УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №277/630/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в кримінальне провадження № 277/630/17 за апеляційною скаргою прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17 серпня 2017 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 24.04.2017 р. у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звертає увагу на те, що призначаючи покарання ОСОБА_8 і застосовуючи ст.69 КК України, суд не врахував те, що скоєне кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких. Обвинувачений раніше неодноразово засуджений та відбував реально покарання в місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став, за результатами неодноразового застосування заходів примусу від імені держави не усвідомив соціальний негатив вчинених злочинів та знову вчинив новий злочин під час іспитового строку. ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується як особа, яка має схильність до крадіжок та вживання спиртних напоїв. Тому, вказані обставини та характеризуючи дані особи обвинуваченого унеможливлюють застосування ст.69 КК України.
Згідно вироку Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17 серпня 2017 року, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 24.04.2017 р. у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
Обрано обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу у виді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислено з 17 серпня 2017 року.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 04 червня 2017 року біля 22 години 30 хвилин ОСОБА_8 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, підійшов до домоволодіння ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, обвинувачений переконавшись у відсутності сторонніх осіб, через пройом у паркані пройшов на територію подвір`я та підійшов до вхідних дверей будинку, які були відчинені і проник до будинку. Оглянувши будинок, обвинувачений виявив належний ОСОБА_7 брухт чорних металів вагою 103 кг вартістю 4 грн. за 1 кг на загальну суму 412 грн., який повторно, таємно викрав у результаті чого причинив потерпілому на вказану суму матеріальні збитки.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора в підтримку своєї апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого щодо апеляційної скарги прокурора, думку потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.
З висновками суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, за яке його засуджено, про доведеність вини та кваліфікацію дій останнього, погоджується автор апеляції і ніким з учасників процесу не оспорюються та не перевіряються апеляційним судом.
Разом з цим, на переконання апеляційного суду, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.65 КК України при призначенні покарання враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Винній особі має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів (ч.2 зазначеної статті). Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Крім того, призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, суд першої інстанції не навів у вироку будь-яких обґрунтованих підстав призначення покарання нижче від нижчої межі передбаченої санкцією ч.3 ст.185 КК України, як то передбачено вимогами ст.69 КК України.
Зважаючи на всі обставини вчинення кримінального правопорушення, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції лише формально зазначив у вироку, що враховує при призначенні покарання тяжкість правопорушення, особу ОСОБА_8 , а фактично ці обставини, характер і ступінь суспільної небезпечності цього правопорушення, особу обвинуваченого, належно до уваги не взяв, у зв`язку з чим безпідставно, застосував положення ст.69 КК України.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження і встановлено вироком суду, обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно поєднане з проникненням у житло, тобто тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
При цьому, як слушно зазначає прокурор, у відповідності до матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, не усвідомив соціального негативу вчинених правопорушень та знову вчинив нове правопорушення під час іспитового строку, має виключно посередні характеристики за місцем проживання, відповідно до яких має схильність до крадіжок та зловживання алкоголем.
Як вважає апеляційний суд, наведене характеризує ОСОБА_8 виключно як суспільно-небезпечну особу, яка наполегливо не бажає становитися на шлях виправлення та перевиховання.
Зазначені обставини, вказують на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_8 , що відповідно до ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку в частині призначення покарання та ухвалення апеляційним судом в цій частині нового вироку.
Вид і розмір покарання апеляційним судом обираються ОСОБА_8 згідно вимог ст.65 КК України, з урахуванням: ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, фактичних обставин справи, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та добровільне відшкодування збитків, відсутність обставин, що обтяжували б покарання, особи винного, який раніше був неодноразово судимим, вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, офіційно не працює, не одружений, характеризується виключно посередньо, думки потерпілого, який не наполягав на суворості покарання.
З огляду на викладене, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому апеляційний суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі за розміром, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Остаточне покарання ОСОБА_8 призначається за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України.
В решті вирок суду щодо ОСОБА_8 апеляційний суд залишає без змін.
Керуючись ст.ст.404,405,407,409,414,420 КПК України, апеляційний суд -
Апеляційну скаргу прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17 серпня 2017 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Призначити ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі:
Згідно ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 24.04.2017 р. у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
В решті вирок залишити без зміни.
На вирок Апеляційного суду Житомирської області учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою з моменту отримання копії вироку.
Судді: