Справа № 362/6068/17
Провадження № 1-кс/362/1267/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5
розглянувши клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,-
в с т а н о в и в:
17 листопада 2017 року слідчий СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, відомості про яке 15.11.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002013.
За матеріалами клопотання вбачається, ОСОБА_7 , діючи спільно та узгоджено, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 маючи спільний прямий умисел, направлений на заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_11 шляхом обману, перебуваючи 15.11.2017 року близько 09 год. на автодорозі сполученням м. Київ м. Одеса, в напрямку м. Одеса в адміністративних межах Глевахівської селищної ради, Васильківського району, Київської області, достовірно знаючи, що ОСОБА_11 який рухається за кермом автомобіля марки «КІА SOUL» д.н.з. НОМЕР_1 , правил дорожнього руху не порушував та в дорожньо-транспортну пригоду не потрапляв, з метою введення в оману ОСОБА_11 для подальшого заволодіння належними йому коштами, зімітували дорожньо-транспортну пригоду за участю останнього та автомобіля марки «Ауді А5» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , після чого запевнили потерпілого у необхідності передачі їм грошових коштів.

В подальшому, ОСОБА_9 , діючи спільно та узгоджено за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , реалізуючи спільний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в автомобілі КІА Соул д.н.з. НОМЕР_1 , належному потерпілому ОСОБА_11 , який знаходився по вул. Героїв Оборони, 8 в м. Києві, 15.11.2017 близько 13 год, отримав від ОСОБА_11 , який був введений в оману, грошові кошти в сумі 900 доларів США, що станом на 15.11.2017 згідно курсу НБУ становить 23832 грн та 2100 грн, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_11 завдано збитків на загальну суму 25 932 грн.

15.11.2017 року в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Таким чином, ОСОБА_7 , органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, а саме правопорушенні передбаченому ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому групою осіб .

Слідчий поліції у клопотанні на обґрунтування необхідності арешту підозрюваного посилається на те, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Слідчий вважає, що ОСОБА_7 , може незаконно впливати на свідків по даному кримінальному провадженні. Окрім цього ОСОБА_12 ніде не працює, що свідчить про відсутність в нього стійких соціальних зв`язків з іншими особами, що дає підстави вважати про його можливе уникнення від явки до органів слідства шляхом зміни свого місця проживання, а тому, єдиним можливим запобіжним заходом, який може припинити його злочинну діяльність та переховування від органів досудового розслідування є тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор та слідчий, в проваджені якого перебуває кримінальне провадження, клопотання підтримали та просили його задовольнити, оскільки є ризики, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому, застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.
Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 , просив його не заарештовувати.
Захисник підозрюваного також наполягав на обранні відносно його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки останній має місце постійного проживання на території України, перебуває в цивільному шлюбі, тобто наявність соціальних зв`язків, за місцем проживання характеризується позитивно.
Заслухавши учасників процесу, слідчий суддя приходить до висновку про можливість часткового задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Заслухавши слідчого, прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя, пришов до наступного висновку.

За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК Українита розширеному тлумаченню не підлягає.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За вимогами ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК, враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 190 КК України - позбавлення волі на строк до трьох років, також в поданні слідчого відсутні будь-які докази про наявність зазначених ризиків і про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Не доведені такі ризики і прокурором у судовому засіданні.

Оскільки, в порушення п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчим та прокурором не було надано слідчому судді об`єктивних доказів про наявність достатніх підстав вважати, що відносно ОСОБА_7 , існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не надано доказів про недостатність застосування більш м"яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні, оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , більш м"який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а саме домашній арешт із покладенням на ОСОБА_7 , обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Таджикистану, громадянина Російської Федерації, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб по 15 січня 2018 року, включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Таджикистану, громадянина Російської Федерації, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 21-00 год. до «06-00» год; з`являтися на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у встановлений ними час.

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю органу внутрішніх справ за місцем фактичного проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1