Єдиний унікальний номер 185/9742/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2017 року. Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001698 від 04.07.2015 рокуза обвинуваченням :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки с. Бориня, Сомборського району, Львівської області,
непрацюючої, з середньою освітою, має на утриманні малолітнього
сина ОСОБА_6 , 2012 року народження, яка проживає без реєстрації
за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 303, ч.2 ст. 303, ч.3 ст. 303, ч.3 ст. 302 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 влітку 2012 року, перебуваючи за місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою наживи, бажаючи мати стабільне джерело доходу від протиправної діяльності, з використанням уразливого стану ОСОБА_7 , під впливом життєвих негараздів, матеріальних труднощів, втягнула останню в заняття проституцією, шляхом переконання до легкого заробляння грошей, що виразилося у подальшому в наданні ОСОБА_7 в період часу з літа 2012 року до кінця червня 2016 року сексуальних послуг незнайомим особам за грошову винагороду, та в підшуканні учасників для розпусних дій за грошову винагороду, ОСОБА_3 створила умови для сексуальної експлуатації ОСОБА_7 , здійснюючи нагляд за нею.

Окрім цього, в кінці грудня 2014 року, ОСОБА_3 , перебуваючи в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , з метою подальшої наживи, бажаючи мати стабільне джерело доходу від протиправної діяльності, з використанням уразливого стану ОСОБА_8 , під впливом життєвих негараздів, матеріальних труднощів, втягнула останню в заняття проституцією, шляхом переконання до легкого заробляння грошей, що виразилося у подальшому в наданні ОСОБА_8 в період близько 10 діб кінця 2014 року сексуальних послуг незнайомим особам за грошову винагороду, та в підшуканні ОСОБА_3 учасників для розпусних дій за грошову винагороду, створила умови для сексуальної експлуатації ОСОБА_8 , здійснюючи нагляд за нею.

Окрім цього, у травні 2016 року, ОСОБА_3 , перебуваючи за місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшої наживи, бажаючи мати стабільне джерело доходу від протиправної діяльності, з використанням уразливого стану ОСОБА_9 , під впливом життєвих негараздів, матеріальних труднощів, втягнула останню в заняття проституцією, шляхом переконання до легкого заробляння грошей, що виразилося у подальшому в наданні ОСОБА_9 в період часу з травня 2016 року до кінця липня 2016 року послуг незнайомим особам за грошову винагороду, та в підшуканні ОСОБА_3 учасників для розпусних дій за грошову винагороду, створила умови для сексуальної експлуатації ОСОБА_9 , здійснюючи нагляд за нею.

Окрім цього, влітку 2016 року, ОСОБА_3 , перебуваючи за місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшої наживи, бажаючи мати стабільне джерело доходу від протиправної діяльності, з використанням уразливого стану ОСОБА_10 , під впливом життєвих негараздів, матеріальних труднощів, втягнула останню в заняття проституцією, шляхом переконання до легкого заробляння грошей, що виразилося у подальшому в наданні ОСОБА_10 в літній період часу 2016 року до кінця 01 серпня 2016 року сексуальних послуг незнайомим особам за грошову винагороду, та в підшуканні ОСОБА_3 учасників для розпусних дій за грошову винагороду, створила умови для сексуальної експлуатації ОСОБА_10 , здійснюючи нагляд за нею.

Окрім цього, 10.05.2016 ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , з метою подальшої наживи, бажаючи мати стабільне джерело доходу від протиправної діяльності, з використанням уразливого стану неповнолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якої ОСОБА_3 07.03.2001 року позбавлено батьківських прав, під впливом життєвих негараздів, матеріальних труднощів, втягнула неповнолітню ОСОБА_11 в заняття проституцією, шляхом переконання до легкого заробляння грошей, що виразилося у подальшому в наданні ОСОБА_11 в період часу з 11.05.2016 року по 10.06.2016 року сексуальних послуг незнайомим особам за грошову винагороду, та в підшуканні ОСОБА_3 учасників для розпусних дій за грошову винагороду, створила умови для сексуальної експлуатації неповнолітньої ОСОБА_11 , здійснюючи нагляд за нею.

На початку червня 2016 року, перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 при спробі неповнолітньої ОСОБА_11 залишити місце мешкання та завершити зайняття проституцією, ОСОБА_3 було нанесено кілька ударів руками по голові, кінцівках та тулубу неповнолітньої ОСОБА_11 в наслідок чого останній були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця на заднішньовнутрішній поверхні правого передпліччя в середній третині, що згідно висновку судово-медичної експертизи №156 від 17.06.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Восени 2009 року, ОСОБА_3 , перебуваючи за місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою наживи, бажаючи мати стабільне джерело доходу від протиправної діяльності, з використанням уразливого стану неповнолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під впливом життєвих негараздів, матеріальних труднощів, втягнула останню в заняття проституцією, шляхом переконання до легкого заробляння грошей, що виразилося у подальшому в наданні ОСОБА_12 в період часу з осені 2009 року до січня 2010 року сексуальних послуг незнайомим особам за грошову винагороду, та в підшуканні учасників для розпусних дій за грошову винагороду, ОСОБА_3 створила умови для сексуальної експлуатації неповнолітньої ОСОБА_12 , здійснюючи нагляд за нею.

Окрім цього, ОСОБА_3 , маючи умисел на утримання місця розпусти, а також на звідництво для розпусти з метою наживи, яке полягає у сприянні добровільним статевим зносинам незнайомими між собою особами за грошову винагороду, діючи з корисливих мотивів, утримувала місце для розпусти з метою наживи, а саме орендовану квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , в якій в період часу з травня 2016 року по 01 серпня 2016 року, звела для розпусти, за грошову винагороду, шляхом організації зустрічей невстановлених чоловіків з неповнолітньою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким остання надавала послуги сексуального характеру, а саме вступала у статеві зносини, в одній з кімнат вказаної квартири, за грошову винагороду.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст. 303 КК України, як втягнення особи в заняття проституцією з використанням уразливого стану цієї особи, сутенерство; за ч.2 ст. 303 КК України, як втягнення особи в заняття проституцією з використанням уразливого стану цієї особи, сутенерство вчинене повторно; за ч.3 ст. 303 КК України, як втягнення особи в заняття проституцією з використанням уразливого стану цієї особи, із застосуванням насильства, сутенерство вчинене повторно щодо неповнолітньої; за ч.3 ст. 302 КК України, як утримання місць розпусти, а також звідництво для розпусти, вчинене з метою наживи, з залученням неповнолітньої.
Під час досудового розслідування 11 жовтня 2017 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_2 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001698, з одного боку, та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області в м. Павлограді по вул. Дніпровській, 135, була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 згодна з кваліфікацією дій саме за ч.1 ст. 303 КК України, як втягнення особи в заняття проституцією з використанням уразливого стану цієї особи, сутенерство; за ч.2 ст. 303 КК України, як втягнення особи в заняття проституцією з використанням уразливого стану цієї особи, сутенерство вчинене повторно; за ч.3 ст. 303 КК України, як втягнення особи в заняття проституцією з використанням уразливого стану цієї особи, із застосуванням насильства, сутенерство вчинене повторно щодо неповнолітньої; за ч.3 ст. 302 КК України, як утримання місць розпусти, а також звідництво для розпусти, вчинене з метою наживи, з залученням неповнолітньої, у судовому засіданні повністю визнала свою винуватість у зазначених кримінальних правопорушень та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч.1 ст. 303 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, за ч.2 ст. 303 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі, за ч.3 ст. 303 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч.3 ст. 302 КК України у вигляді чотири роки позбавлення волі. У відповідності до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді п`яти років позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України звільнити від відбування покарання якщо вона протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні просила вказану угоду з прокурором затвердити й призначити узгоджену в ній міру покарання, та інші, передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 303, ч.2 ст. 303, ч.3 ст. 303, ч.3 ст. 302 КК України в обсязі обвинувачення. Їй цілком зрозумілі надані законом права, наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до неї у разі затвердження угоди судом. При цьому ОСОБА_3 повідомила про добровільність своєї позиції, просила затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити їй узгоджене покарання.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить суд вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 303, ч.2 ст. 303, ч.3 ст. 303, ч.3 ст. 302 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до категорії середньої тяжкості та тяжких. Суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю визнала свою вину, підтвердила обставини вчинення інкримінованих їй дій, викладених в обвинувальному акті, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , 2012 року народження, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття, обставин, які обтяжують покарання не має. Узгоджене покарання сторонами угоди відповідає положенням ст. 50, 65 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання. Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкцій ч.1 ст. 303, ч.2 ст. 303, ч.3 ст. 303, ч.3 ст. 302 КК України, відповідає положенням КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень. Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

На думку суду зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та вважає можливим її затвердити, та призначити обвинуваченій ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 371, 373, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11 жовтня 2017 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0001698 від 04.07.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 303, ч.2 ст. 303, ч.3 ст. 303, ч.3 ст. 302 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 303, ч.2 ст. 303, ч.3 ст. 303, ч.3 ст. 302 КК України та призначити їй покарання:

за ч.1 ст. 303 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 303 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі;

за ч.3 ст. 303 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч.3 ст. 302 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробувальним терміном на три роки з виконанням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту не продовжувався.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- скріншоти переписки, зошит в якому знаходилися копія паспорта на ім`я ОСОБА_13 , аркуш з написом номеру телефону, аркуш за написом ОСОБА_14 , флеш носій, вилучений в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- купюра номіналом 200 грн.ЕЯ9423204, купюра номіналом 200 грн. ТЖ 5503022 передати ОСОБА_3 ;

-купюри номіналом 100 грн. МК7410675 залишити ОСОБА_15 ;

-купюру номіналом 200 грн. ЄЗ8869704, купюра номіналом 20 грн. ПА 4208474, купюра номіналом 20 грн. ЗЙ6710314, купюра номіналом 10 грн. БГ8340119, купюра номіналом 1 грн. СЖ0404755 передати в дохід держави;

- записуючий пристрій марки «Digital», вилучений в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_4 залишити ОСОБА_16 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .