АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6883/17 Номер провадження 11-сс/786/479/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представників Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8
слідчого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 15 вересня 2017 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_9 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000576 від 13 червня 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що слідчим не доведено необхідність застосування арешту земельних ділянок та сільськогосподарської культури сої в межах цього кримінального провадження, оскільки відсутній висновок експертного дослідження щодо визначення дійсного завдання значної шкоди та її розміру через це немає підстав вважати, що самовільним зайняттям цих земельних ділянок її законному володільцю або власнику дійсно завдано значної шкоди, відсутній цивільний позов, через це мета накладення такого арешту виходить за межі завдань цього кримінального провадження з огляду на запобігання негативним наслідкам арешту майна для інших осіб, зокрема, для Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області та не доведено слідчим необхідність збереження врожаю сої, якою засіяні земельні ділянки, як речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що слідчим суддею не враховано докази самовільного зайняття земельних ділянок загальною площею 50,3477 га і орієнтовний розмір шкоди за самовільне зайняття вказаних земельних ділянок - 80 726,7 грн., в результаті чого настали суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення значної шкоди, що вказує на наявність в діях невстановленої особи складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

На даний час органом досудового розслідування не встановлено осіб, які причетні до самовільного зайняття земельних ділянок, які виразилися у розорюванні, обробленні та посіву сільськогосподарської культури - сої, необхідність накладення арешту є доцільною, так як забезпечить заборону будь-кому розпоряджатися та користуватися земельними ділянками та с/г культурою, якою вони незаконно засіяні до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, до того ж під час розгляду клопотання представником Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області в особі сільського голови ОСОБА_7 було стверджено про виготовлення документації на вказані земельні ділянки, шляхом присвоєння останнім кадастрових номерів, що говорить про те, що в подальшому є ризик передачі у користування вказаних земельних ділянок третім особам.

Заслухавши доповідь судді, прокурора який просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав у ній наведених, представників Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, які, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги повідомили, що на даний час за їхніми заявами вирішується питання про присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам на які просять накласти арешт і в подальшому сільська рада зможе ними розпоряджатися і отримувати прибутки, а накладення арешту заблокує цей процес, що спричинить негативні наслідки для сільської ради, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 13.06.2017 старшим слідчим СВ Полтавського РВП ОСОБА_9 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000576 за фактом самовільного зайняття земельних ділянок, попередня кваліфікація злочину - ч. 1 ст. 197-1 КК України (а.к. 5).

30.06.2017 до Полтавського РВП надійшов лист Держекоінспекції у Полтавській області, згідно якого здійснено обстеження земель водного фонду в межах прибережно-захисної смуги р. Головачик на території Заворсклянської с/р та встановлено, що у прибережно-захисній смузі водойми Головачик здійснено розорювання земель водного фонду, наявні посів сільськогосподарських культур. Під час обстеження особи, якими здійснено розорювання, не встановлені.

22.08.2017 здійснено виїзд на територію Заворсклянської с/р, за участю спеціаліста землевпорядника Заворсклянської с/р ОСОБА_10 проведено огляд місця події та встановлено наявність посівів сої на самовільно зайнятих земельних ділянках (а.к. 20).

22.08.2017 Управлінням з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Полтавській області здійснено перевірку дотримання вимог земельного законодавства під час використання земель сільськогосподарського призначення на території Заворсклянської с/р, в результаті якої встановлено самовільне зайняття земельних ділянок загальною площею 50,3477 га та самовільне використання шляхом посіву на них сої та встановлено орієнтовний розмір шкоди за самовільне зайняття вказаних земельних ділянок на загальну суму 80 726,7 грн (а.к. 24,27,30,33).

22.08.2017 допитано свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 мешканці с. Головач, які пояснили, що до самовільного зайняття земельних ділянок на території Заворсклянської с/р може бути причетна родина Приходько з с. Портнівка, Полтавського району (а.к. 21-22).

1.09.2017 постановою старшого слідчого відділу Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області майором поліції ОСОБА_9 визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні:

- земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 1,2885 га (в тому числі орієнтовно ріллі - 0,70 га, сіножатей - 0,5885 га), кадастровий номер не визначений, що знаходиться в межах с. Головач на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, та сільськогосподарську культуру сою, якою вона засіяна;

- земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 13,4365 га (в тому числі орієнтовно ріллі - 10,9250 га, сіножатей - 2,5115 га), кадастровий номер не визначений, що знаходиться в межах с. Головач на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, та сільськогосподарську культуру сою, якою вона засіяна;

- земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 20,3000 га (в тому числі орієнтовно ріллі - 13,7 га, сіножатей - 6,6 га), кадастровий номер не визначений, що знаходиться в межах с. Головач на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, та сільськогосподарську культуру сою, якою вона засіяна;

- земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 15,3227 га (в тому числі орієнтовно ріллі - 9,0 га, сіножатей - 6,3227 га), кадастровий номер не визначений, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, та сільськогосподарську культуру сою, якою вона засіяна (а.к. 35).

4.09.2017 старший слідчий СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотання про арешт майна, в якому посилається на те, що з метою забезпечення збереження речових доказів, просив суд накласти арешт на вказані земельні ділянки та сільськогосподарську продукцію сою, якою вони засіяні шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цим майном, а також з метою забезпечення збереження речових доказів та недопущення псування посівів сої надати дозвіл на вилучення сої, якою засіяні ці земельні ділянки (а.к. 1).

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження, розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя у повному обсязі перевірив вказані обставини та дійшов правильного висновку щодо наявності законних підстав для накладення арешту. Оскільки частиною 1 ст.197-1 КК України такий вид покарання, як конфіскація не передбачений. Згідно ст.96-1 КК України це майно не підлягає спеціальній конфіскації. Також у провадженні не заявлено цивільний позов (відомості до ЄРДР внесені 13.06.2017), а вартість майна на яке просять накласти арешт (сої) вочевидь більша, а отже не співрозмірна з зазначеним у клопотанні розміром шкоди від самовільного зайняття земельної ділянки. Також колегія суддів враховує, що стороною обвинувачення, в розумінні вимог ст. 173 КПК України, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні слідчий, які б виправдовували на момент розгляду цього клопотання в суді першої інстанції позбавлення власників майна права на користування майном.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя ретельно перевірив доводи, викладені в клопотанні та правильно відмовив у накладенні арешту на майно: - земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 1,2885 га (в тому числі орієнтовно ріллі - 0,70 га, сіножатей - 0,5885 га), кадастровий номер не визначений, що знаходиться в межах с. Головач на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, та сільськогосподарську культуру сою, якою вона засіяна;- земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 13,4365 га (в тому числі орієнтовно ріллі - 10,9250 га, сіножатей - 2,5115 га), кадастровий номер не визначений, що знаходиться в межах с. Головач на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, та сі льськогосподарську культуру сою, якою вона засіяна;- земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 20,3000 га (в тому числі орієнтовно ріллі - 13,7 га, сіножатей - 6,6 га), кадастровий номер не визначений, що знаходиться в межах с. Головач на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, та сільськогосподарську культуру сою, якою вона засіяна;- земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 15,3227 га (в тому числі орієнтовно ріллі - 9,0 га, сіножатей - 6,3227 га), кадастровий номер не визначений, що розташована за межами населених пунктів на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, та сільськогосподарську культуру сою, якою вона засіяна.

За таких обставин ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційні вимоги - не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 15 вересня 2017 року без змін.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4