Справа № 304/1192/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , зацікавленої особи ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу начальника Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 18.10.2017.

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області про арешт майна. У порядку ст. 172 КПК України тимчасово вилучений вантаж деревини породи «бук», загальною кубомасою 24 м. куб. та вантажний автомобіль марки «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1 , з причепом д/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 , ухвалено повернути у зв`язку з відмовою слідчого у підтриманні клопотання про арешт майна.

Клопотання слідчого вмотивовано, тим що за повідомленням ОСОБА_9 щодо виявленого в ході перевірки автомобіля марки «Мерседес Бенц», який був завантажений деревиною в розмірі близько 24 м.куб. до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2017 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України. Тимчасово затриманий вантаж деревини породи «бук» загальною кубомасою 24,00 м.куб., що знаходився на автомобілі марки «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1 , з причепом д/н НОМЕР_2 , та згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 є речовим доказом у кримінальному провадження, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення. У зв`язку з наведеним слідчий просить накласти арешт на вантаж деревини породи «бук» загальною кубомасою 24 м. куб., яка знаходиться у вантажному автомобіль марки «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1 , з причепом д/н НОМЕР_2 .

Слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що згідно наявних товаросупровідних документів ФОП ОСОБА_10 придбала у ФОП ОСОБА_6 вантаж деревини, загальною кубомасою 24,0 м. куб., оскільки слідчий та прокурор відмовились від підтримання поданого клопотання, з врахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо необхідності забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, у випадках втручання у право мирного володіння майном, у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

-2-

В апеляційній скарзі начальник Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури просить ухвалу слідчого судді від 18.10.2017 про відмову в задоволенні клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно - скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого щодо арешту вантажу з деревиною породи «бук» загальною кубомасою 24,00 м.куб., що знаходиться на автомобілі марки «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1 , з причепом д/н НОМЕР_2 заборонивши його відчуження та розпорядження. Указує на те, що згідно ТТН серії ЗКВ №200883 ПП ОСОБА_6 придбав у ДП «Перечинське ЛГ» дрова для палива породи «бук» кубомасою 23,009 м.куб. ще 11.09.2017, тобто більше як за місяць до вивезення. Крім того, за вказаною ТТН ОСОБА_6 придбав вказані дрова за 14 495,68 грн., а продав ФОП ОСОБА_10 з врахуванням витрат на проведення лісозаготівлі за ТТН № 7 від 16.10.2017, загальною кубомасою 24 м. куб. за ціною 14 400 грн.. В поданому до слідчого судді клопотанні органом досудового розслідування повністю дотримано вимоги ст. 171 КПК України та чітко вказано мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, яка полягає в недопущенні відчуження майна та збереженні речових доказів.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на обґрунтування апеляційної скарги, пояснення зацікавленої особи ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

-3-
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Так, з матеріалів судового провадження, зокрема: клопотання, витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 16.10.2017 до чергової частини Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_9 про те, що в лісовому масиві на околицях с. Новоселиця проводиться незаконна вирубка лісу та його вивезення. В ході перевірки було встановлено автомобіль марки «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1 , з причепом д/н НОМЕР_2 , який був завантажений деревиною в розмірі біля 24 м.куб.. 17.10.2017 працівниками поліції було тимчасово затримано вказаний автомобіль з вантажем деревини породи «бук», загальною кубомасою 24 м. куб.. Також, 17.10.2017 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000406, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Всупереч вимог ст.ст.170, 171 КПК України в клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування необхідності арешту даного конкретного майна, не конкретизовано підстав та мети накладення арешту на вказану деревину породи «бук» в кількості 24 м.куб..
У матеріалах клопотання наданих слідчому судді відсутня постанова про визнання деревини породи «бук» загальною кубомасою 24 м.куб. речовим доказом, відсутні відомості про оголошення будь-якій особі, в тому числі і зацікавленій особі ОСОБА_6 підозри у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, а клопотання про арешт майна не містить об`єктивних даних, які вказували б на відповідність даної деревини критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Таку, постанову не надав і прокурор під час розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

-4-
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При постановленні ухвали, слідчим суддею вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримано.
Зі змісту клопотання, матеріалів судового провадження, як і доводів, висловлених слідчим та прокурором у суді першої інстанції та при апеляційному розгляді вбачається, що органом досудового розслідування, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не доведено, що деревина породи «бук» в кількості 24 м. куб. вирубана в незаконний спосіб, без відповідних на те дозволів та документів, і ця деревина має значення речового доказу в даному кримінальному провадженні, і підпадає під критерії, визначені в ст.98 КПК України, зокрема: не обґрунтовано в достатній мірі те, що деревина є знаряддям/засобом вчинення кримінального правопорушення, які саме сліди кримінального правопорушення вона на собі зберегла, і які інші відомості можна отримати за її допомогою, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім тих, що вже були отримані під час проведення її огляду.
Крім того, допитаний слідчим суддею інженер з реалізації ДП «Перечинське ЛГ» ОСОБА_11 пояснив, що державне підприємство тривалий час співпрацює з ФОП ОСОБА_6 , який на підставі відповідних дозвільних документів розробляє деревину. Саме деревина породи «бук», загальною кубомасою 24 м.куб. була заготовлена на його дільниці, а тому про незаконність походження такої не може йти мова.
Також, в суді першої інстанції, зацікавленою особою ОСОБА_12 були подані на вказану деревину відповідні документи, які не викликають сумнівів щодо законності їх видачі та використання (а.с.п.16-31).
Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
На думку колегії суддів, не доведено органом досудового розслідування й існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.
Крім того, не містять матеріали провадження й будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

-5-
Слідчим суддею, з дотриманням вимог ст.ст.132, 173 КПК України вказані обставини в їх сукупності враховано й дана їм належна правова оцінка.
Колегія суддів уважає, що існує можливість без накладення арешту на вище вказану деревину породи «бук» загальною кубомасою 24 м.куб., провести всі слідчі дії під час досудового розслідування та судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а клопотання слідчого, обґрунтовано лише загальними судженнями про те, що деревина породи «бук» в кількості 24 м.куб. відповідає ознакам речового доказу без ретельної перевірки на відповідність даного майна критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і є такими, що не спростовують законність прийнятого слідчим суддею рішення про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, і не є підставами для скасування судового рішення.
Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Разом з тим, згідно вимог ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Отже, переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження, а тому їх відхиляє.
При прийнятті рішення колегія суддів також, ураховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді, а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційних скарг.
Керуючись ст..ст.404,405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу начальника Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 18.10.2017 без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: