АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1272/17 Справа № 179/1071/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000372 від 20 липня 2017 року,
за участю:

третьої особи ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :

В апеляційній скарзі третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ Магдалинівського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «JETTA 1781» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 із забороною користування та розпорядження, який зберігати на спеціально обладнаному майданчику для розміщення транспортних засобів Магдалинівського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області, як речовий доказ по кримінальному провадженню №0000372 від 20 липня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що під час розслідування кримінального провадження виникла необхідність накласти арешт на вказаний автомобіль як речового доказу, що має суттєве значення для швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні і не може бути поверненим, так як може бути приховуваним, пошкодженим, знищеним або відчуженим, у зв`язку з чим прийшов до висновку необхідності задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на дане майно.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_6 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, яка винесена з порушенням норм КПК України та підлягає скасуванню з наступних підстав. Під час проведення примусового вилучення вказаного автомобіля слідчим не було надано постанову про визнання даного автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні. Оскільки відсутня зазначена постанова слідчого, то винесення слідчим суддею ухвали про накладення арешту на автомобіль як на речовий доказ є незаконним, так як суперечить вимогам ст.ст. 170-173 КПК України. Також, зазначає, що слідчий суддя розглянув клопотання слідчого за її відсутності, жодних викликів у судове засідання вона не отримувала та ухвала суду не містить жодного мотивування з приводу цього всупереч ст. 172 КПК України, чим були грубо порушені її процесуальні права. Під час виконання даної ухвали та проведення процесуальних дій 20.09.2017 року вона, як власник автомобіля, не була викликана співробітниками Магдалинівського ВП та копія ухвали їй не була належним чином вручена всупереч нормам чинного законодавства. Вважає, що підстав для переміщення автомобіля на майданчик для розміщення транспортних засобів Магдалинівського ВП не було, оскільки даний автомобіль знаходився на ремонтному майданчику офіційного сервісного центру «VOLKSWAGEN» у зв`язку з істотною поломкою двигуна та коробки передач, був у розібраному стані, у зв`язку з чим його переміщення в розукомплектованому стані могло мати наслідком його фізичне пошкодження та спричинення матеріальних збитків власнику. Таким чином, слідчим суддею не було надано належної правової оцінки тому факту, що автомобіль знаходився у стані технічної неможливості до пересування, а за таких підстав не було необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт. Також, третьою особою в апеляційній скарзі порушується питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, поважними причинами пропуску якого зазначає, що ухвалу суду вона отримала 02.10.2017 року від ОСОБА_8 , тобто особи, яка фактично користується вказаним автомобілем, що підтверджується актом приймання-передачі документів.
Заслухавши суддю-доповідача, думку третьої особи, яка підтримала апеляційну скаргу і, з підстав зазначених в скарзі, просила її задовольнити, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про дотримання апелянтом строку на апеляційне оскарження, колегія суддів виходить з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без виклику третьої особи, а отже за правилами ч. 3 ст. 395 КПК України строк її апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії даної ухвали. Враховуючи те, що у матеріалах провадження відсутні дані, які підтверджують отримання копії ухвали третьою особою, вказану копію ухвали вона отримала від ОСОБА_8 02 жовтня 2017 року, а апеляційна скарга була подана нею 03 жовтня 2017 року, то строк на апеляційне оскарження не пропущений, у зв`язку з чим апеляційний суд не входить в перевірку поважності причин пропуску строку та вирішення питання про його поновлення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 3 ст. 170, пунктів 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (ст. 170), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи третьої особи, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

З наданих матеріалів вбачається, що слідчим відділом Магдалинівського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000372, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме за заявою ОСОБА_9 про те, що 11 липня 2017 року її син ОСОБА_10 відправився з дому з невідомими їй громадянинами та до теперішнього часу не повернувся, місце його знаходження невідоме.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 займався реалізацією засобами захисту рослин, в результаті чого у останнього виникли борги різним особам. 11 липня 2017 року приблизно о 07 годині раніше знайомі ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_11 на автомобілі марки «VOLKSWAGEN» моделі «JETTA 1781» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , під керуванням ОСОБА_8 прибули до ОСОБА_10 та вони разом відправилися реалізовувати засоби захисту рослин. Того ж дня вони направилися до с.Кислянка Синельниківського району, де залишили ОСОБА_10 і з цього часу з ним не спілкувалися. Наразі ОСОБА_10 вважається безвісно зниклим та його місцезнаходження невідоме. А вказані вище особи останні бачили та перебували разом з ОСОБА_10 в даному автомобілі у день його зникнення, у зв`язку з чим у слідства існує підозра, що вони можуть бути причетні до вчинення даного кримінального правопорушення, а в зазначеному транспортному засобі можуть знаходитися сліди вчинення злочину, тому вказаний автомобіль має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.
У зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що вказане вилучене майно на даній стадії досудового розслідування підлягає арешту, оскільки дане майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є речовим доказом та має доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від іншихправових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Завданнями застосування арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).
Враховуючи, що вказаний транспортний засіб є важливим доказом у даному провадженні, а також, що в даному провадженні необхідно провести ряд слідчий та інших процесуальних дій, тому для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та для запобігання ризикам приховування, пошкодження, знищення, перетворення та відчуження даного речового доказу, які об`єктивно існують у разі незастосування такого заходу, колегія суддів вважає обґрунтованим та доцільним накладення арешту на вказане майно.
Крім того, як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_6 23 червня 2017 року довіреністю уповноважила ОСОБА_12 керувати, передавати в оренду автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «JETTA 1781» реєстраційний номер НОМЕР_1 та розпоряджатися ним (обміняти, передавати в позичку, продати) терміном на три роки, тобто по 23 червня 2020 року, а отже на теперішній час арешт даного автомобіля не призведе до надмірного обмеження її права як власника майна.
Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
З матеріалів провадження вбачається, що на даному етапі досудового розслідування в них відсутні належні докази, які давали б беззаперечні підстави суду прийти до висновку про відсутність ознак кримінального правопорушення, а також відсутність необхідності в накладенні арешту.
Інші доводи апеляційної скарги третьої особи щодо невідповідності клопотання слідчого вимогам ст. ст. 170 - 173 КПК України, яка проявилась в тому, що клопотання розглянуто без її виклику як власника майна, про ненадання копії ухвали та інше, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не спростовують висновки слідчого судді, не свідчать про невідповідність клопотання слідчого вимогам процесуального закону та не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування не встановлено, а відповідні доводи та вимоги третьої особи не можуть бути задоволені.

Керуючись ст. ст. 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000372 від 20 липня 2017 року, а саме автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «JETTA 1781» реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4