У Х В А Л А
Іменем України
29 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015256 від 23.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358КК України,

ВСТАНОВИВ:
28.12.2017 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015256 від 23.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358КК України.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділу ВП №1 Шевченківського УП ГУ Національної поліції в м. Києві знаходиться кримінальне провадження за №0015256 від 23.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

23.12.2017 року під час проведення огляду місця подій за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 2, виявлено та вилучено автомобіль марки «BMW 316i» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , комплект ключів від даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на автомобіль марки «BMW 316i» д.н.з. НОМЕР_1 , яке видано на ОСОБА_5 .

23.12.2017 року вищевказані тимчасово вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0015256 від 23.12.2017 року.

У слідства є достатні підстави вважати, що вказані речі і документи набуті незаконним шляхом, також виникла необхідність в додатковій перевірці з метою встановлення походження речей і документів, що дасть можливість використати їх в подальшому як доказ, виникла необхідність в накладенні арешту на дане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судове засідання слідчий не з`явився, при цьому надіслав до суду заяву у якій просив розглянути клопотання без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Неприбуття учасників кримінального провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ст. 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Зі змісту клопотання та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження № 0015256 від 23.12.2017 року убачається, що досудове розслідування у ньому здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В рамках кримінального провадження № 0015256 від 23.12.2017 до ЄРДР внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, зокрема, дослівно «23.12.2017 року надійшов рапорт працівників УПП у м. Києві ДПП про те, що за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 2, о 04 год. 50 хв. зупинено автомобіль марки «BMW 3161», д.н.з. НОМЕР_1 . При перевірці документів зазначений транспортний засіб не рахується в базі АІС та інших ІПС. ЄО 98439».

Разом з тим, фабула викладена в ЄРДР по своїй суті не містить складових ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

При цьому, слідчий у клопотанні просить накласти арешт на майно, вилучене 23.12.2017 року в ході огляду місця події за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 2, а саме: автомобіль марки «BMW 316i», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , комплект ключів від даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на автомобіль марки «BMW 316i», д.н.з. НОМЕР_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів.
Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Разом з тим, аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів, свідчить про те, що слідчим не доведено правових підстав для арешту на згадане майно, можливість використання їх як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, слідчий порушуючи питання про накладення арешту на зазначене вище майно, не довів що воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, скільки ним не надано даних, які б давали підстави вважати, що грошові кошти на згаданих рахунках були об`єктом кримінального правопорушення, набуті внаслідок злочинних дій, або були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Таким чином, в розпорядження слідчого судді не надано достатніх даних на підтвердження необхідності накладення арешту на згадане майно.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактами вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість та недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Відмовити старшому слідчому СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 ,, у задоволення клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015256 від 23.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358КК України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя