АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/861/17 Номер провадження 11-кп/786/185/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 185 КК України СТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000158 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 липня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської обл., який проживає АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:
19.10.2016 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,
визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного 19.10.2016 Комсомольським міським судом Полтавської області і за сукупністю вироків, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк попередньго ув`язнення з 18.05.2017 по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави в особі Полтавського НДЕКЦ витрати на проведення дактилоскопічної експертизи в розмірі 351,84 грн.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він приблизно в середині лютого 2017 року, точної дати не встановлено, на технічному поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що металеву шафу з телекомунікаційним обладнанням не було замкнуто, таємно, повторно викрав належні Товариству з обмежено відповідальністю «Сетілайт» (далі ТОВ) комутатори марки «D-link DES-3028», серійний номер P1CV2AC000032, МАС-адреса 34:08:04:2d:b0:6b, вартістю 1 620 грн. та марки «D-link DES-1024D», серійний номер F3Q, вартістю 266,08 грн., чим завдав ТОВ «Сетілайт» майнову шкоду на загальну суму 1 886,08 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи своє вини та кваліфікації своїх дій, вказуючи, що судом не було враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме: явку з повинною, щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини, просить пом`якшити йому покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у злочині, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме як повторне таємне викрадення чужого майна, за який його засуджено, апелянтом не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, те, що він раніше судимий, зокрема за аналогічні злочини, у тому числі за тяжкі, не працює, соціально-корисною працею не займається, незадовільно характеризується, знаходиться на обліку у лікаря-нарколога, має на утриманні неповнолітню дитину; наявність обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обговорюючи призначене ОСОБА_7 покарання колегія суддів окрім визнаного судом, враховує всі обставини по провадженню в їх сукупності, часткове відшкодування шкоди, що вбачається з обвинувального акту, те, що маючи не зняті та не погашені судимості, обвинувачений вчинив новий злочин, більше того новий злочин ОСОБА_7 вчинив після засудження 19.10.2016 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі та до початку виконання цього вироку, що в цілому характеризує особу обвинуваченого як таку, що веде злочинний спосіб життя та схильна до продовження злочинної діяльності, системний характер його протиправної поведінки, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпеку його особи.

За таких підстав суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Твердження обвинуваченого про неврахування судом наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та наявність неповнолітньої дитини, є необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції при призначенні покарання вказані обставини врахував.

Твердження обвинуваченого у суді апеляційної інстанції про добровільне відшкодування шкоди у повному обсязі, а саме 2 000 грн спростовуються даними, зазначеними в обвинувальному акті та розпискою, з якої вбачається, що ОСОБА_9 (представник потерпілого) отримав комутатор марки «D-link DES-1024D», серійний номер НОМЕР_1 вартістю 266 грн (а.п. 48).
Таким чином призначене ОСОБА_7 не максимальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 шляхом пом`якшення призначеного останньому покарання, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4