Справа №1801/1536/12
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2012 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О. І.,

при секретарі Павленко О. Г.,

з участю прокурора Горового В.О.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в місті Білопілі подання слідчого Білопільського РВ УМВС України в Сумській області відносно

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, ромської національності, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого: 1) Білопільським районним судом Сумської області 05.03.1996 року за ч.2 ст.206 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з відстрочкою покарання на 2 роки;

2) Конотопським міськрайонним судом Сумської області 27.05.1998 року за ч.3 ст.101 КК України до 5 років позбавлення волі;

3) Білопільським районним судом Сумської області 06.08.2007 року за ч.2 ст.309, ч.2 ст.311, ч.1 ст. 308 КК України до 5 років позбавлення волі, судимості не зняті і не погашені,

- про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту,

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2012 року до Білопільського районного суду надійшло подання слідчого Білопільського РВ УМВС України в Сумській області про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_1.

Досудовим слідством ОСОБА_1 підозрюється в тому, що 16 березня 2012 року близько 14 години 30 хвилин, перебуваючи в м. Білопілля в районі кооперативу "Південний", незаконно збув ОСОБА_2 особливо-небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, відповідно до висновку спеціаліста №251 від 19 березня 2012 року вагою 0,076 г.

Окрім цього, ОСОБА_1 повторно 28 березня 2012 року близько 16 години 10 хвилин в м. Білопілля по вул. Свердлова за попередньою змовою з ОСОБА_3 незаконно збули ОСОБА_2 особливо-небезпечний наркотичний засіб "макова солома", у кількості 10 стаканів ємністю 200 мл.

По даному факту 28 березня 2012 року відносно ОСОБА_1 була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

28 березня 2012 року о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_1 був затриманий в порядку ст.115 КПК України і поміщений до ІТТ СМУ УМВС України в Сумській області.

В судовому засіданні прокурор подання підтримала, ОСОБА_1 не заперечував факт збуту опію ацетильованого, макову солому ОСОБА_2 не збував, проти задоволення подання заперечував.

Дослідивши матеріали кримінальної справи, заслухавши прокурора, ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню і відносно ОСОБА_1 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

До даного висновку суд приходить, виходячи з наступного.

Згідно частин 1, 2 статті 148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, підсудний, засуджений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Згідно статті 150 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім обставин, зазначених у статті 148 цього Кодексу, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоровя, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.155 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано у справах про злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Частиною 2 статті 155 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до пяти років, за винятком випадків, коли ця особа, перебуваючи на волі, переховувалася від органів дізнання, досудового слідства чи суду, перешкоджала встановленню істини у справі або продовжила злочинну діяльність.

Відповідно до частини1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:

a) законне ув'язнення особи після засудження її компетентним судом;

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов'язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення;

d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу;

e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг;

f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який покарання передбачено у вигляді позбавлення волі понад 3 роки, не працює тривалий час та не має постійного доходу, раніше судимий за тяжкі умисні злочини, судимості за які не зняті і не погашені, на шлях виправлення не став, а, навпаки, продовжив злочинну діяльність. У звязку з чим є всі підстави вважати, що, знаходячись на свободі, ОСОБА_1 може продовжити злочинну діяльність.

Тому суд вважає, що до підозрюваного ОСОБА_1 необхідно застосувати запобіжний захід саме у вигляді взяття під варту, так як інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.149 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_1 процесуальних обовязків і його належної поведінки, та знаходячись на свободі він може продовжити злочинну діяльність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.148-150, 155, 165 - 165-2 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді взяття під варту строком на два місяці з 28 березня 2012 року по 28 травня 2012 року.

На постанову може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області протягом 3-х діб з дня її винесення.

Суддя