Справа № 645/684/17
Провадження № 1-кп/645/93/18
УХ В А Л А
іменем України

06 лютого 2018 р. м. Харків Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_2
потерпілого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
в с т а н о в и в:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Із Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини надійшло повідомлення про звернення обвинуваченого ОСОБА_5 з приводу необгрунтованого притягнення його до кримінальної відповідальності та застосування до нього працівниками правоохоронних органів недозволених методів досудового розслідування.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що 22.12.2016 року приблизно о 18.00 годині він перебував за адресою: м. Харків, вул. 12 квітня, 32, в під`їзді будинку на 3 поверсі. В цей час до нього підійшли чотири особи в цивільному одязі, не відрекомендувались, повали на підлогу та почали його бити ногами, нанесли приблизно 10-15 ударів, потім витягли на вулиця де стояв автомобіль, біля автомобіля вони продовжили його бити та одягли кайданки. Потім посади до автомобіля та привезли до Немишлянського відділу поліції, де в кабінеті на 1 поверсі (номера кабінету він не знає), почали знущатись: викручували руки, статеві органи, погрошували електрошокером, погрожували завдати шкоду дружині. Потім перевели до іншого кабінету також на 1 поверсі та продовжили знущання. Все це робилось за для того, щоб він визнав злочин у вчинені тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та повідомив про шило. З приводу неправомірних дій правоохоронних органів він та його дружина звертались до прокуратури, він також звертався до Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини. Працівники Ізолятору тимчасового тримання, через видимі тілесні ушкодження, відмовилися його приймати, потім його почали возити по лікарнях. Він намагався писати скарги прокурору, але працівники поліції не давали можливості подавати скарги та змушували писати, що він не має претензій до працівників поліції.
Прокурор заявив клопотання щодо проведення перевірки з приводу доводів обвинуваченого.
В судовому засіданні всі сторони кримінального провадження підтримали клопотання щодо проведення перевірки з приводу доводів обвинуваченого.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд вважає необхідним, в порядку ст. 333 КПК України, доручити прокуратурі Харківської області, перевірку свідчень ОСОБА_5 щодо застосування до нього недозволених методів ведення досудового розслідування - фізичного, психологічного насилля, тортур, залякування по кримінальному провадженню № 0003901, внесеному до ЄРДР від 21.12.2016 року, з боку органів дізнання та досудового слідства, а також, з метою додержання вимогам ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.
На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку про необхідність повідомлення прокурора Харківської області про обставини, залякування та примусу з боку працівників Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області, викладені вище для реагування в порядку ст. 214 КПК України.
Також суд звертає увагу, що ОСОБА_5 перебуває під вартою та пропонує провести перевірку строго у строки, визначені в ухвалі, а саме: до 02 березня 2018 року, з метою уникнення зволікання у розгляді даного кримінального провадження та недопущення порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року.
Крім того, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики продовжують існувати, останній може впливати на свідків, потерпілого, вчинити інший злочин.
Потерпілий підтримав думку прокурора.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 просила змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, зазначаючи, що ризики є мінімальними, всі свідки допитані, обвинувачений не збирається впливати на потерпілого, він має дружину, мешкає з дружиною та її дітьми. Обвинувавчений має ряд захворювань, які потрібно лікувати. Також зазначила, що обвинувачений не бажав таких наслідків, має намір відшкожувати завдану шкоду, але в умовах СІЗО не має такої можливості та вибачився перед потерпілим.
Обвинувачений підтримав позицію захисника, також надав письмове клопотання з проханням змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Під час досудового розслідування відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який востаннє ухвалою суду від 13 грудня 2017 року продовжено на строк до 10 лютого 2018 року.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Продовжуючи обвинуваченому строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, також приймає до уваги тяжкість інкримінованого йому злочину та особу обвинуваченого, який неодноразово раніше був засуджений.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Таким чином обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не зникли. Виходячи з положень ст.ст. 178, 183, 194 КПК України, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів, а клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 214, 333, 372 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Надати судове доручення прокурору Харківської області в рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, здійснити перевірку доводів обвинуваченого з приводу недозволених методів ведення досудового розслідування по всім доводам, викладеним в даній ухвалі суду, з боку осіб, які проводили досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0003901, внесеному до ЄРДР від 21.12.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Провести перевірку, відповідно до вимог ст. 214 КПК України, з внесенням даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведенням досудового розслідування.
Встановити строк виконання судового доручення до 02 березня 2018 року.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 квітня 2018 року.
Копію ухвали направити до Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27) для відома.
Копію ухвали для організації виконання доручення направити прокурору Харківської області.
Про результати виконання судового доручення повідомити Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1