Єдиний унікальний номер № 221/6517/16-к
Провадження № 1-кп/0285/316/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні у залі суду у м. Новограді-Волинському кримінальне провадження № 221/6517/16-к 0000107 від 23.11.2016 року) по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кривуха, Дубенського району, Рівненської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, учасника бойових дій, непрацюючого, раніше несудимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
20 квітня 2011 року ОСОБА_4 уклав в добровільному порядку контракт про проходження військової служби за контрактом та був призваний Рівненським 167 ТЦК на військову службу до Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 17.07.2014 року військовослужбовця за контрактом ОСОБА_4 , було зараховано до особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду заступника командира бойової машини - навідника оператора БМП-2 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 02.11.2015 року року № 263 молодшого сержанта ОСОБА_4 було призначено на посаду заступник командира бойової машини - навідника оператора 2 механізованого відділення і механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону.

Згідно до положень ч. 1 п. 4 ст. 24 Закону "України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу, вважається, день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет та територіальну цілісність України.
Будучи військовослужбовцем за контрактом ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов'язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Однак, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника не прибув вчасно на службу після лікування 27.10.2014 року до місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ).
В подальшому, з 27.10.2014 року по 08.12.2014 року, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем за контрактом, не звільнений зі Збройних Сил України та перебуває на військовій службі, тобто є військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 до місця розташування зазначеної військової частини без поважних причин не з`являвся та не приступав до виконання службових обов`язків, а вказаний час проводив на власний розсуд.
Протягом зазначеного періоду нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, командуванню частини чи органи військового управління про своє місцезнаходження ОСОБА_4 не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття його до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 не мав, а проводив службовий час на власний розсуд по місцю свого проживання в с. Світанок, Корецького району, Рівненської області.
Усвідомивши протиправність своїх дій та передбачену відповідальність 08.12.2014 року ОСОБА_4 добровільно прибув до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , припинивши вчиняти зазначене кримінальне правопорушення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку. У вчиненому злочині щиро кається, просить суворо не карати. Пояснив, що до частини не прибув вчасно, оскільки проходив довготривале лікування після повернення з зони АТО, дружина на той час була вагітна другою дитиною, і він залишився для того, щоб допомогти їй та хворій матері.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому роз`яснено.

Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразилися у нез`явленні вчасно на службу військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад один місяць, кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує, що обвинувачений раніше несудимий, вперше вчинив злочин середньої тяжкості, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, збитків кримінальним правопорушенням не завдано, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей (60-61), за місцем проживання та проходження служби характеризується виключно позитивно (а.с. 59, 90), захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, приймаючи безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей (а.с. 85-88), отримав статус учасника бойових дій (а.с. 121), має захворювання пов`язане з проходженням військової служби (а.с. 111).

Враховуючи вищевикладене, наявність у обвинуваченого обставини, що пом`якшує покарання, визнання ним своєї вини, ураховуючи його особу, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 3 ст. 407 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Разом з тим, у судовому засіданні від прокурора надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обвинувачений не заперечував щодо заявленого клопотання.

Суд враховує, що відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Згідно ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Статтею 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», приймав безпосередню участь в антитерористичній операції і на день набрання цим Законом чинності (7 вересня 2017 року) має статус учасника бойових дій, про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_2 від 01.02.2017 року.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий :