Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/1699/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.10.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора прокуратури Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченої та її захисника адвоката ОСОБА_4 , за участю перекладача ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеного 30.03.2017р. до ЄРДР за №0000317 по обвинуваченню-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Павшино, Мукачівського району та мешканки АДРЕСА_1 , громадянка України, угорка, без освіти, не працює, перебуває у цивільному шлюбі, де виховує двоє малолітніх дітей, раніше не судима, захід забезпечення кримінального провадження не застосовувався,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачена ОСОБА_6 12.03.2017р., близько 13.00 години, шляхом вільного доступу проникла до господарського приміщення першого поверху, будинку АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_7 , де скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, які б могли викрити її протиправні дії, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, таємно викрала з підвіконня металопластикового вікна, мобільний телефон марки «Lenovo А 319», вартість якого згідно висновку експерта від 24.05.2017р. №11/212 становить 1073.50 грн., з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 гривень, із викраденим зникла, чим самим спричинила потерпілій ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 1098.50 грн.

За такими обставинами ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Висновки суду про винність обвинуваченої у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення грунтується на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи, зокрема, ці висновки суд обгрунтовує на показах самої обвинуваченої, яка упродовж досудового слідства та в судовому засіданні свою вину в інкримінованому їй злочині послідовно визнала повністю та підтвердила пред"явлене звинувачення, у скоєному щиро розкаюється і просить суд її суворо не карати.

Так, обвинувачена свою вину у скоєні інкримінованого їй злочині визнала повністю та показала, що дійсно вона 12.03.2017р., близько 13.00 години проникла до господарського приміщення першого поверху, будинку АДРЕСА_2 , де викрала з підвіконня металопластикового вікна мобільний телефон марки «Lenovo А 319» з сім карткою до нього.

Обсяг доказів (ст.349 ч.ч.2-3 КПК України), які будуть досліджуватися та порядок їх дослідження визначається ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники кримінального провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши зізнання обвинуваченої в сукупності з іншими зібраними органом досудового слідства по справі доказами, які характеризують її особу, безпосередньо перевіреними, дослідженим та оголошеними в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку та прийняв наступне рішення.

Суд вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується Бандзар мало місце. Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Обвинувачена винна у вчиненні цього кримінального правопорушення, а відтак підлягає покаранню за вчинене нею кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченій суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного нею злочину та приймає до уваги те, що вона повністю визнала свою вину, у скоєному щиро розкається, по місцю проживання характеризується позитивно, на утриманні та вихованні має двоє малолітніх дітей, раніше не судима, потерпіла до нього не має ні матеріальних ні моральних притензій /а.п.55-62/.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій є її щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченої- на досудовому слідстві та у суді не встановлено.

За сукупністю таких обставин, враховуючи необхідність відповідності характера і ступені суспільної небезпечності злочинів обставинам їх скоєння та особистості винної, керуючись принципом, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення підсудної, а також запобігання вчиненню нових злочинів як самою підсудною, так і іншими особами, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення підсудного (ст.ст.50 п.2, 65 п.2 КК України), суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, призначивши їй покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, не пов`язане з позбавленням волі.

В судовому засіданні обвинувачена, яку підтримав і її захисник, подала письмове клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», так як вона має на утриманні двох неповнолітніх дітей - дочок ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та Єлизавету- ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996р., установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Згідно п. "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016р., звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:

в) не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Злочин, у вчинені якого визнається винною Бандзар, не є особливо тяжким, тобто згідно з ст.1Закону України «Про амністію у 2016 році» на неї поширюється дія вказаного закону.

Обвинувачена ОСОБА_9 має двох неповнолітніх дітей: дочок ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 24.03.2015р. та дочку ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 08.09.2017р. та не позбавлена батьківських прав.

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_11 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р.

Питання про речові докази по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 91, 94, 370, 374, 394 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винною у скоєні кримінального правопорушення за ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді громадських робіт на строк 80 годин.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного та додаткового покарання за цим вироком на підставі п. "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016р.

Визнанні постановою слідчого від 29.05.2017р. речові докази по справі- мобільний телефон марки «Lenovo А 319» з сім карткою до нього оператора мобільного зв`язку «Київстар», який переданий на відповідальне збереження потерпілій ОСОБА_7 /а.п.53-54 залишити їй як законному володільцю.

Судові витрати по справі становлять 494,35 грн. на залучення експерта стягнути з обвинуваченої ОСОБА_11 на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

На вирок сторонами кримінального провадження відповідно до ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1