Справа № 464/5322/17
пр.№ 1-кп/464/57/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.02.2018 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання про застування примусових заходів медичного характеру за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001857 від 05.06.2017 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, з середньою освітою, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за скоєння суспільно-небезпечного діяння з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.152 КК України,

В С Т А Н О В И В :

05.06.2017 року близько 08.00 год. ОСОБА_7 , проходячи неподалік території Львівської виправної колонії №48, що по вул.Хуторівка, 2, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, побачив ОСОБА_4 , після чого у нього виник умисел на згвалтування останньої. У подальшому, з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямовваного на згвалтування ОСОБА_4 , ОСОБА_7 наздогнавши останню та застосувавши фізичне насильство кинув ОСОБА_4 на землю, та продовжуючи застосовувати фізичну силу, з метою подолання опору ОСОБА_4 почав утримувати руки потерпілої, притискаючи її до землі. Після цього, ОСОБА_7 намагався вступити із ОСОБА_8 у статеві зносини, однак не вчинив усіх необхідних дій для доведення свого злочинного умислу до кінця, спрямованого на згвалтування ОСОБА_4 , з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений випадковим перехожим на крик ОСОБА_4

05 червня 2017 року дане кримінальне правопорушення було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками, передбаченими ч.3 ст.15 ч.1 ст.152 КК України.

Слідчий СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, оскільки висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи №115 від 26.07.2017 встановлено, що ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у формі розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовими порушеннями, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; в період інкримінованих йому дій (05.06.2017) ОСОБА_7 також страждав хронічним психічним захворюванням у формі розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовими порушеннями, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; за своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , оскільки зазначена особа вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, а тому не може бути суб`єктом кримінальної відповідальності. Крім того, вважає за доцільним застосувати відносно ОСОБА_7 примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно-небезпечних діянь.

Захисник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, та її законний представник у судовому засіданні клопотання слідчого підтримали, просили його задовольнити. Захисник також зазначив, що під час досудового слідства була проведена судово-психіатрична експертиза. Відповідно до висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи №115 від 26.07.2017 встановлено, що ОСОБА_7 під час скоєння суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.152 КК України, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто перебував в стані неосудності. Тому вважає за доцільним застосувати до особи обраний примусовий захід медичного характеру.

Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, у судове засідання не з`явилася. Відповідно до ч. 1 ст. 512 КПК України участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.

Заслухавши думку прокурора, захисника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, та її законного представника, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 та доданих до нього матеріалів, суд приходить до наступних висновків.

Обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.152 КК України, повністю доводяться сукупністю доказів, що були зібрані під час досудового розслідування та судового розгляду, які були проаналізовані, оцінені судом у судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердила, що 05.06.2017 року близько 08.00 год. ОСОБА_7 неподалік Львівської виправної колонії №48, що по вул.Хуторівка, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, застосовуючи фізичне насильство кинув її на землю. Продовжуючи застосовувати фізичну силу, утримуючи її руки, притискаючи її до землі, намагався вступити із нею у статеві зносини, однак був зупинений випадковими перехожими.

Крім вищезазначеного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується показами свідка ОСОБА_9 та письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні:протоколом огляду місця події від 05.06.2017 року та схемою до нього, протоколом огляду речей від 05.06.2017 року, протоколом огляду предметів від 05.06.2017 року, висновком судово-медичної експертизи №231/17 від 06.06.2017 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 05.06.2017 року та фототаблицею до нього.

В ході досудового слідства була проведена амбулаторна судово-психіатрична експертиза. Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №348 від 06.07.2017 року в зв`язку із тим, що за час даного амбулаторного експертного дослідження виявлено клінічні ознаки порушення мислення, інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери, для уточнення діагнозу та визначення глибини виявлених психічних розладів ОСОБА_7 потребує стаціонарного обстеження та проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи. Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи №115 від 26.07.2017 встановлено, що ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у формі розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовими порушеннями, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; в період інкримінованих йому дій (05.06.2017) ОСОБА_7 також страждав хронічним психічним захворюванням у формі розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовими порушеннями, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; за своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів дозволяє суду зробити висновок про те, що ОСОБА_7 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.15 ч.1 ст.152 КК України незакінчений замах на згвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства до потерпілої.

Виходячи з досліджених та встановлених обставин, суд вважає, що ОСОБА_7 скоїв вказане суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності та у відповідності до ч. 2 ст. 19 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності із застосуванням до нього примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи характер та тяжкість захворювання, суспільну небезпеку вчиненого діяння, рекомендації, викладені в висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи, суд вважає, що відносно ОСОБА_7 , відповідно до ст. 94 КК України, необхідно застосувати захід примусового медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Застосований щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до набрання ухвалою законної сили необхідно залишити без змін.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, ст.ст. 395, 512, 513 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

клопотання слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, з середньою освітою, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до набрання ухвалою законної сили - залишити без змін.

Виконання ухвали покласти на Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».

Речові докази по справі: одяг ОСОБА_4 , а саме: спідниця, куртка, колготи жіночі, який передано на зберігання у Сихівський ВП ГУ НП у Львівській області, - знищити; одяг ОСОБА_7 , в саме: штани, сорочка та куртка спортивна, який передано на зберігання у Сихівський ВП ГУ НП у Львівській області, - знищити.

Судові витрати за проведення експертиз слід прийняти на рахунок держави.

Копію ухвали направити Комунальному закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» - для виконання, та прокурору Львівської місцевої прокуратури №1 - для контролю.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: