Справа 127/8092/18
Провадження 1-кс/127/3961/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Літинського відділення поліції Калинівського відділу ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000109 внесеного до ЄРДР 08.04.2018, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в Вінницькій області Жмеринський район, с. Дубова, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, не працює, громадянин України, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
10.04.2018, до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Літинського відділення поліції Калинівського відділу ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000109 від 08.04.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 07 квітня 2018 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, спільно й за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою задоволення статевої пристрасті, діючи умисно, шляхом силового поштовху відчинили вхідні двері та проникли до житлового будинку по АДРЕСА_2 . У подальшому ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на задоволення статевої пристрасті, знаходячись в спальній кімнаті житлового будинку діючи умисно, застосовуючи фізичну силу відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , подолавши активний опір, який чинила остання, здійснив з нею насильницький статевий акт проти волі потерпілої, природнім способом. В цей час ОСОБА_7 відвів співмешканця потерпілої ОСОБА_9 до іншої кімнати та відволікав увагу останнього, чим сприяв здійсненню насильницьких дій ОСОБА_4 відносно потерпілої ОСОБА_8 . За попередньою домовленістю ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , останній мав здійснити статевий акт із ОСОБА_8 після закінчення насильницьких дій вчинених ОСОБА_4 . У подальшому, злякавшись того що ОСОБА_9 вибіг з будинку для виклику допомоги, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проти волі потерпілої, із застосуванням фізичної сили витягли ОСОБА_8 з будинку, посадили на передню частину трактора Т-16 д.н.з. НОМЕР_1 та з метою продовження вчинення зґвалтування вирушили в с. Дубова Жмеринського району Вінницької області. Під час руху по вул. Колгоспна в с. Вінниківці ОСОБА_4 не впорався з керуванням та наїхав передніми колесами на дренажну трубу, яка проходила через проїжджу частину дороги, в наслідок чого ОСОБА_8 впала на ґрунтову поверхню дороги та потрапила під заднє праве колесо трактора, при чому отримавши тілесні ушкодження у вигляді політравми: закрита травма живота і грудної клітки, травматичного розриву печінки, жовчного міхура і селезінки, внутрішньо-черевна кровотеча, двобічний гемо пневмоторакс, геморагічний шок ІV ступені.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 152 КК України, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 07.04.2018 приблизно о 14:00 ОСОБА_4 не маючи посвідчення тракториста-машиніста відповідної категорії, керуючи трактором Т-16 МГ-У1 державний номерний знак НОМЕР_1 (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_10 ), рухаючись по ґрунтовій дорозі по вул. Колгоспна в напрямку вул. Щорса в с. Вінниківці Літинського району Вінницької області, умисно порушуючи Правила дорожнього руху України, не передбачаючи наслідки, перевозив пасажирів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поза кабіною трактора, на необладнаному місцями для сидіння, що передбачені технічною характеристикою так, що вони обмежували водієві оглядовість, допустив порушення Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 21.1 «Дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі, обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення».

п. 21.11 Забороняється перевозити:

а) пасажирів поза кабіною автомобіля (крім передбачених цими Правилами випадків перевезення пасажирів у кузові вантажного автомобіля з бортовою платформою або в кузові-фургоні, призначених для перевезення пасажирів), у кузові автомобіля-самоскида, трактора, інших самохідних машин, на вантажному причепі, напівпричепі, в причепі-дачі, в кузові вантажного мотоцикла».

Внаслідок допущеного порушення Правил дорожнього руху України, ОСОБА_4 не впорався з керуванням, наїхав передніми колесами на дренажну трубу, яка проходила через проїжджу частину дороги, в наслідок чого пасажир ОСОБА_8 впала на ґрунтову поверхню дороги та потрапила під заднє праве колесо трактора.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми: закрита травма живота і грудної клітки, травматичного розриву печінки, жовчного міхура і селезінки, внутрішньо-черевна кровотеча, двобічний гемо пневмоторакс, геморагічний шок ІV ступені, яка відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя.

Таким чином ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Вина ОСОБА_11 доводиться: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_12 від 07.04.2018; протоколом огляду місця події, а саме території домогосподарства по АДРЕСА_2 ; показами свідків; протоколом затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та іншими зібраними доказами у їх сукупності.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , одруженому, не працюючому, громадянину України, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимому, 08.04.2018 оголошено про підозру у скоєнні особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена ч. 3 ст. 152 КК України та тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 286 КК України. Санкція статті за інкримінований ОСОБА_4 особливо тяжкий злочин передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, а за тяжкий злочин передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

ОСОБА_4 за життя притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 122 КК України, однак на даний час відповідно до ст. 89 КК України судимість за вчинення даних злочинів погашена. Це свідчить про те, що останній не бажає ставати на шлях виправлення.

ОСОБА_4 зареєстрований та проживає в с. Дубова Жмеринського району Вінницької області, а на вчинення кримінального правопорушення приїхав в сусідній населений пункту іншого району. Також ОСОБА_4 не бажає повернутись в суспільство повноцінною людиною, знайти постійну роботу, забезпечувати сім`ю, і довести що він має бажання виправитись та не вчиняти нових злочинів.

Крім того, ОСОБА_4 в силу усвідомлення суворості покарання за злочини, що передбачає позбавлення волі, може покинути постійне місце проживання з метою ухилення від слідства та суду.

Перед вчинення зґвалтування ОСОБА_4 вчинив ще одне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, однак на момент розгляду клопотання повідомлення про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення ОСОБА_4 не оголошено.

Також, сам факт вчинення ОСОБА_4 дій відносно потерпілої ОСОБА_8 спрямованих на зґвалтування свідчить про зневажливе ставлення останнього до існуючих в суспільстві норм поведінки та моралі.

Після вступу у статеві зносини із потерпілою ОСОБА_8 , та усвідомлення того, що свідок вчиненого злочину - ОСОБА_9 побіг за допомогою, підозрюваний ОСОБА_4 незважаючи на суспільні принципи моралі, демонструючи вседозволеність та безкарність, проти волі потерпілої, із застосуванням фізичної сили посадив її на передню частину трактора та разом із ОСОБА_7 поїхав в с. Дубова Жмеринського району, щоб продовжити свій злочинний умисел спрямований на статеві зносини із останньою.

Надалі, коли під час руху потерпіла ОСОБА_8 впала та потрапила під колесо трактора, ОСОБА_13 усвідомлюючи, що остання знаходилась в небезпеці та потребувала невідкладної екстреної медичної допомоги, не прийняв жодних мір, щоб зупинити трактор та допомогти потерпілій, а навпаки побачивши, що їх переслідують люди, та усвідомлюючи, що вчинив ще один злочин, намагався втекти з місця скоєння злочину. Це свідчить про те, що йому було байдуже на наслідки, які були спричиненні здоров`ю потерпілої та бажання уникнути від кримінальної відповідальності.

Все це свідчить про відсутність соціально-стримуючих чинників, які підтверджували б, що він не буде ухилятись від слідства і суду та продовжувати злочинну діяльність.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження, та беручи до уваги те, що свідки проживають в сусідньому селі, а деякі з них являються знайомими підозрюваного, на яких він може чинити тиск, свідчить, що існує декілька ризиків зазначених в ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_4 може:

переховуватись від органу досудового розслідування та суду;

вчиняти інші кримінальні правопорушення;

незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Застосування до ОСОБА_4 , більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги забезпечити виконання ним покладених обов`язків. Зокрема, не підлягають до застосування щодо ОСОБА_4 запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання через можливість останнього ухилитись від слідства та суду, у виді особистої поруки у зв`язку з відсутністю поручителів, які заслуговують на довіру. Неможливо застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з тим, що останній може впливати на свідків кримінального правопорушення, для зміни показів, які можуть вплинути на подальший хід досудового розслідування та уникнення підозрюваним від кримінальної відповідальності. Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин із застосуванням насильства, при поставленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту, суд має право не визначити розмір застави.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Беручи до уваги вищевикладене, з метою попередження можливості ОСОБА_4 переховуватись від слідства та суду, продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків, забезпечення виконання процесуальних дій та для забезпечення виконання процесуальних дій.

За наведених підстав слідчий, просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, суду пояснила, що по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, переховувався від органів досудового розслідування, може спотворити сліди кримінального правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо клопотання слідчого, суду пояснили, що ризики не доведені та необґрунтовані, тому просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_14 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 , раніше не судимий, не працює, одружений, має постійне місце проживання, утримує трьох малолітніх дітей.

Проте, не дивлячись на вищенаведене, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, відсутність соціально стримуючих факторів, а також той факт, що підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке вчинене з особливою зухвалістю, в результаті якого настали тяжкі наслідки, тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 152 КК України обґрунтована.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, проте з урахуванням обставин та наслідків кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для визначення ОСОБА_4 розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Літинського відділення поліції Калинівського відділу ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання підозрюваного ОСОБА_4 , тобто до 00 години 35 хвилин 06 червня 2018 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 06 червня 2018 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя