АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1681/17 Справа № 183/1931/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши 14 вересня 2017 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000474 за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В апеляції:

- прокурор не оспорюючи правильності кваліфікації та доведеності дій обвинуваченого просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у вигляді 9 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що судом не дотримано принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Зазначає, що ОСОБА_7 вину у скоєнні умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, під час якого застосовував насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, що призвело до смерті ОСОБА_11 (який являвся братом засудженого), визнав частково, вчинив тяжкий умисний злочин в стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що ОСОБА_7 веде антисоціальний спосіб життя, не має постійного законного джерела доходу, має психічні та поведінкові розлади в наслідок вживання алкогольних напоїв.

Крім того, вказує на те, що під час судового та досудового розслідування, ОСОБА_7 наполягав на те, що він не пам`ятає обставин вчинення ним правопорушення «через значні провали в пам`яті», що носить симулятивний характер. Зазначає, що щире каяття обвинуваченого, виявилося лише наприкінці судового розгляду. Оскільки останній на досудовому слідстві та судовому засіданні вини не визнавав.

Цим вироком, ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до вимог закону.

За вироком, ОСОБА_7 , визнано винними та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

12 лютого 2017 року близько 23 годин 30 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_11 знаходилися у зальній кімнаті за місцем свого мешкання, в домоволодінні АДРЕСА_1 , де між ними на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на вбивство, брата ОСОБА_11 , реалізуючи, який в цей же день, близько 23 годин 32 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у зальній кімнаті зазначеного домоволодіння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, схопив у праву руку складний ніж, який знаходився на столі у вказаній кімнаті та наніс ним своєму братові ОСОБА_11 дев`ять ударів у грудну клітину зліва та шість ударів по нижнім кінцівкам, спричинивши тілесні ушкодження ОСОБА_11 , які у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, від яких ОСОБА_11 помер на місті.

Заслухавши прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляції прокурора, потерпілу ОСОБА_9 , яка теж просила відмовити в задоволенні скарги, врахувати її вік та стан здоров`я і що обвинувачений залишився єдиним її сином і близькою людиною, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Стосовно доводів прокурора в апеляційній скарзі, щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів, вважає їх необґрунтованими.

Так, згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числі передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно приписів ч.2 ст. 50 КК України - покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Встановлено, що при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги вказаних норм кримінального закону.

Так, судом першої інстанції при призначенні покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав, розкаявся, раніше не судимий, на обліках у лікарів фтизіатра, психіатра, нарколога не перебуває, займається суспільно-корисною працею, працюючи за договорами, потерпіла-матір просила суворо сина не карати. Враховано обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та обтяжуючу обставину вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з врахуванням наведеного і вимог кримінального закону, суд першої інстанції в повній мірі врахував всі обставини справи, що передбачені законом, у тому числі і на ті, які посилається прокурор в скарзі, для призначення покарання і призначив покарання ОСОБА_7 у виді і в межах більше мінімального передбачених санкцією інкримінованого йому злочину, що є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, належним чином обґрунтувавши і вмотивувавши свої висновки, які підтвердженні матеріалами кримінального провадження відповідають фактичним її обставинам, і з якими колегія суддів погоджується.

Доводи прокурора на користь вимоги щодо призначення покарання більш суворого з посиланням на те, що є сумнівним щире каяття, оскільки на досудовому розслідуванні обвинувачений мав позицію захисту, а саме визнавав свою вину частково та не пам`ятає обставин вчинення злочину через «провали в пам`яті», колегія суддів, вважає такими, які не можуть бути прийнятні до уваги, так як такі ствердження прокурора за даних обставин є припущенням, а вибір позиції захисту це право обвинуваченого, яке не може розцінюватися як обставина чи підстава для визначення більш суворого покарання.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку, з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі прокурора, оскільки вирок суду ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому, колегія суддів дійшла до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора, а вироку суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, в той самий строк з дня отримання ним копії ухвали.
Судді:
_______________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4