Провадження №: 1-кс/752/6226/17

У Х В А Л А
Іменем України

28.08.2017 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника власника майна Публічного акціонерного товариства «РВС Банк» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, подане в порядку глави 17 Кримінального процесуального кодексу України, -

в с т а н о в и в:
Представник ПАТ «РВС Банк» звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2016 року, на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання зазначає про те, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2016 року накладено арешт на вказану вище квартиру, власником якої є ПАТ «РВС Банк». Представник власника майна зазначає, що вказаний арешт накладено необґрунтовано, жодній посадовій особі банку у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, вказана квартира не є речовим доказом та в жодному випадку не є такою, що набута злочинним шляхом.

У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор, слідчий у судове засідання не з`явились.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2016 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні № 0007279, відомості про яке внесене 21.07.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.388 КК України.

Підставою для накладення арешту є п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при вирішенні питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. За приписами п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Зазначені положення кримінального процесуального закону також узгоджуються і з практикою Європейського суду з прав людини, у відповідності до якої володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі «Іатрідіс проти Греції» 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі «Антріш проти Франції» 22.09.1994 р. та у справі «Кушоглу проти Болгарії» 10.05.2007 р.). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» 23.09.1982р.). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» 21.02.1986 р.)

Судовим розглядом встановлено, що жодній особі у кримінальному провадженні № 0007279 не повідомлено про підозру, у зв`язку із яким вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна у даному конкретному випадку не може бути застосовано.

Крім того, в розпорядження суду не надано відомостей про заявлення цивільного позову до ПАТ «РВС Банк» у вказаному кримінальному провадженні, для забезпечення якого можливо б було застосувати вказаний захід забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя в даному випадку враховує вимоги ч. 3 ст. 132, ч. 3 ст. 174 КПК України та виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, та приходить до висновку, що власником майна на підставі наданих в обґрунтування клопотання документів спростовано доводи органу досудового розслідування щодо наявності підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження як арешту квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя: -

у х в а л и в:
Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2016 року на квартиру АДРЕСА_1 .

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя