Провадження № 11-сс/792/38/18
Справа № 676/6109/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2018 року м. Хмельницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2018 року,

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою задоволено, погоджене із прокурором, клопотання старшого слідчого СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 про застосування стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого:

-27 вересня 2002 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку 1 рік;

-22 серпня 2003 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

-8 травня 2007 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

-6 серпня 2007 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців;

-5 грудня 2007 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

-28 січня 2014 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна крім житла. Звільненого 4 квітня 2017 року, у зв`язку з відбування призначеного покарання.
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб з моменту його затримання, тобто до 11 березня 2018 року включно.

Визначено розмір застави сорок прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 70 480 грн., який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, визначених КПК України. Роз`яснено, що вказаний розмір застави підозрюваний або заставодавець мають право внести на відповідний рахунок у будь-який момент.

Роз`яснено, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти зобов`язано його прибувати до слідчого чи суду за кожною вимогою, а також з цього моменту буде покладено на підозрюваного ОСОБА_7 на строк два місяці наступні обов`язки: 1) не відлучатися за межі м. Кам`янця-Подільського (за місцем реєстрації та останнього відомого місця проживання) без дозволу слідчого, прокурора або суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та роботи; 3) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та 5) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрювана, обвинувачена особа, будучи належним чином повідомлена, не з`явилася за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави. В такому випадку слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваної, обвинуваченої особи запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим, слідчим суддею або судом.

Ухвалу вважають незаконною та необгрунтованою.

Апелянти стверджують, що жодних доказів про те, що підозрюваний ОСОБА_7 буде незаконно впливати на свідків чи потерпілого, вчиняти інші злочини, або намагався це зробити раніше органом досудового слідства та прокуратурою не надано, а слідчим суддею не встановлено під час судового розгляду. Окрім того, зазначають, що під час досудового слідства встановлені свідки та потерпілі, які вже допитані, а тому ризик впливу на останніх втратив свою актуальність.

Слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, хворіє, на утриманні має малолітню дитину, проживає разом із родичами, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки.

Поза увагою суду залишилась практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 11 липня 2006 року у справі «Бойченко проти Молдови», де зазначено, що одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою.

На думку апелянтів, під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 сторона обвинувачення не надала, а слідчий суддя не встановив доказів про те, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою може бути недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні сторони обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора та слідчого про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 19 жовтня 2017 року ОСОБА_7 винесено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Згідно з даною підозрою ОСОБА_7 21 липня 2017 року приблизно о 16 год. біля магазину «Надія» по вул. Вокзальній, 93, в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області, за попередньою змовою із ОСОБА_10 та невстановленою особою, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, умисно, наніс один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя потерпілого ОСОБА_11 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на рівні лівої брови в зовнішньому відділі, синяка в підочній ділянці зліва в області верхнього повіка лівого ока, які по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після чого ОСОБА_12 умисно наніс один удар кулаком правої руки в область правої брови потерпілого, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді садини на рівні правої брови, яке по ступені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, в результаті чого ОСОБА_11 впав на землю. ОСОБА_12 та невстановлена особа схопили потерпілого за обидві руки та утримували потерпілого, а ОСОБА_7 витягнув із кишені штанів паспорт потерпілого, в якому були грошові кошти в сумі 2000 грн. та 100 доларів CШA, що згідно курсу Національного банку України станом на 21.07.2017 року становило 2 592 грн. 83 коп., та зняв із безіменного пальця правої руки потерпілого золотий перстень 585 проби вагою 5,9 г, вартістю за 1 г золота у виробі 1 092 грн., загальною вартістю 6 442 грн. 80 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 11 035 грн. 63 коп.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено 19 жовтня 2017 року до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001858, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

7 листопада 2017 року постановою слідчого СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук.

13 листопада 2017 року слідчий звернувся до суду із клопотаннями про дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою приводу та про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2017 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 , з метою приводу до суду для участі в розгляді вказаного клопотання.

15 листопада 2017 року постановою слідчого СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області досудове розслідування кримінального провадження № 0001858 від 19 жовтня 2017 року зупинено.

Постановою слідчого СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 9 січня 2018 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001858 від 19 жовтня 2017 року відновлено.

11 січня 2018 року підозрюваного ОСОБА_7 затримано на підставі ухвали слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2017 року.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Подане до суду першої інстанції клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , відсутність постійного місця роботи та джерела доходу, переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, а також можливість впливати на потерпілого та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.
З матеріалів судового провадження вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років; особу підозрюваного ОСОБА_7 , який схильний до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки раніше судимий, офіційно не працевлаштований, тривалий час перебував у розшуку. Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики можливого переховування від органів досудового розслідування і суду, незаконного впливу на потерпілого та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор та слідчий довели, що застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Посилання апелянтів на відсутність доказів про те, що підозрюваний ОСОБА_7 буде незаконно впливати на свідків чи потерпілого, вчиняти інші злочини, або намагався це зробити раніше органом досудового слідства та прокуратурою не надано, а слідчим суддею не встановлено під час судового розгляду, не ґрунтуються на законі та конкретних обставинах справи.

Так, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді триманні під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Доводи апеляційної скарги про неврахування слідчим суддею рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2006 року у справі «Бойченко проти Молдови», де зазначено, що одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою, є безпідставними. Так, слідчим суддею та колегією суддів апеляційного суду зазначені стороною захисту обставини перевірялись відповідно до вимог КПК України. До того ж, слід зазначити, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують ознаки суспільного інтересу, який, зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Окрім того, факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, який необхідний для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, оскільки це є задачею наступних стадій кримінального провадження, на що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини у своїх судових рішеннях.

Доводи апеляції про те, що ризики впливу підозрюваного на свідків, потерпілого на даний час втратили свою актуальність, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, постановою слідчого СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 15 листопада 2017 року досудове розслідування кримінального провадження № 0001858 від 19 жовтня 2017 року зупинено. Отже, слідчі дії, необхідні для встановлення істини у справі, не проводились.

І лише 9 січня 2018 року постановою слідчого СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області досудове розслідування було відновлено, а отже, відновилась можливість у проведенні слідчих дій. А тому, в органу досудового розслідування може виникнути необхідність у повторному допиті свідків, потерпілого чи проведенні інших слідчих дій за їх участю.

Наявність у ОСОБА_7 на утриманні малолітньої дитини, постійного місця проживання, а також його проживання разом із родичами не дають колегії суддів підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Твердження про те, що під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 сторона обвинувачення не надала, а слідчий суддя не встановив доказів про те, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою може бути недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні сторони обвинувачення, спростовується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Так, будучи раніше судимим за злочини проти власності, злочини у сфері обігу наркотичних засобів, маючи не погашену судимість, підозрюваний вчинив нове кримінальне правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та можливість продовжувати злочинну діяльність. Окрім того, поведінка ОСОБА_7 після події, яка мала місце 21 липня 2017 року, зокрема його переховування, перебування тривалий час у розшуку, є підтвердженням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.
Слідчим суддею виконані вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України про визначення застави у розмірі 70 480 гривень, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у разі внесення якої підозрюваний буде негайно звільнений з-під варти. Підстав для її зменшення апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2018 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без зміни, а його та захисника адвоката ОСОБА_8 апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2