Справа №: 400/1678/16-к
Провадження № 1-кп/400/5/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2018 року

Петрівський районний суд Кіровоградської області
в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження№ 0000301 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Артемівськ Перевальського району Луганської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не військовозобов`язаного, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Міловського районного суду Луганської області від 20 лютого 2012 року, за частиною 1 статті 115, частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 309, частиною 2 статті 190, частиною 1 статті 70 Кримінального кодексу України, до 12 років позбавлення волі;

- за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Що ОСОБА_4 скоїв злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), за наступних обставин:

ОСОБА_4 з 19 липня 2012 року відбуває покарання в установі виконання покарань, а саме, в Петрівській виправній колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області № 49, розташованій за адресою: Кіровоградські область Петрівський район село Новий Стародуб вулиця Польова, № 1.

За час відбування покарання ОСОБА_4 зарекомендував себе з негативної сторони: допустив 139 (сто тридцять дев`ять порушень) вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 10 (десять) разів поміщався до дисциплінарного ізолятора установи та 2 (два) рази переводився до приміщень камерного типу строком на 1 (один) місяць кожного разу, тобто, переводився до приміщення камерного типу (одиночної камери), останній раз протягом року, а саме, 11 квітня 2016 року. Незважаючи на це, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став і вчинив умисні протиправні дії при наступних обставинах:

Відповідно до наказу № 28о/д від 13 червня 2016 року Петрівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області, у зв`язку з проведенням поточного капітального ремонту камери № 9, згідно плану роботи відділу нагляду і безпеки Петрівської виправної колонії № 49 на 2016 рік, затвердженого начальником даної установи від 13 червня 2016 року, засуджених які перебувають у камері № 16, потрібно перевести до камери № 9.

По закінченню ремонтних робіт, 13 червня 2016 року, близько 14 години 35 хвилин, засудженому ОСОБА_4 представниками адміністрації Петрівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області № 49, а саме: черговим помічником начальника установи ОСОБА_6 в присутності начальника відділу нагляду і безпеки ОСОБА_7 та в.о. заступника начальника відділу СВПР ОСОБА_8 і заступника ЧПНУ ОСОБА_9 , висунуто вимогу залишити камеру №16 дільниці посиленого контролю та перейти до камери № 9 дисциплінарного ізолятора Петрівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№49), на що засуджений ОСОБА_4 в категоричній формі відмовився виконувати законну вимогу представників адміністрації установи, при цьому висловився нецензурною лайкою в адресу співробітників виправної установи.

Після чого, засудженому ОСОБА_4 було доведено та роз`яснено відповідальність за вчинення умисних протиправних дій у вигляді непокори вимогам адміністрації виправної установи, передбачені статтею 391 Кримінального кодексу України та вдруге висунуто вимогу залишити камеру №16 дільниці посиленого контролю та перейти до камери №9 дисциплінарного ізолятора Петрівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№49), на що засуджений ОСОБА_4 також в категоричній формі відмовився виконати законні вимоги адміністрації. Після другої вимоги тими ж самими представниками установи виконання покарань засудженому ОСОБА_4 втретє було висунуто вимогу залишити камеру №16 дисциплінарного ізолятора та перейти до камери №9 дисциплінарного ізолятора Петрівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№49), роз`яснені вимоги статті 391 Кримінального кодексу України, однак, засуджений ОСОБА_4 знову в категоричній формі відмовився виконувати законні вимоги адміністрації установі виконання покарань.

Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та дав показання про те, що 13.06.2016 року у камеру, де вони з ОСОБА_10 відбували покарання, прийшли працівники колонії ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та був присутній ОСОБА_11 , які повідомили про необхідність перейти до іншої камери. Вони з ОСОБА_10 відмовилися та попрохали, щоб прийшов начальник колонії, для з`ясування всих обставин, але працівники колонії порахували це за відмову виконати їх вимогу та почали зачитувати положення ст.391 КК України. Вони з ОСОБА_10 наполягали на тому, щоб викликали керівництво колонії, але цього зроблено не було, а через деякий час приїхали працівники поліції та почали оформлення кримінального провадження. По даному факту він відмовився надавати свої пояснення та ставити свій підпис у документах. Крім цього йому не надали на ознайомлення матеріали кримінального провадження та обвинувальний акт, що є порушенням його права на захист. Вину свою не визнає, оскільки працівники колонії навмисно хотіли порушити відносно нього кримінальне провадження за цією статтею, так як у камері куди їх повинні були з ОСОБА_12 перевести, було зроблено видимість ремонту, але умови для проживання там неможливі.

Однак не зважаючи на не визнання своєї вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, його вина підтверджується показами свідків та дослідженими матеріалами кримінального провадження.

Так, свідок ОСОБА_6 пояснив, що відповідно до посадових обов`язків в період відсутності начальника виконує його обов`язки та всі функції покладені на начальника установи, окрім фінансових. Має право застосовувати до засуджених заходи дисциплінарного характеру зокрема, підписувати постанови про поміщення до ДІЗО на 48 годин. По прибуттю начальника установи останній їх розглядав і підписував. Його вимоги для засуджених відповідно до його посади є обов`язковими.Постанова про поміщення в ДІЗО від 10.06.2016 відповідно до вимог ст.134 КВК може виконуватися упродовж місяця.13 червня 2016 року він як черговий помічник начальника установи разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 близько 14 год. 30 хв. зайшли до приміщення камерного типу - камери ДПК (дільниця посиленого контролю) №16, де знаходився засуджений ОСОБА_4 разом з засудженим ОСОБА_10 з вимогою перейти з камери ДПК №16 до камери ДІЗО №9. ОСОБА_8 ознайомив засуджених про те, що їм підписані постанови про переведення їх до камер ДІЗО, на що засудженні відреагували неадекватно, почали виражатися на їх адресу нецензурною лайкою, повідомивши про те, що нікуди з камери не підуть. Спочатку постанови довів до їх відома ОСОБА_8 , а потім він. Постанови про поміщення до ДІЗО на кожного засудженого була окрема і зачитувались ним одночасно ОСОБА_4 та ОСОБА_10 . Засудженим було повідомлено, що в разі невиконання законних вимог адміністрації установи до них будуть застосовані інші міри. Також ними засудженим було доведено вимоги ст.391 КК України і вдруге висунуто вимогу перейти з камери ДПК №16 до камери ДІЗО №9, на що ОСОБА_4 відмовилися в категоричній формі. Ним особисто висувалась вимога двічі. Також, дану вимогу було висунуто в.о. заст. начальника ОСОБА_8 , який також зачитав засудженим ст.391 КК України, після чого викликано представників поліції. В камері знаходився він, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Свою відмову засуджений нічим не пояснював, вів себе агресивно. Даний засуджений є злісним порушником вимог режиму відбування покарання, вдруге прибув до колонії. Присутніми, коли оголошувалась постанова були ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , він (офіцерський склад) та молодший інспектор, черговий по ДІЗО, прізвище не пам`ятає, а також вільнонаймані працівники - ОСОБА_13 та ОСОБА_15 .Стягнення про поміщення ОСОБА_4 до ДІЗО не виконувалось з 10.06.2017 тому, що проводились ремонтні роботи в камері №9, оскільки не всі камери відповідають встановленим вимогам. Стягнення накладено в.о. ОСОБА_16 , а вони його виконували. Підставою переведення ОСОБА_4 була постанова, підписана начальником про поміщення засуджених в ДІЗО. Засудженим ОСОБА_4 систематично не виконуються вимоги адміністрації установи. До камери №16 ДІЗО ОСОБА_4 знаходився в камері №9 ПКТ, як злісний порушник режиму утримання.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що 13 червня 2016 року близько 14 год. 35 хв. знаходячись в відділенні ДІЗО, ПКТ, ДПК Петрівської виправної колонії №49 був присутнім коли в камері № 16, коли черговий ОСОБА_6 запропонував засудженим, які там знаходились ОСОБА_4 та ОСОБА_10 перейти до камери № 9, на що останні відмовились переходити. ОСОБА_6 повідомив їм, що їх дії підпадають під ст. 391 КК України - невиконання законних вимог адміністрації і ще раз запропонував перейти та зачитав вимоги ст.391 КК України, на що засуджені відмовилися. Також, засудженим перейти до камери №9 запропонував в.о. заступника начальника з соціально-психологічної роботи колонії ОСОБА_8 , який також зачитав вимоги ст. 391 КК України, на що засуджені в категоричній формі відмовились переходити і виконувати законні вимоги адміністрації. При цьому ОСОБА_4 не повідомив причини, з яких він відмовляється переходити до камери №9, сказавши, що не хоче. На той час проводились ремонтні роботи і він зайшов проконтролювати дотримання вимог техніки безпеки та його запросили бути в якості свідка, коли засуджені відмовились переходити до камери №9.

Окрім нього на місці події знаходились ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , мол. інспектор прізвище якого не пам`ятає, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 знаходились в камері, а вони біля неї, оскільки вони з ОСОБА_14 є вільнонаймані працівники і їм не можна туди заходити. Причини відмови перейти засуджені не повідомляли, хто був там він не знав, було два засуджених, з ними не знайомий, пізніше дізнався, що то були засуджені ОСОБА_4 і ОСОБА_10 . Він особисто не бачив документів, чув лише вимогу перейти і те, що засуджені відмовились переходити.
Свідок ОСОБА_8 повідомив, що в червні 2016 близько 14 год. він разом з черговим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прибули до приміщення ДІЗО, камери № 16, де знаходились засуджені ОСОБА_4 і ОСОБА_10 ОСОБА_14 і ОСОБА_13 знаходились там, оскільки проводились ремонтні роботи каналізації. Черговим ОСОБА_6 було оголошено ОСОБА_4 про те, що його будуть переводити з камери №16 до камери №9, засуджений відмовився, висловив своє невдоволення. ОСОБА_6 , зайшовши до камери ДПК, вимагав від засудженого перейти до камери №9, зачитав вимоги ст.391 КК України. ОСОБА_6 на той час виконував обов`язки заступника начальника установи з соціально - виховної роботи і вимагав перейти, зачитуючи вимоги ст. 391 КК України, але засуджені в категоричній формі відмовилися. Відмову перейти до іншої камери засуджені нічим не мотивували, сказавши лише що вони не мають бажання. Мотивами переведення була постанова начальника установи про поміщення засуджених до ДІЗО за порушення вимог режиму. Він зачитував один раз, а ОСОБА_6 один чи два рази. Він, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 були в камері, а ОСОБА_14 і ОСОБА_13 стояли біля камери - вони заміняли каналізацію.Засуджений негативної спрямованості, допускав систематично порушення вимог режиму за що був поміщений до дільниці ДПК. Причина переведення до камери №9 постанова, підписана начальником установи на поміщення засуджених до ДІЗО, на який термін не пам`ятає. Постанов було дві, їх зачитував ОСОБА_6 , який і зачитував зміст ст. 391 КК України.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що на той період працював начальником відділу нагляду і безпеки та був присутнім в камері, коли черговий по колонії ОСОБА_6 вимагав перейти засудженим ОСОБА_4 і ОСОБА_10 з камери в камеру у зв`язку з тим, що їм підписали постанову про переведення до ДІЗО, а вони знаходились в камері ДПК. На вимогу чергового перейти в ДІЗО засуджені відповіли відмовою. ОСОБА_6 вимагав від засуджених перейти два рази, зачитав вимоги ст. 391 КК України. Також, вимагав перейти засудженим з камери в камеру, на той період виконувач обов`язків заступника начальника установи з соціально - виховної роботи ОСОБА_8 . Присутніми були в камері він, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . В коридорі знаходились також працівники колонії ОСОБА_14 і ОСОБА_13 . Причину відмови засуджені не пояснювали, повідомили лише, що вони нікуди не підуть та висловлювалися нецензурною лайкою сказали, що будуть знаходитись у камері. ОСОБА_4 характеризується незадовільно, неодноразово порушував встановлений порядок відбуття покарання, має ряд дисциплінарних стягнень, порушник режиму утримання. Зазначена подія була після обіду в червні 2016 року. ОСОБА_16 не було.
Свідок ОСОБА_17 пояснив, що розслідував відносно ОСОБА_18 кримінальне провадження за ст. 391 КК України. Обвинувачений ОСОБА_18 від дачі показів на досудовому слідстві відмовився, що було зафіксовано за участі понятих. Також останній не бажав знайомитися з матеріалами кримінального провадження. У зв`язку з цим підготовлено клопотання до суду про встановлення строку ознайомлення і матеріалами кримінального провадження, яке задоволено та встановлений відповідний строк.Не пам`ятає дати, коли їздив до ВК № 49 для ознайомлення ОСОБА_4 зматеріалами кримінального провадження, але останній відмовився, що було зафіксовано в присутності понятих, двоє з яких є вільнонаймані працівники (електрик Кісліцин та медичний працівник ОСОБА_19 ), а інші два - працівники колонії (Бойко та Засядько). Ознайомлення відбувалось в приміщенні колонії на І поверсі в оперативній частині. Матеріали кримінального провадження надавав, але обвинувачений в категоричній формі відмовився ознайомлюватись. Також ОСОБА_4 відмовився отримувати і обвинувальний акт. Обвинувачений ОСОБА_4 відмовлявся від отримання всіх документів та говорив, що це не по його «поняттях».
Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 13.06.2016 року у камеру, де вони з ОСОБА_4 відбували покарання, прийшли працівники колонії ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , у присутності чергового ОСОБА_11 , які повідомили про необхідність перейти до іншої камери. Вони відмовилися та попрохали, щоб прийшов начальник колонії, для з`ясування всих обставин, але працівники колонії порахували це за відмову виконати їх вимогу та почали зачитувати положення ст.391 КК України. Вони з ОСОБА_4 наполягали на тому, щоб викликали керівництво колонії, але цього зроблено не було, а через деякий час приїхали працівники поліції та почали оформлення кримінального провадження. На його думку, вказані обставини були створені працівниками колонії штучно, щоб порушити відносно нього та ОСОБА_4 кримінальне провадження за ст.391 КК України, так як у камері, куди їх повинні були перевести, лише зроблено видимість ремонту, але умови для проживання там неможливі.

Також не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його вина підтверджується іншими письмовими доказами, дослідженими судом.

Так, відповідно до наказу № 28о/д від 13 червня 2016 року Петрівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області, у зв`язку з завершенням ремонтних робіт в камері №9 та на продовження виконання плану відділу нагляду і безпеки, засуджених які перебувають у камері № 16, потрібно перевести до камери № 9(а.с.7).

Як вбачається з довідки відділу нагляду і безпеки, в ДІЗО, ПКТ (приміщення камерного типу) знаходяться камери №1-14, у ДПК (дільниця посиленого контролю) - камери 2,5,17,18. При цьому мається фототаблиця камери ДІЗО №9 Петрівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№49) після проведення ремонтних робіт (а.с.13-14).

Відповідно до постанови про поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор, карцер установи виконання покарань від 09.06.2016 року, засудженого ОСОБА_4 за порушення режиму дня в установі 14.06.2016 року переведено в окрему камеру в ДІЗО на загальних підставах (а.с.18).

Як вбачається з довідки психолога від 10.06.2016 року, із засудженим СПС №8 ОСОБА_4 проведено психодіагностичні заходи, протипоказань щодо поміщення до ДІЗО немає. Аналогічний висновок міститься і у довідці медичної частини Петрівської виправної колонії (№49), що ОСОБА_4 за станом здоров`я може утримуватися в ДІЗО (а.с.20-21).

Також відповідно до акту від 13.06.2016 року, складеного працівниками Петрівської виправної колонії (№49) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , працівниками поліції Петрівського ВП Долинського ВП ГУНП України в Кіровоградській області ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , засуджений ОСОБА_4 категорично відмовився прослідувати із камери №16 до камери №9 та відмовився від дачі будь яких пояснень (а.с.23).

Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_4 , останній заохочень за час відбування покарання не мав, що стосується стягнень, то за період з 29.08.2012 року по 10.06.2016 року на засудженого було накладено 139 стягнень, з яких 36 не знято та не погашено у встановленому законом порядку, в тому числі засуджений поміщався до приміщення камерного типу: 13.04.2013 року строком на 1 місяць, та 11.04.2016 року строком на 1 місяць (а.с.52-54).

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, повністю доведена в ході судового розгляду кримінального провадження.

При цьому суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_4 в частині не визнання ним своєї вини.
Вказані твердження обвинуваченого спростовуються сукупністю доказів у справі, досліджених та належно оцінених під час судового розгляду судом, і яким надано належної юридичної оцінки, а саме, показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про те, що обвинувачений скоїв злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, категорично відмовившись залишити камеру №16 дільниці посиленого контролю та перейти до камери № 9 дисциплінарного ізолятора.

Показання означених учасників судового провадження є взаємоузгодженими. Підстав ставити під сумнів правдивість даних показань немає, як відсутні й підстави вважати, що свідки зацікавлені у даній справі, аби обмовити обвинуваченого з тих або інших підстав. Тим більше вказані особи попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги.
Що стосується показів свідка ОСОБА_10 , що вони не відмовлялись з ОСОБА_22 переходити до іншої камери, а лише попрохали, щоб прийшов начальник колонії, для з`ясування всих обставин, але працівники колонії порахували це за відмову виконати їх вимогу та штучно створили вказані обставини, щоб порушити відносно нього та ОСОБА_4 кримінальне провадження за ст.391 КК України, то суд відноситься до них критично,оскільки ОСОБА_10 знаходиться з ОСОБА_22 у товариських відносинах.

Таким чином суд оцінює вказані покази обвинуваченого критично, як спосіб захисту і намагання уникнути від покарання, оскільки вони повністю спростовуються зібраними, узгодженими між собою та дослідженими в судовому засіданні доказами, які викладені вище.
Що стосується зазначеного захисником обвинуваченого про неналежне закінчення досудового розслідування процесуальним прокурором, так як відсутній його підпис у повідомленні про завершення досудового розслідування сторонам у справі, то на думку суду це не є порушенням прав обвинуваченого у судовому засіданні, оскільки в матеріалах справи знаходиться лише копія даного повідомлення, а обвинувачений не заперечив, що ним безпосередньо взагалі не отримувалась вказане повідомлення.

Крім цього, у протоколі про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування, містяться підписи понятих, які є працівниками Петрівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№49), що на думку захисника є зацікавленими особами, а тому обвинуваченому не було належним чином надано матеріали досудового розслідування.

З цих обставин свідок ОСОБА_17 пояснив у судовому засідання, що він проводив досудове слідство у вказаному провадженні та їздив до ВК № 49 для ознайомлення ОСОБА_4 зматеріалами кримінального провадження, але останній відмовився, що було зафіксовано в присутності понятих, двоє з яких є вільнонайманами працівниками (електрик Кісліцин та медичний працівник ОСОБА_19 ), а інші два - працівники колонії (Бойко та Засядько). Таким чином суд вважає, що ОСОБА_4 було належним чином надано доступ до матеріалів досудового розслідування.
В той же час, на думку суду, з обвинувачення ОСОБА_4 необхідно виключити ту обставину, що 13 червня 2016 року, близько 14 години 35 хвилин, засудженому ОСОБА_4 представником адміністрації Петрівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області № 49 т.в.о. начальника Петрівської виправної колонії № 49 ОСОБА_16 було висунуто вимогу залишити камеру №16 дільниці посиленого контролю та перейти до камери № 9 дисциплінарного ізолятора Петрівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№49), так як вона не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні на підставі показів свідківОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
При встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення повністю доведена в судовому засіданні.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст.391 КК України, так як він скоївзлісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутні.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості , дані про особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем відбування покарання, раніше судимий, його вік та стан здоров`я, що він вчинив вказане кримінальне правопорушення у період виконання вироку Міловського районного суду Луганської області від 20 лютого 2012 року, за частиною 1 статті 115, частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 309, частиною 2 статті 190, частиною 1 статті 70 Кримінального кодексу України, з покаранням у виді 12 років позбавлення волі, приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства та що йому необхідно призначити остаточне покарання відповідно до ч.1 ст.71 КК України з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі.

Суд вважає, що дане покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, а також забезпечить досягнення мети покарання, визначеній у ст.50 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до даного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Міловського районного суду Луганської області від 20 лютого 2012 року 4 роки 6 місяців позбавлення волі, і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з 02 листопада 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції ЗУ №838- VІІІ від 26.11.2015 року) його попереднє ув`язнення у даному кримінальному провадженні в період з 02.11.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Петрівський районний суд Кіровоградської області, шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Петрівського районного суду ОСОБА_23