Справа № 577/489/18
Провадження № 1-кп/577/195/18

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 від 20 листопада 2016 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта вища, розлученого, має на утриманні неповнолітнього сина, проходить військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді командира взводу зенітного самохідно-артилерійського дивізіону, учасника бойових дій, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014 в Україні оголошено часткову мобілізацію та з цього часу відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» в Україні діє особливий період.

Обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 28 травня 2015 року № 98 був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 і призначений на посаду командира зенітного самохідно-артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та з 28 травня 2015 проходить військову службу за контрактом.

Однак 3 листопада 2016 року ОСОБА_4 в умовах особливого періоду, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 2, 4, 19, 20, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без поважних причин, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до 24 листопада 2017 року перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3

24 листопада 2017 року обвинувачений ОСОБА_4 добровільно з`явився у розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що 28 травня 2015 року він прийнятий на військову службу за контрактом до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалася в АДРЕСА_2 . 3 листопада 2016 року він самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 та перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 . 24 листопада 2017 року добровільно з`явився у розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 . Щиро розкаюється у скоєному.

Таким чином, вина обвинуваченого повністю доведена та своїми діями, які виразилися у самовільному залишенні ним у період з 3 листопада 2016 року до 24 листопада 2017 року військової частини - польова пошта НОМЕР_1 в умовах особливого періоду ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду військовослужбовцем.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

До обставин, які пом`якшуючих покарання, суд відносить: обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Первомайським міськрайонним відділом з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому з метою його виправлення до нього доцільно застосувати покарання, альтернативне позбавленню волі (а.с.24-25).

Суд враховує, що, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 33 рішення Європейського Суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Європейський Суд з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 6 листопада 2008 року), вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип законності і воно не було свавільним».

Виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , досудову доповідь органу пробації, а також приймаючи до уваги, що обвинувачений самостійно повернувся у розташування військової частини, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та реального відбування ним покарання, а тому при призначенні йому покарання слід застосувати ст. 75 КК України.

Вказана міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом встановленого йому судом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України на період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини, в якій він проходить військову службу, а після звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання або роботи засудженого.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1