Постанова 26 лютого 2018 року м. Київ Провадження № 51-2635 ск 18

Суддя Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року щодо останнього,

встановив:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 387 КПК України 1960 року, зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 350 цього Кодексу.
Касаційна скарга не відповідає цим вимогам, оскільки в ній не обґрунтовано в чому саме полягає незаконність судових рішень та не конкретизовано допущених судами першої та апеляційної інстанцій істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, з огляду на положення статей 370, 371 КПК України 1960 року, не наведено будь-яких доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного покарання, з огляду на положення ст. 372 КПК України 1960 року.
Як вбачається зі змісту скарги, засуджений у ній наводить доводи щодо неповноти та однобічності досудового та судового слідства, невідповідності висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи, що відповідно до ст. 367 КПК України 1960 року є підставами для скасування або зміни вироку при перегляді справи судом апеляційної інстанції та, водночас, згідно зі ст. 398 КПК України 1960 року не є підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку.
Також, викладене в касаційній скарзі прохання до суду касаційної інстанції не узгоджується з положеннями ст. 396 КПК України 1960 року, якою визначено ті рішення, які вправі ухвалити суд у результаті касаційного розгляду справи.
Зазначаючи про необхідність скасування судових рішень, ОСОБА_2 не конкретизує яких саме.
Також, посилаючись на необхідність направлення справи для здійснення нового розслідування, засуджений не мотивує для з`ясування яких саме обставин це слід зробити та з яких, визначених КПК України 1960 року, підстав.
Крім того, всупереч вимогам ч. 1 ст. 387 КПК України 1960 року, засуджений не додав до скарги копій судових рішень, що оскаржуються, завірених належним чином.
Згідно з ч. 2 ст. 388 КПК України 1960 року, справа не витребовується, якщо скарга, відповідно до вимог ст. 350, ч. 2 ст. 383, ст. 384, ч. 2 ст. 386, ч. 2 ст. 398 КПК України 1960 року, не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
У зв`язку із зазначеним, відповідно до вимог ч. 2 ст. 388 КПК України 1960 року, справа може бути витребувана для її перевірки у касаційному порядку лише за умови усунення зазначених недоліків та надходження повторної касаційної скарги в межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК України 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні матеріалів кримінальної справи.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 388 КПК України 1960 року, розділом ХІ Перехідних положень до КПК України від 13.04.2012 року

ухвалив:

Відмовити засудженому ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи за його касаційною скаргою на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року щодо нього для перевірки в касаційному порядку.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1