Справа № 465/844/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/137/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000546 на ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2018 року застосовано до

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Львова,

зареєстрованого та проживаючого

за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Встановлено строк тримання ОСОБА_7 під вартою строком 60 днів з моменту затримання, тобто до 21 квітня 2018 року.

На ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги адвокат ОСОБА_8 зазначає, що слідчий суддя прийняв рішення про обрання даного запобіжного заходу, врахувавши лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 . Разом з тим, ним не було враховано характеризуючих даних особи ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, одружений, має малолітню дитину, зобов`язується з`являтися на виклики слідчого та суду. Крім того, вказав на те, що стороною обвинувачення не було підтверджено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що слідчий суддя не визначив підозрюваному розмір застави. Крім того вказує необгрунтованість підозри, яку повідомлено ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора про залишення ухвали без змін, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи та матеріали досудового розслідування, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

18 лютого 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000546 внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

19 лютого 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України: вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаним із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_7 підозрюється у тому, що маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом розбою, діючи умисно, з корисливих мотивів, 18.02.2018 року, близько 23.20 год., проник в приміщення квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 проникаюче ножове поранення в область грудної клітки та відкрито заволодів її особистим майном, а саме дублянкою бежевого кольору, жіночою шкіряною курткою чорного кольору ТМ «Ochnik» 44 розміру, шарфом сірого кольору, шкіряною чорною курткою, ТМ «Linai», курткою зеленого кольору, ТМ «Elegance», та плащем зеленого кольору.

Судове рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави постановлено з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого й правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою, врахувавши при цьому: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики.

При цьому слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту про необгрунтованість підозри, яку пред`явлено ОСОБА_7 , то слід зазначити, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.02.2018 року, рапортом старшого інспектора чергового Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 , рапортом інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_11 , протоколом огляду місця події від 18.02.2018 року, протоколом огляду місця події від 19.02.2018 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину від 18.02.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , повідомленням про підозру ОСОБА_7 .
Крім того, слід зазначити, що при встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри слідчий суддя керується не тільки положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а враховує й практику з цього питання Європейського суду з прав людини (ч.5 ст. 9 КПК України), яка відображена в рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також в рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В інших рішеннях «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Згідно з правовою позицію, яка закріплена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення від 28 жовтня 1994 року), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, не обгрунтування слідчим суддею своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не врахування характеризуючих даних ОСОБА_7 , які були встановлені судом першої інстанції, як на підставу скасування судового рішення колегія суддів до уваги не бере. З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання слідчий суддя врахував передбачені ст. ст. 178, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, в тому числі наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним особливого тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а також те, що підозра про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, є обгрунтованою, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Щодо апеляційних доводів захисника про те, що судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу не були оцінені у сукупності такі обставини, як те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, одружений, має малолітню дитину, що в сукупності давало підстави застосування підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, то при обгрунтованій підозрі у вчиненні ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Враховуючи це, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави у відповідності до вимог КПК України є безпідставними.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, який вчинено із застосуванням насильства, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність та можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави є обгрунтований та відповідає вимогам закону.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно та в повній мірі дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 .

При постановленні ухвали слідчий суддя помилково визначив строк дії ухвали до 21 квітня 2018 року. Відповідно до ч.2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. В даному випадку підозрюваний затриманий 18 лютого 2018 року, тому слід визначити дату закінчення дії ухвали слідчого судді 18 квітня 2018 року.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Датою закінчення строку дії ухвали вважати 18 квітня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4