Справа № 274/2357/17
Провадження №1-кп/0274/405/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2017 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

обвинуваченої. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду у м. Бердичеві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 31.05.2017 року за № 0000857 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чадир-Лут Республіка Молдова, громадянку України, з вищою освітою, працюючої провізором в КП «Аптека № 86», розлученої, проживаючої адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 321 ч. 2, 321 ч. 3 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 працюючи провізором у комунальному підприємстві «Аптека № 86» (надалі - КП «Аптека № 86»), яке знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Житомирська, 10, допустила порушення встановлених правил відпуску сильнодіючих лікарських засобів за наступних обставин.
Так, відповідно до п.п. 2.1. 2.10 посадової інструкції провізора, затвердженої завідувачем КП «Аптека № 86» 10.01.2013 ОСОБА_4 здійснює прийом рецептів та оформляє їх до відпуску, перевіряє відповідність та правильність оформлення рецептурного бланка, термін дії рецепту, сумісність призначення, відповідність назначення та способу застосування, відповідність призначення дози сильнодіючих та отруйних лікарських засобів, віку хворого, норми одноразового відпуску.
16.02.2017 року в порушення ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсорів», п. 17 Порядку відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 360 від 19.07.2005, та своїх посадових інструкцій, перебуваючи за місцем роботи в КП «Аптека № 86», що розташована за адресою м. Бердичів, вул. Житомирська, 10, ОСОБА_4 допустила порушення правил відпуску сильнодіючого препарату «Соннат». що містить «зопіклон», який згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України № 490 від 17.08.2007 підлягає предметно-кількісному обліку та відноситься до переліку сильнодіючих лікарських засобів, здійснивши відпуск лікарського засобу «Сонован» замість зазначеного лікарського засобу «Соннат» в рецептурному бланку форми № 1 для виписування лікарських засобів, які підлягають предметно-кількісному обліку, виписаного лікарем наркологом Бердичівської центральної міської лікарні ОСОБА_5 , хворому ОСОБА_6 , 1978 р.н..
В подальшому, 17.02.2017 року в порушення ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсорів», п. 17 Порядку відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 360 від 19.07.2005 року, та своїх посадових інструкцій, перебуваючи за місцем роботи в КП «Аптека № 86», що розташована за адресою: м. Бердичів, вул. Житомирська, 10, ОСОБА_4 повторно допустила порушення правил відпуску сильнодіючого препарату «Соннат», що містить «зопіклон». який згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України № 490 від 17.08.2007 підлягає предметно-кількісному обліку та відноситься до переліку сильнодіючих лікарських засобів, здійснивши відпуск лікарського засобу «Сонован» замість зазначеного лікарського засобу «Соннат» в рецептурному бланку форми № 1 для виписування лікарських засобів, які підлягають предметно-кількісному обліку, виписаного лікарем психіатром Бердичівської центральної міської лікарні ОСОБА_7 хворому ОСОБА_8 , 1930 р.н..
В ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні інкримінованих діянь визнала повністю. Суду повідомила, що дійсно мали місце події викладені в обвинувальному актів. У вчиненому щиро розкаюється. Просить застосувати до неї положення Закону України "Про амнісітю у 2016 році" та звільнити її від відбування покарання у зв"язку із тим, що на момент набрання чинності Законом її мати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягла 70-річного віку. Крім неї в матері немає інших працездатних дітей. Як доказ надала копію сторінок з паспорта матері, довідку про склад сім"ї, копію свідоцтва про своє народження, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4 від 07.11.2017 року, виданого Бердичівським міським відділом ДРАЦС.

Зважаючи на повне визнання винуватості самою обвинуваченою, за клопотанням прокурора погодженого з усіма іншими учасниками судового процесу, суд, керуючись положеннями ст. 349 ч. 3 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує її дії, які виразились у порушенні встановлених правил відпуску сильнодіючих лікарських засобів, за ст. 321 ч. 2 КК України.

Дії ОСОБА_4 , які виразились в порушенні встановлених правил відпуску сильнодіючих лікарських засобів, повторно, суд кваліфікує за ст. 321 ч. 3 КК України.

При визначенні покарання ОСОБА_4 , суд керується загальними засадами призначення покарання визначеними у ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, відповідно до ст. 12 КК України, злочини передбачені ст. 321 ч. 2, ст. 321 ч. 3 КК України належать до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачена до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину визнала, розлучена, проживає з сином та матір"ю, 1942 року народження, за місцем проживання характеризується, як особа на яку скарг від сусідів не надходило, на обліку в лікарів нарколога, психіатра не перебуває, працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 66 ч. 1 п. 1 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, з урахуванням особи винної, обставин скоєння нею кримінального правопорушення, суд вважає можливим із застосуванням положень ст. 69 КК України перейти до іншого більш м"якого виду основного покарання не зазначеного в санкції частини 3 статті 321 КК України.
Покарання обвинуваченій за сукупністю скоєних злочинів суд визначає в порядку ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом повного складання призначених покарань.

Водночас, суд в вважає обґрунтованим клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про застосування до неї амністії, яке не заперечується прокурором.

Так, згідно з ст. 86 КК України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Статтями 1 і 13 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року передбачена можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов"язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

ОСОБА_4 раніше не судима, визнається винною у вчиненні злочинів середньої тяжкості, вчинених до набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році", тобто до 07.09.2017 року. Застережень щодо застосування амністії, передбачених ст. 86 ч. 4 КК України, ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні та ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", не вбачається. На день набрання Законом чинності обвинувачена має матір, яка досягла 70-річного віку, в якої крім обвинуваченої інших працездатних дітей немає, тому підлягає звільненню від відбування призначеного судом покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Будь-яких документів, які б свідчили про накладення арешту на майно обвинуваченої або інших осіб в рамках кримінального провадження до суду не подано.

Підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 369-371, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватою ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ст. 321 ч. 2 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн..

Визнати винуватою ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ст. 321 ч. 3 КК України та призначити їй покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п"ятдесяти) неоподатковуваних мінімумув доходів громадян, що становить 850 грн..

Остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_4 в порядку ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, а саме у виді штрафу в розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн..
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 1 п. "є" Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1