Справа № 626/1/17
Провадження № 1-кп/626/44/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2017 року м.Красноград
Красноградський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В результаті ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинув. Причиною його смерті стала несумісна з життям травма тіла з грубим руйнуванням кісток черепа, скелету та з пошкодженням внутрішніх органів. Пасажир ОСОБА_9 отримав закритий багатофрагментарний перелом обох кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням відломків, що є тілесним ушкодженням середнього ступеня тяжкості.
При цьому обвинувачений грубо порушив вимоги пунктів 2.9 "а" та 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Порушення правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 , перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та наслідками що настали.
Потерпілою ОСОБА_10 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Позовні вимоги про відшкодування на користь ОСОБА_10 матеріальної і моральної шкоди визнав. Крім того ОСОБА_6 пояснив, що він спільно з потерпілими по справі відпочивав та вживав спиртні напої вдома у ОСОБА_11 . 15 квітня 2016 року за наполяганням потерпілого приблизно о 00 годин 50 хвилин вирішили поїхати в с.Абазівка Зачепилівського району. Дорога була в поганому стані, тому він не впорався з керуванням автомобілем і врізався в дерево. Пасажири ОСОБА_12 отримав травми, а ОСОБА_13 зазнав ушкодження, що спричинили його смерть. Він також був дуже тяжко травмований і тривалий час лікувався, йому робили операції. Вважає, що це його провина і він щиро розкаюється у скоєному і вибачається перед потерпілими та їх родинами. ОСОБА_6 надавав матеріальну допомогу, наскільки міг, родинам потерпілих. Зараз у нього відсутні кошти, щоб повністю відшкодувати збитки, але він зобов"язується їх сплатити. Готовий нести відповідальність, але просить не позбавляти його волі та при призначенні покарання врахувати стан здоров"я.
Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає доведеним, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.
Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.2 ст.286 КК України є тяжким.
Як передбачено ч. 2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його. З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачений ОСОБА_6 розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, частково відшкодував заподіяні збитки. На підставі ст.67 КК України, обставиною що обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 за місцем роботи характеризується добре, злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, обвинувачений вчинив вперше, має матір похилого віку та постійне місце проживання і роботи, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває . Також суд приймає до уваги, що після ДТП обвинувачений отримав відкритий білокальний осколковий перелом правої стегнової кістки протягом середньої третини зі зміщенням уламків, забій грудної клітини, перелом 8 ребра справа, 11 ребра зліва, забито -рвану рану правого передпліччя, поверхневі рани кистей, що за ступенем тяжкості належать до легких та середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
При призначенні покарання ОСОБА_6 в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, необхідного і достатнього для його виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, з урахуванням наведеного, враховує що вчинений обвинуваченим злочин є необережним, ОСОБА_6 добровільно відшкодував потерпілій ОСОБА_10 частину заподіяної злочином матеріальної шкоди, позицію потерпілих, що не наполягали на реальному відбуванні призначеного судом покарання, а також дані про особу обвинуваченого , його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем проживання, його минуле, зокрема, те, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи.
Приймаючи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, що для забезпечення досягнення мети покарання, ОСОБА_6 належить призначити основне покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Водночас, судом враховується особа обвинуваченого, який характеризується добре, раніше не судимий, вперше вчинив злочин з необережності, займається суспільно - корисною працею, що свідчить про наявність певних соціальних зв`язків, що також позитивно характеризує ОСОБА_6 , приймаючи до уваги його відношення до вчиненого, у тому числі те, що він добровільно здійснював необхідні витрати на відшкодування заподіяної шкоди потерпілим і зобов"язується в подальшому надавати кошти, про що обвинувачений зазначив, суд дійшов висновку, що можливе виправлення та перевиховання ОСОБА_6 без відбування покарання. Тому вважає вірним, відповідно до ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Судом встановлено, що діями обвинуваченого потерпілій ОСОБА_10 було завдано матеріальну шкоду в розмірі 3850 грн. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Заявлений цивільний позов ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню в сумі 2050 грн, оскільки ОСОБА_6 добровільно відшкодував потерпілій 1800 грн.
При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого: заподіяння моральної шкоди позивачу вбачається у перенесених нею моральних стражданнях, втрата сина викликала у неї сильне душевне хвилювання, переживання.
Згідно з ч.1, ч.2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування завданої внаслідок порушення її прав моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.
Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд виходить з наступного: відповідно до абз. 2 ч.3, а також ч.5 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно з п.9 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги глибину психічних страждань потерпілої ОСОБА_10 , характер і ступінь вини ОСОБА_6 враховує те, що внаслідок дій обвинуваченого загинув син потерпілої, її життя кардинально змінилося, вона зазнала надзвичайного стресу і непоправного горя. З урахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості суд приходить до висновку, що позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити повністю.
Вартість витрат на залучення експертів суд рахує вірним стягнути із обвинуваченого відповідно до ст.124 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України
Призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді 3-х років 6 місяців позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на нього наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 2050 грн.в відшкодування матеріальної шкоди та 100000 грн в відшкодування моральної шкоди.
Вартість витрат на залучення експертів для проведення експертизи № 964/16 від 28.10.2016 в сумі 1055,52 грн. стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Красноградський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою.

Суддя ОСОБА_1 .