Справа № 362/3413/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1140/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 21 13.12.2017

УХВАЛА
Іменем України
13 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_9 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Київської області ОСОБА_5 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст.Темиргоєвська, Красдарського краю, Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано невинуватим та виправдано за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад вказаного злочину, та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Паволоч, Попільнянського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- визнано невинуватим та виправдано за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад вказаного злочину, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно сформульованого в обвинувальному акті органом досудового розслідування обвинувачення, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні вимагання, тобто вимоги передачі чужого майна з погрозою обмеження прав і свобод потерпілих, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, службовими особами з використанням свого службового становища, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, за наступних обставин.

01 грудня 2011 року наказом № 1467 о/с та наказом № 933 о/с від 31 жовтня 2012 року начальника Головного управління МВС України в Київській області ОСОБА_10 . ОСОБА_7 було призначено на посаду начальника сектору організації оперативної роботи та контролю за діяльністю міськрайонних органів у протидії наркозлочинності УБНОН ГУ МВС України в Київській області та присвоєно чергове спеціальне звання начальницького складу - «майор міліції». Відповідно до функціональних обов`язків начальника сектору організації оперативної роботи та контролю за діяльністю міськрайонних органів у протидії наркозлочинності УБНОН ГУ МВС України в Київській області, ОСОБА_7 був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративними повноваженнями службової особи органу державної влади. Займаючи вказану посаду, ОСОБА_7 був наділений правом в межах своєї компетенції пред`являти вимоги, приймати рішення обов`язкові для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості, а тому, відповідно до примітки 1 до ст.364 КК України, являвся службовою особою.

Наказами №1140 о/с від 29.12.2012 року та № 360 о/с від 28.05.2013 року начальника Головного управління МВС України в Київській області ОСОБА_11 , ОСОБА_6 було призначено на посаду оперуповноваженого відділу попередження та викриття правопорушень на об`єктах легального обігу наркотичних засобів Управління БНОН Головного управління МВС України в Київській області та присвоєно чергове спеціальне звання начальницького складу «капітан міліції». Відповідно до функціональних обов`язків оперуповноваженого відділу попередження та викриття правопорушень на об`єктах легального обігу наркотичних засобів Управління боротьби з незаконним обігом наркотиків ГУ МВС України в Київській області, ОСОБА_6 був наділений організаційно-розпорядчими повноваженнями службової особи органу державної влади. Займаючи вказану посаду, ОСОБА_6 був також наділений правом в межах своєї компетенції пред`являти вимоги, приймати рішення обов`язкові для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості, а тому, відповідно до примітки 1 до ст.364 КК України, являвся представником влади.

Органами досудового слідства встановлено, що 20 березня 2014 року близько 18 години працівниками Калинівського відділення Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області та УБНОН ГУ МВС України в Київській області, серед яких був начальник сектору організації оперативної роботи та контролю за діяльністю міськрайонних органів в протидії наркозлочинності УБНОН ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_7 , було затримано громадянина ОСОБА_12 на території земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить громадянці ОСОБА_13 . На зазначеній земельній ділянці ОСОБА_12 , разом з іншими працівниками, виконував роботи з будівництва будинку на замовлення громадянина ОСОБА_14 . В ході огляду місця події, проведеного працівниками міліції, у ОСОБА_12 було виявлено та вилучено наркотичну речовину опій ацетильований, масою, в перерахунку на суху речовину - 0,3010 г, вогнепальну зброю самозарядний пістолет, виготовлений шляхом переробки газового пістолету марки «ИЖ-79», № НОМЕР_1 , та 36 набоїв для стрільби гумовими кулями.

ОСОБА_7 , з`ясувавши у ОСОБА_12 , що замовником будівництва вищевказаного будинку є ОСОБА_14 , вирішив здійснити вимагання грошових коштів у останнього шляхом висловлення погрози обмеження його особистих прав і свобод через створення штучних доказів його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів. Працівники міліції наділи на ОСОБА_12 наручники, вилучили належний йому мобільний телефон (№ НОМЕР_2 ) та посадили його до автомобіля марки «САН ЙОНГ».

Цього ж дня, близько 19 години, побачивши, що до вказаної ділянки під`їхав ОСОБА_14 на автомобілі марки «Хюндай Санта Фе», державний № НОМЕР_3 , працівники міліції почали переслідувати його на автомобілі марки «САН ЙОНГ». В цей час, ОСОБА_7 , який знаходився в салоні вказаного автомобіля, дістав телефон ОСОБА_12 та зателефонував з нього на мобільний телефон ( НОМЕР_4 ) ОСОБА_14 , повідомивши останнього, що він має сплатити 5 тисяч доларів США за припинення кримінального переслідування стосовно нього та ОСОБА_12 , погрожуючи в разі відмови сплати зазначеної суми, створить штучні докази його причетності до вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, проте ОСОБА_14 не погодився і поїхав далі.

В подальшому, в період часу з 20 березня по 23 квітня 2014 року, ОСОБА_7 домовився з оперуповноваженим відділу попередження та викриття правопорушень на об`єктах легального обігу наркотичних засобів Управління БНОН ГУ МВС України в Київській області обвинуваченим ОСОБА_6 про спільне вимагання грошових коштів в розмірі 5000 доларів США у ОСОБА_14

17 квітня 2014 року громадянин ОСОБА_14 , будучи особою, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності та сприйнявши погрози обвинуваченого ОСОБА_7 як реальні, звернувся із заявою до прокуратури Київської області про вимагання у нього працівниками міліції грошових коштів в сумі 5000 доларів США.

23 квітня 2014 року приблизно о 10 годині, з метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 разом з іншими працівниками УБНОН ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які не були обізнані про злочинний умисел ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на автомобілі «ГАЗ Газель» прибули до земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де відбувалося спорудження будинку родиною ОСОБА_18 , після чого обвинувачені підійшли до ОСОБА_14 та вдягнули йому кайданки.

Відвівши ОСОБА_14 до господарської споруди, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 висунули йому вимогу передати їм 50000 гривень за не створення штучних доказів його вини у вчиненні злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів.

Продовжуючи свої протиправні дії, цього ж дня, близько 12 години 45 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 разом з ОСОБА_14 на автомобілі останнього прибули до місця проживання його дружини - ОСОБА_13 , що перебувала за адресою: АДРЕСА_4 , де в ході розмови з останньою вони висунули ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вимогу передати їм 5000 доларів США, для не створення штучних доказів вини ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів.

Громадянка ОСОБА_13 , знаючи, що її чоловік раніше притягувався до кримінальної відповідальності, сприймаючи погрози обвинувачених про штучне створення доказів вини її чоловіка у причетності до злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів як реальні, діючи на виконання їх вимог, взяла з дому частину раніше обумовленої суми в розмірі 3500 гривень та передала їх ОСОБА_14 .

Потім, на автомобілі «Хюндай Санта Фе», під керуванням ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від`їхали від вказаного помешкання до Калинівського залізничного вокзалу, де ОСОБА_14 передав вищезазначену суму грошових коштів безпосередньо ОСОБА_7 та домовився, що решту суми віддасть їм після 19 години того ж дня. Приблизно о 19 годині в телефонній розмові між ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , останній повідомив ОСОБА_14 , щоб той їхав додому, а по дорозі він зателефонує йому та скаже конкретне місце зустрічі. Коли ОСОБА_14 під`їхав до залізничного переїзду в смт. Калинівка, йому зателефонував обвинувачений ОСОБА_6 та повідомив, що він вже на місці та необхідно їхати до АЗС «WOG», що знаходиться в Київській області, Васильківському районі, на території Путрівської сільської ради, автодорога Київ-Одеса, 35 км + 900 м (ліворуч). Прибувши до вказаної АЗС ОСОБА_14 знову зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, щоб він їхав до АЗК «Shell», яка розташована за адресою: автодорога Київ-Одеса, 44 км + 650 м (праворуч), що в Київській області, Васильківському районі, на території Митницької сільської ради, де приблизно о 20 годині 40 хвилин він зустрівся там з ОСОБА_6 та ОСОБА_19 . В ході зустрічі обвинувачений ОСОБА_6 сказав ОСОБА_14 , щоб він передав ОСОБА_19 грошові кошти в сумі 8900 гривень, як частину раніше обумовленої суми в розмірі 5000 доларів США за не створення ним та ОСОБА_7 штучних доказів його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, що той і зробив.

Після цього, ОСОБА_6 був затриманий працівниками прокуратури, а ОСОБА_19 з місця події зник.

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано невинуватими та виправдано за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинувачених є склад кримінального правопорушення.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ряд доказів, а саме:

протокол, складений за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 06 червня 2014 року; протокол про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 18 червня 2014 року; диск DVD-R марки «VIDEX» з рукописним написом «Win 7 оригинал образ», помаранчевого кольору, з аудіозаписами знятими з диктофону (магнітного носія) «Tiny model В22 ТС 162940», сріблястого кольору, який використовувався під час проведення негласних слідчих дій, який був наданий стороною обвинувачення в якості речового доказу; протокол про результати спостереження за річчю від 23 квітня 2014 року, а саме за грошовими коштами в сумі 8900 гривень; протокол ідентифікації (огляду) помічення та вручення грошових коштів від 23 квітня 2014 року; протокол огляду та вручення технічного засобу (диктофона) від 23 квітня 2014 року; протокол видачі диктофона від 23 квітня 2014 року; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 червня 2014 року зі свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ; - зібрані з істотним порушенням діючого кримінально-процесуального законодавства, у зв`язку з чим визнані судом неналежними та недопустимими доказами. При цьому, як зазначив суд у вироку, інші докази, надані стороною обвинувачення та досліджені під час судового розгляду, в тому числі, матеріали, які характеризують обох обвинувачених, також не підтверджують вчинення обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необхідність виправдання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , оскільки стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення останніми кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК країни.

Не погоджуючись з вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2017 року, ухваленим відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , прокурор подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок. В подальшому, відповідно до ч.3 ст.403 КПК України, до початку апеляційного розгляду прокурор вніс зміни до апеляційної скарги, в яких просить вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції. Підставами для скасування оскаржуваного судового рішення прокурор зазначає невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор стверджує про те, що суд першої інстанції належно не оцінив надані стороною обвинувачення докази, які, на переконання апелянта, є належними, достатніми та допустимими, а також доводять винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм злочину. Прокурор вважає, що висновки суду, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, містять істотні суперечності, оскільки, посилаючись на показання свідків обвинувачення, досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення, таким чином, фактично стверджуючи про вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 злочину, суд при винесенні рішення прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено склад злочину в діях обвинувачених. Як вказує прокурор, суд першої інстанції, визнаючи недопустимими протоколи, складені за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, не врахував тієї обставини, що вказані дії були проведені на підставі ухвал Апеляційного суду міста Києва. Також, прокурор зазначає про неврахування судом першої інстанції показань потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які підтвердили факт вимагання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також показань свідка ОСОБА_21 щодо вимагання грошових коштів працівниками правоохоронного органу. Зазначені вище обставини, на переконання прокурора, свідчать про те, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, не зазначив, чому взяв до уваги одні докази та відкинув інші, допустив істотні суперечності у своїх висновках. Крім того, на думку прокурора, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.94 КПК України, не вжив заходів щодо всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та не надав належної оцінки кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим оскаржуване рішення не може вважатися законним, обґрунтованим та вмотивованим. Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, здійснивши судове провадження у відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Не погоджуючись із апеляційною скаргою прокурора, захисники ОСОБА_22 та ОСОБА_8 подали на неї заперечення, в яких, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просять залишити його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з внесеними до неї змінами, доводи обвинувачених та захисника, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши журнал судового засідання суду першої інстанції, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

Як видно з матеріалів справи, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000123 від 18 квітня 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, надійшов до Васильківського міськрайонного суду Київської області 25 липня 2014 року та відповідно до автоматизованого розподілу справ переданий до провадження судді ОСОБА_23 .

Згідно із Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» № 1600-VIII від 22 вересня 2016 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_23 була звільнена з посади судді у відставку. У зв`язку з цим, у відповідності до вимог ст. 319 КПК України, із дотриманням вимог ст. 35 КПК України, у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був визначений інший суддя.

Відповідно до ч.1 ст.319 КПК України, після заміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті та статтею 320 цього Кодексу.

Слід зазначити, що згідно із ч.2 ст.319 КПК України, суд своєю вмотивованою ухвалою може прийняти рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювалися під час судового розгляду до заміни судді, якщо таке рішення не може негативно вплинути на судовий розгляд, за умови дотримання певних вимог, а саме, якщо сторони кримінального провадження, потерпілий не наполягають на новому проведенні процесуальних дій, які вже були здійснені судом до заміни судді та якщо суддя, що замінив суддю, який вибув, ознайомився з ходом судового провадження та матеріалами кримінального провадження, наявними в розпорядженні суду, згоден з прийнятими судом процесуальними рішеннями і вважає недоцільним нове проведення процесуальних дій, що вже були проведені до заміни судді.

Разом з тим, суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області, який замінив суддю, що вибула в даному кримінальному провадженні, зазначеної вище норми закону не дотримався, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно із матеріалами справи, суддею місцевого суду після отримання до свого провадження кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, ухвалою від 13 жовтня 2016 року було призначене підготовче судове засідання на 16 листопада 2016 року (т. 3, а.с. 2).

Як видно із журналу судового засідання, 16 листопада 2016 року Васильківським міськрайонним судом Київської області було проведене судове засідання в рамках судового розгляду кримінального провадження, а не підготовче судове засідання. В даному судовому засіданні головуючим по справі було поставлене питання щодо недоцільності розпочинати спочатку судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підставі ч.2 ст.319 КПК України, однак потерпілий по справі ОСОБА_14 заперечував проти цього, зазначивши, що попередньою суддею не всі докази були досліджені (т.3, а.с. 11-12). При цьому, інша потерпіла по справі ОСОБА_13 в судовому засіданні, що відбулося 16 листопада 2016 року, присутньою не була.

В наступному судовому засіданні 25 січня 2017 року потерпілий ОСОБА_14 висловив таку ж позицію щодо застосування положень ч.2 ст.319 КПК України, а потерпіла ОСОБА_13 , зі слів її чоловіка, була відсутня з поважних причин (т.3, а.с.17-18).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2017 року було прийняте рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, з початку та здійснювати повторно всі процесуальні дії, які вже здійснювалися під час судового розгляду до заміни судді, при цьому, потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_13 участі в судовому засіданні не приймали, та згоди на продовження судового розгляду на підставі ч.2 ст.319 КПК України не висловлювали.

Таким чином, судом першої інстанції, всупереч вимог п.1 ч.2 ст.319 КПК України, без врахування думки потерпілих та за їх відсутності було продовжено та завершено судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з ухваленням оскаржуваного вироку, безпідставно обмеживши тим самим процесуальні права потерпілих, що, на думку колегії суддів, є істотним порушенням кримінального процесуального закону в розумінні ч.1, п.5 ч.2 ст.412 КПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора, в частині порушення судом першої інстанції процесуальних прав потерпілих, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами провадження, які були досліджені під час апеляційного розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що встановлені апеляційним судом істотні порушення кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження, є безумовною підставою, відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України, для скасування оскаржуваного вироку суду та призначення згідно із п.1 ч.1 ст.415 КПК України, нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому колегія суддів позбавлена можливості навести мотиви щодо прийняття чи спростування доводів апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначені доводи підлягають ретельній перевірці судом першої інстанції при новому судовому розгляді кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, в суді першої інстанції в іншому складі суду. Судді:

_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4