Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-КП/758/819/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2018 року Подільський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження №0004832, яке надійшло від прокурора з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Азовське, Джанкойського р-ну, АРК Крим, маючого на утриманні малолітню доньку 2003 року народження, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
07 листопада 2017 року, приблизно, о 15:00 год., ОСОБА_6 , перебував в приміщені виробничого відділу ТОВ «Веджі Ленд», розташованого за адресою: м. Київ, пр-т Правди, 85, та в цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме- комплектуючих деталей від виробничого обладнання, яке належить ТОВ «Веджі Ленд».
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , впевнившись, що ніхто сторонній не спостерігає, перебуваючи в виробничому відділі ТОВ «Веджі Ленд», таємно викрав дванадцять комплектуючих деталей від виробничого обладнання, які помістив в поліетиленовий пакет, після чого вийшов з вищевказаного приміщення виробничого відділу, спричинивши таким чином матеріальний збиток ТОВ «Веджі Ленд» на загальну суму 10 000 гривень 00 копійок.
Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіка), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

30 листопада 2017 р. між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469 та 471 КПК України.

Згідно з даною угодою представник потерпілого та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст.185 КК України, ОСОБА_6 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення та отримана згода останнього на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_6 .

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з представником потерпілого затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміють права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

затвердити угоду від 30 листопада 2017 р. про примирення між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 30 листопада 2017 р. покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1