АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп /796/2200/2017 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретареві ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши матеріали судового провадження за клопотанням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування судом строку попереднього ув`язнення та перебування особи, яка відбуває покарання в установах попереднього ув`язнення для участі в суді у строк покарання з апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 10.11.2017,-

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення та перебування особи яка відбуває покарання в установах попереднього ув`язнення для участі у суді у строк покарання..

На обґрунтування суд послався на вимоги ст. 539 КПК України, під час виконання вироку, враховуючи зміст ч. 6 ст. 9 КПК України, питання зарахування строку попереднього ув`язнення, має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Крім того, суд вважає, що правила, закріплені у ст. 72 КК України, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі, як в даному випадку, до переліку таких покарань не відноситься.

Не погодившись зі вказаним рішенням, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не наводячи конкретних доводів у чому саме полягає незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, бо в ньому містяться певні протиріччя, та просить, ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року скасувати, а справу направити в суд першої інстанції на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, виступи засудженого на підтримку апеляційних вимог, а прокурора проти їх задоволення, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи учасників апеляційного розгляду в сукупності з матеріалами кримінального провадження та додатково наданими апелянтом документами, судова колегія визнає наступне.
Як видно із тексту оскарженої ухвали, суд першої інстанції, обґрунтовуючи рішення про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_8 , послався на дві підстави, а саме, на те, що вказане клопотання, відповідно до положень ст. 539 КПК України, підлягає розгляду судом за місцем відбування засудженим покарання, а також на те, що правила ч.5 ст. 72 КК України поширюються лише на осіб, яким призначено покарання на певний строк, а покарання у виді позбавлення волі довічно, як у даному випадку, до переліку таких покарань не відноситься.
Отже, в основу своїх висновків суд першої інстанції поклав дві взаємно виключні підстави: непідсудність цього клопотання саме Голосіївському районному суду міста Києва та його невідповідність, за висновком суду, положенням ч.5 ст. 72 КК України.
Між тим, якщо суд визнав непідсудність клопотання саме цьому суду, він не вправі був приймати рішення по суті клопотання і навпаки, прийнявши рішення по суті клопотання, суд вочевидь вступив у суперечність з власним висновком про те, що клопотання саме цьому суду не підсудне.
Уже зі вказаних підстав оскаржена ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у цьому ж суді першої інстанції, а апеляційну скаргу належить задовольнити повністю.
Крім того, приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_7 був засуджений вироком апеляційного суду міста Севастополя АР Крим 25 жовтня 2002 року, який залишений без змін ухвалою Верховного Суду України від 24 квітня 2003 року і звернений до виконання 28 травня того ж року.
Після звернення вироку до виконання були здійснені судові провадження за численними заявами та скаргами ОСОБА_7 , в тому числі і Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Апеляційним судом міста Києва та Голосіївським районним судом міста Києва, при цьому, 23 серпня 2016 року ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва клопотання ОСОБА_7 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання в порядку ч.5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року було залишене без розгляду, ця ухвала скасована судовою колегією Апеляційного суду міста Києва ухвалою від 18 жовтня 2017 року і призначено новий розгляд у цьому ж суді першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, судова колегія, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року, якою ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення та перебування особи, яка відбуває покарання в установах попереднього ув`язнення скасувати та призначити новий розгляд у цьому ж суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: