П О С Т А Н О В А
Іменем України

13 березня 2018 р. м. Київ
Справа № 337/1168/16-к

Провадження № 51-826 км 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного
кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 29 березня 2017 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 185 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 грудня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за:
- ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці;
- ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 покарання у виді арешту на строк 4 місяці.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Запорізького районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2016 року та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді арешту строком на 5 місяців.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 21 березня 2016 року, знаходячись у приміщенні супермаркету «Сільпо», що по вул. Рубіна, 27 в м. Запоріжжі, виконуючи усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, умисно, повторно, таємно викрав товар ТОВ «Фоззі-Фуд» на загальну суму 227 грн. 58 коп., проте не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий охороною супермаркету.
Крім того, 01 квітня 2016 року ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні супермаркету «Сільпо», що по вул. Хортицьке шосе, 30-а в м. Запоріжжі, умисно, повторно, таємно викрав товар ТОВ «Фоззі-Фуд» на суму 229 грн. 60 коп.
Крім того, в цей же день ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні супермаркету «Сільпо», що по вул. Задніпровська, 9 в м. Запоріжжі, виконуючи усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, умисно, повторно, таємно викрав товар ТОВ «Фоззі-Фуд» на суму 215 грн. 20 коп., проте не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий охороною супермаркету.
Крім того, 06 квітня 2016 року ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 3 по вул. Гудименко в м. Запоріжжі, умисно, повторно, таємно викрав віброшліфувальну машину «DWT», моделі ESS-140Е, що належить ОСОБА_7 , заподіявши потерпілому матеріальної шкоди на суму 500 грн.
Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 29 березня 2017 року скасовано вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 у частині призначення покарання та ухвалено новий вирок, яким призначено йому покарання за:
- ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 4 місяці;
- ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 6 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді арешту на строк 6 місяців.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із вироком суду апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить його скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції призначив ОСОБА_6 покарання, не застосувавши положення ч. 1 ст. 70 КК України та не визначивши покарання за сукупністю злочинів. Також посилається на те, що суд призначив засудженому остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, однак всупереч вимогам даного закону та приписам п.п. 2, 10 ч. 4 ст. 374 КПК України не прийняв рішення про зарахування відбутого покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2016 року до загального строку покарання. Крім того, зазначає, що вирок суду апеляційної інстанції в частині призначення ОСОБА_6 покарання саме у виді арешту є не мотивованим та таким, що не відповідає нормам кримінального процесуального закону.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав подану скаргу з наведених у ній підстав.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Положенням ч. 2 ст. 420 КПК Українивизначено, що вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухвалення рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.
Однак зазначених норм кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не дотримався та ухвалив вирок, який не відповідає вимогам закону.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, заступник прокурора Запорізької області, перший заступник прокурора Запорізької області та прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження, не погоджуючись із вироком суду першої інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, подали апеляційні скарги, в яких, із наведенням відповідних обґрунтувань, просили його скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
При цьому сторона обвинувачення вказувала на необґрунтованість призначення ОСОБА_6 покарання саме у виді арешту, оскільки судом першої інстанції не було достатньо враховано усіх обставин кримінального правопорушення, кількості епізодів, особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів.
Суд апеляційної інстанції частково погодився з доводами прокурора, проте, ухвалюючи новий вирок, визначив ОСОБА_6 покарання у виді арешту, але свого рішення жодним чином не мотивував.
Крім того, Суд уважає слушними доводи прокурора щодо непризначення судом апеляційної інстанції ОСОБА_6 покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України та неправильного застосування вимог ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки, як убачається з вироку від 29 березня 2017 року, суд апеляційної інстанції не визначив ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів та в порушення ст. 71 КК України не прийняв рішення про необхідність зарахування відбутої частини покарання.
Наведене свідчить про те, що вирок суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статей 370, 420 КПК України, а тому підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 438 цього Кодексу з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати вищевказане та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року, Суд

постановив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Апеляційного суду Запорізької області від 29 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3