Справа № 490/8374/16-к 06.04.2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 квітня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002730, за апеляційною скаргою прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Цулукідзе, Грузія зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
потерпілий ОСОБА_8 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2016 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Вирішено питання щодо речових доказів у справі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та визначення кваліфікуючих ознак злочину та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у таємному викраденні чужого майна з проникненням у сховище, вчинене повторно за ч. 3 ст. 185 КК України, вважати засудженим до 4 років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання строком на 2 роки та покладенням обов`язків, відповідно п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання строком на 2 роки та штрафу в сумі 850 грн., призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.11.2014 р., який виконувати самостійно.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчинені злочину та фактичних обставин справи, зазначає, що вирок суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у незастосуванні судом закону, який підлягав застосуванню, а також з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства.
Зазначає, що суд не дотримався вимог ст. 71 та ч. 3 ст. 72 КК України з огляду на те, що ОСОБА_6 21.11.2014 р. засуджений Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.
Судом установлено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України після постановлення вироку Заводським районним судом м. Миколаєва 21.11.2014 р., але до повного відбуття покарання, оскільки не надав документів на підтвердження сплати ним штрафу і такі відомості відсутні і в Заводському районному суді м. Миколаєва.
Наведене, на думку апелянта, свідчить, що суд призначаючи покарання, безпідставно не приєднав на підставі ст. 71 КК України невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.11.2014 р.
Крім того, при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, в мотивувальній частині вироку суд зазначив, що таємне викрадення майна ОСОБА_6 вчинив повторно, проте при кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, в порушення вимог ч. 1 ст. 32 КК України, не зазначив кваліфікуючу ознаку повторність.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Керуючись заздалегідь виниклим корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , усвідомлюючи характер своїх противоправних дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, діючи повторно, перелізаючи через паркан, проникав на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрадав належне ОСОБА_8 майно: 04.07.2016 р. оцинковану трубу, вартістю 250 грн., 08.07.2016 р. металеву решітку вартістю 641,90 грн., 10.07.2016 р. металевий швелер вартістю 200 грн., 12.07.2016 р. металевий куток вартістю 90 грн. та металеву трубу вартістю 60 грн. З викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникав, викраденим майном розпоряджався за власним розсудом.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та потерпілого, які не заперечували проти задоволення скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності. Обставини обвинуваченим не заперечувались, досліджувались за згодою учасників судового провадження, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 протягом 04.07.2016 р. 12.07.2016 р. вчиняв злочини, будучи засудженим Заводським районним судом м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу, даних про сплату якого матеріали кримінального провадження не містять, а тому його дії слід кваліфікувати, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом синдром залежності від опіоїдів, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, офіційно не працює, визнав обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття та визнання вини, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65 67 КК України, в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.
Вирок суду в цій частині апелянтом не оскаржується.
Разом з цим, відповідно до вимог ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
За змістом ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 21.11.2014 р. засуджений Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., дані про сплату штрафу в матеріалах кримінального провадження відсутні, такі відомості відсутні і в Заводському районному суді м. Миколаєва на час розгляду кримінального провадження, не надав ОСОБА_6 документів на підтвердження оплати штрафу під час судового розгляду судами першої та апеляційної інстанції.
Отже, твердження прокурора в частині неправильного застосування судом вимог закону про кримінальну відповідальність знайшли своє підтвердження, а тому вирок суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового вироку, оскільки погіршує становище обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419, 420, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
у х в а л и в :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині кваліфікації дій обвинуваченого скасувати та ухвалити свій вирок в цій частині.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна з проникненням у сховище, вчиненому повторно.
Призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки та штрафу 850 грн., призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.11.2014 р., який виконувати самостійно.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Копія вироку суду апеляційної інстанції підлягає врученню засудженому та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а тим, що не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Судді
_____________________ ______________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3