Провадження №1-кп/447/114/17
Справа №447/556/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2017 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві об"єднане кримінальне провадження, внесене в ЄРДР під № № 0000856 від 08.08.2016 року та під № 0000026 від 11.01.2017 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудники, Миколаївського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, невійськовозобов`язаного, раніше неодноразово судимого, останній раз: 25.03.2016 Миколаївським районним судом Львівської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 180 годин громадських робіт, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч.2 ст. 389, ст. 395 КК України,

в с т а н о в и в :
вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 25.03.2016 року, ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 180 годин громадських робіт.

06.06.2016 кримінально-виконавчою інспекцією Миколаївського РВ УДПтСУ у Львівській області ОСОБА_4 направлений для відбування призначеного вироком суду покарання в Рудниківську сільську раду Миколаївського району Львівської області.

Однак, починаючи з липня 2016 року, ОСОБА_4 ухилявся від відбування громадських робіт, а саме без поважних причин не прибував для відбуття громадських робіт в Рудниківську сільську раду, про що свідчать матеріли подання Миколаївського РВ КВІ УДПтСУ у Львівській області, про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування громадських робіт ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 , ухилявся від відбування громадських робіт будучи засудженим до цього покарання, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим та достовірно знаючи, що ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 26.08.2016 року, з якою останній ознайомлений, йому встановлено (продовжено) адміністративний нагляд на термін шість місяців, при цьому застосовано такі обмеження: заборона виходу з помешкання в АДРЕСА_1 , з 22:00 год. до 06:00 год., заборона виїзду за межі адміністративного району без дозволу керівництва Миколаївського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області; заборона відвідування торгових закладів, де продають на розлив спиртні напої, а також зобов`язано прибувати на реєстрацію в Миколаївський ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області кожного першого понеділка місяця з 10:00 год. до 11:00 год., з метою ухилення від адміністративного нагляду, ОСОБА_4 , 06.01.2017 року самовільно, залишив місце свого проживання в с. Рудники Миколаївського району Львівської області, здійснивши виїзд за межі адміністративної території Миколаївського району Львівської області та тривалий термін знаходився на території Головного залізничного вокзалу, що в м. Львові пл. Двірцева, 1, внаслідок чого був відсутній за місце свого проживання до 09.01.2017 року.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у самовільному залишенні місця свого проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст. 389, ст. 395 КК України визнав повністю, однак від дачі пояснень відмовився. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, а тому вислухавши думку учасників судового провадження, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінивши встановлені по справі обставини та перевіривши докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 389, ст. 395 КК України.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинив злочини, які віднесені до категорії невеликої тяжкості.

Згідно ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив кримінальних правопорушень.

Згідно ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він на «Д» обліку в лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується типово, раніше неодноразово судимий.

За таких обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому покарання обвинуваченому слід обрати у межах санкції статті, за якою кваліфікується злочин.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, -

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

У відповідності з ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Строк відбування покарання рахувати з часу набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений у порядку та строки передбачені ст. 394,395 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1