, ст. 12 Загальної декларації прав людини та ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантоване право громадянина України на недоторканість житла чи іншого володіння особи.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі і обставини, викладені в обвинувальному акті, підтвердив.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, після роз`яснення положень ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості такими, що вірно відображають фактичні обставини даної справи, у зв`язку із чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину.
Підводячи підсумок викладеному суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні злочину, який кваліфікується за ч. 1 ст. 162 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, та особи обвинуваченого, який вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, що суд відносить до пом`якшуючих покарання обставин.
Обставини, які обтяжують покарання рецидив злочину.

Враховуючи вказані обставини, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив рецидив злочину суд приходить до висновку про неможливість призначення покарання у вигляді штрафу та виправних робіт. Водночас, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину, щиро каявся, за місцем проживання на нього скарг не надходило, слід призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на мінімальний строк, визначений санкцією статті ч. 1 ст. 162 КК України.
З урахуванням положень ст. 71 та п.1 ч. 1 ст. 72 КК України слід призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутого покарання з вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2017 р. з переведенням строку обмеження волі в позбавлення волі.
Доля речових доказів має бути визначена відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України,
засудив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 162 ч. 1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 71 та п.1 ч. 1 ст. 72 Кримінального кодексу України до одного року обмеження волі, що становить, шість місяців позбавлення волі шляхом часткового приєднання невідбутого покарання вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2017 р. визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 (сім) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обраховувати з моменту взяття під варту.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові доказі:

автомобільну бухту (електропроводку з автомобіля марки ВАЗ 2107) довжиною 20 м., мідний кабель довжиною 20 м., фари автомобільні передні (з автомобілю марки ВАЗ 2102) в кількості 2 шт., водопровідні труби діаметром 3,4 см довжиною 3,5 м вагою 7 кг 6 шт., насос автомобільний 1 шт., радіатор (нагрівач салону) 1 шт. залишити за належністю ОСОБА_6
слід пальця руки розміром 14х28 мм, відкопійований на липку стрічку 19х48 мм, зразки відбитків пальців рук ОСОБА_4 залишити в справі.

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.
Суддя ОСОБА_1