Провадження №1/761/56/2014
П О С Т А Н О В А
Іменем України
03 жовтня 2014 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч.5 ст.191, ч.2 ст.15, ч.5 ст.191, ч.ч. 2, 3 ст.358, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. ч. 2, 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_13 за ч.5 ст.191, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. ч. 2, 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_14 за ч.5 ст. 191, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. ч. 2, 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_15 за ч.5 ст.191, ч.2 ст.15, ч.5 ст.191, ч. 3 ст.15, ч. 4 ст. 190, ч.3 ст.209, ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_16 за ч. 5 ст. 27, ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст.190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_17 за ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_18 за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_19 за ч.2 ст.28, ч.2 ст.366 КК України, -
У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальна справа, за якою підсудні обвинувачуються у скоєнні вищенаведених злочинів.
Захисником ОСОБА_9 заявлено клопотання про закриття кримінальної справи стосовно підсудної ОСОБА_18 на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Підсудна ОСОБА_18 клопотання підтримала, просила його задовольнити, додавши, що свою вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялася.
З аналогічним клопотанням до суду звернулась підсудна ОСОБА_19 .
У судовому засіданні ініціатори клопотання доповнили його, наполягаючи також на звільненні підсудних ОСОБА_18 та ОСОБА_19 від кримінальної відповідальності.
Інші підсудні та їх захисники не заперечували проти звільнення ОСОБА_18 та ОСОБА_19 від кримінальної відповідальності та закритті щодо них кримінальної справи.
Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання, вважаючи його передчасним, оскільки судом не досліджені усі обставини інкримінованого підсудним діяння.
Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, дійшов висновку про таке.
ОСОБА_18 та ОСОБА_19 обвинувачуються у тому, що за попередньою змовою вчинили службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також видачу завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України (в ред. від 05.04.2001).
Зокрема, будучи начальником управління по роботі з ВІП-клієнтами ВАТ КБ «Національний стандарт», ОСОБА_18 та її підлегла - головний фахівець вказаного управління ОСОБА_19 , не будучи обізнаними із злочинними планами особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, виконуючи свої повсякденні службові обов`язки, відкривали фізичним особам рахунки у даній банківській установі.
Разом з тим, 19-20 серпня 2009 року у зв`язку з великою кількістю фізичних осіб, що прибули до банку для відкриття поточних рахунків, ОСОБА_18 , перебуваючи за місцем своєї роботи (м. Київ, вул. Фрунзе, 47), усвідомлюючи значення своїх дій, розуміючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та своїми діями прагнучи настання суто цих наслідків, а саме - відкриття поточних рахунків фізичним особам, надала ОСОБА_19 вказівку проставляти від її імені підписи у офіційних документах - заявах про відкриття поточних рахунків, картках із зразками підписів, а також договорах банківського рахунку, тобто вносити до них завідомо неправдиві відомості.
Після чого, ОСОБА_19 повинна була надавати ОСОБА_18 вказані картки зі зразками підписів та договори банківського рахунку з додатком до нього, для засвідчення останньою, шляхом проставлення в них відповідного відбитку печатки банку. Завершенням попередньо досягнутої домовленості з ОСОБА_18 було надання ОСОБА_19 клієнтам банку других примірників підроблених договорів.
На виконання попередньої домовленості з ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , в той же період часу, знаходячись у приміщенні операційного залу банку, будучи службовою особою банку, однак неуповноваженою приймати рішення про відкриття поточних рахунків клієнтів, умисно підписала від імені ОСОБА_18 заяви про відкриття поточного рахунку, договори банківського рахунку на розрахунково-касове обслуговування фізичної особи та додаток № 1 до них, складені на ім`я 67 фізичних осіб.
У подальшому, на підставі даних договорів банківського рахунку на розрахунково-касове обслуговування, які від імені ОСОБА_18 , за попередньою змовою з останньою, уклала (підписала) 19.08.2009 та 20.08.2009 ОСОБА_19 , у ВАТ КБ «Національний стандарт» було відкрито 67 поточних рахунків.
Пізніше, у період з 09.10.2009 по 25.11.2010 ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та інші особи, як того передбачав злочинний план, протиправно привласнили грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в сумі 160 262 979,86 грн., з яких 10 050 000 грн., що були зараховані на поточні рахунки зазначених вище 67 осіб, чим була нанесена шкода Фонду у вигляді тяжких наслідків.
У силу ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Згідно з положеннями ст.11 КК злочином є передбачене Кримінальним кодексом України суспільно небезпечне винне діяння, вчинене суб`єктом злочину.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності» звільненням особи від кримінальної відповідальності є відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи.
Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК.
Крім того, наголошено на необхідності розмежування передбачених КК випадків звільнення від кримінальної відповідальності і випадків, коли відповідно до цього Кодексу така відповідальність взагалі неможлива, наприклад, у разі: малозначності діяння (ч. 2 ст. 11), вчинення діяння у стані неосудності (ч. 2 ст. 19) тощо.
Наведене приводить до висновку, що звільненню підсудного від кримінальної відповідальності обов`язково має передувати встановлення в діянні такої особи складу інкримінованого їй злочину.
Враховуючи, що у даній справі триває судове слідство, яке фактично перебуває на початковому етапі, оскільки допитані лише двоє з підсудних - ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , решта підсудних відмовились від давання показань до дослідження усіх інших доказів, зібраних під час досудового слідства, у судовому засіданні досліджений незначний масив письмових доказів, суд на даній стадії розгляду справи позбавлений можливості дійти обґрунтованого висновку про наявність або відсутність у діяннях вказаних підсудних складу злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.366 КК України.
Задоволення на даний час заявленого клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності може призвести до передчасного та безпідставного висновку про винуватість зазначених підсудних, чим будуть суттєво порушені їхні права та законні інтереси.
Дана обставина перешкоджає задоволенню вказаних клопотань.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 44 КК України, ст.11-1, 296 КПК України 1960 року, суд
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 , підсудної ОСОБА_19 про звільнення підсудних ОСОБА_18 та ОСОБА_19 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.28, ч.2 ст.366 КК України, відмовити.
На постанову може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її винесення.
Суддя ОСОБА_1