В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.10.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
та його захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/488/15 (справа № 308/5209/15-к), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001141 від 05.04.2015 року, про обвинувачення, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруженого, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2015 року за ч. 1 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
04 квітня 2015 року ОСОБА_4 разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 перебував у кафе «До-Мажор», що по вулиці Капушанській в м. Ужгород, де вживали спиртні напої.
Близько 01.00 години 05.04.2015, до них за стіл присів чоловік, яким виявився ОСОБА_7 , з яким вони також продовжували вживати спиртні напої. Пробувши у вказаному кафе до 04.00 години 05.04.2015 ОСОБА_4 запропонував вищевказаній особі поїхати до свого знайомого ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_2 .
Після прибуття на вказану квартиру, де вже знаходились ОСОБА_9 - власник квартири та ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_7 присіли за стіл. Через деякий час до них приєднався ОСОБА_6 , який почав конфліктувати з потерпілим ОСОБА_7 і власник квартири попросив їх з`ясовувати стосунки на вулиці.
У подальшому, близько 06.00 години 05.04.2015, в ході раптово виниклого конфлікту ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік під`їзду будинку АДРЕСА_3 , наніс ОСОБА_7 один удар затиснутою в кулак рукою в область обличчя, у результаті чого потерпілий впав на землю та намагався підвестися.
В цей час з під`їзду вищевказаного будинку вийшов ОСОБА_4 та, підійшовши до потерпілого ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що потерпілий його бачить, зірвав з плеча останнього чоловічу сумку та з місця вчинення злочину зник.
Таким чином, 05 квітня 2015 року, близько 06.00 години ОСОБА_4 діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном та незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, знаходячись навпроти супермаркету «Велмарт» по вул. Капушанській в м. Ужгороді, Закарпатської області, відкрито викрав у громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чоловічу сумку, у якій на момент викрадення знаходились: водійське посвідчення, картка «Приватбанку» Gold, картка АЗС «WoG», грошові кошти у сумі близько 1000 гривень та один долар США.
Згідно інформації Управління Національною банку України в Закарпатській області офіційний курс долару США станом на 05.04.2015 року становить 23,50 гривень.
Таким чином потерпілому ОСОБА_11 і заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 1273 грн.
У відповідності до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
В ході допиту обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду наступне: у квітні 2015 року, точну дату він не пам`ятає, ввечері, у кафе, він познайомився із потерпілим. Вони разом вживали алкогольні напої, потім пішли на квартиру де продовжували вживати алкогольні напої. У потерпілого ОСОБА_7 виник конфлікт із ОСОБА_6 , вони вийшли на вулицю, що там відбувалося він не знає. Коли він вийшов на вулицю побачив потерпілого ОСОБА_7 , який лежав на землі. Він побачив у нього сумочку і у нього раптово виник умисел забрати її, оскільки саме він платив за двох у кафе та придбавав випивку та продукти на квартирі, а потерпілий казав, що потім вони поділяться, проте коштів йому не надав. ОСОБА_4 забрав сумочку у потерпілого, всередині якої були грошові кошти у сумі 1 000,00 грн. і документи. Гроші він залишив собі, а документи залишив на зберігання ОСОБА_12 . Вважає, що таким чином відшкодував свої збитки. Вину визнає повністю. Кошти витратив на свято, тобто на власні потреби.
В ході допиту потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований у АДРЕСА_4 , фактично проживає: АДРЕСА_5 , пояснив суду наступне: 04 квітня 2015 року вечером він повертався додому, зайшов до кафе «До Мажор», сидів там досить довго, вживав алкогольні напої разом із знайомим ОСОБА_13 , потім останній пішов додому, а він лишився допивати. Він підсів до столику ОСОБА_4 , посидів ще із ним та ОСОБА_6 . Вони посиділи та вийшли на вулицю та пішли на вул. Капушанську, де продовжили застілля на квартирі, на якій саме він не пам`ятає, власника цієї квартири не знає. На цій квартирі він був вперше, там було 2 3 чоловіка. Вони продовжували вживати алкогольні напої, виник конфлікт із ОСОБА_6 , чому він не пам`ятає. Він був сильно п`яний, потім встав і пішов додому, тому що був напідпитку та стомлений, вийшов із ОСОБА_6 , що було далі він не пам`ятає, чи виходив хтось за ним не памятає. Пам`ятає, що його вдарили по обличчю, він одразу впав. Коли прийшов до тями сумки не було, не міг підвестися (боліла сильно нога і не міг стати на неї). Подзвонив знайомому, він викликав швидку, виявили забій. У нього також була розбита губа, йшла кров із носа. Звідки виникли травми не пам`ятає. Після удару в нього вирвали сумку у якій були документи посвідчення водія, картка «Приватбанку» Gold, картка АЗС «WoG», грошові кошти у сумі близько 1000 гривень, які є виручкою з автобусу, водієм якого він є. У кафе із другом він випив 7-8 бокалів пива по 500 мл., на квартири вони пили горілку випив грам 400, далі не пам`ятає.
Судом було допитано у якості свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_6 , є близьким другом обвинуваченого ОСОБА_4 , знає його протягом останніх 10 років, на час допиту утримувався в УВП № 9, пояснив суду наступне: дату він не пам`ятає, вони із ОСОБА_4 зайшли до бару «До Мажор», сіли за різні столи до знайомих і просиділи до закриття. Він пішов раніше до знайомого на квартиру у новому районі, біля вул. Дівочої, із ким пішов він не знає. На квартирі застав хазяїна ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_7 . Вони пили горілку. Близько 5-ої ранку потерпілий ОСОБА_14 почав буянити, провокувати на скандал, на бійку. Він його вивів на вулицю і наніс йому один удар кулаком по лицю, він впав у траву, тоді ОСОБА_6 повернувся і пішов у напрямку базарчика. Свідків при цьому не було. Ніхто з під`їзду не виходив. Коли вдарив сумку потерпілого відлетіла і він сказав, що потрібно її повернути. Коли він виходив із двору його наздогнав ОСОБА_4 , сказав що знайшов сумку. По дорозі вони розділили гроші, купили вина і пішли до знайомих. Документи залишили у знайомого на квартирі у ОСОБА_15 (прізвище його він не знає), на прізвисько « ОСОБА_16 ».
На запитання чому змінив покази надані під час досудового розслідування справи, пояснив, що читали при ньому так, як він сказав, без окулярів він не бачить, прочитати не міг, тому ті покази є хибними, а зараз він каже суду правду.
Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_7 , пояснив суду, що він був понятим, при підписанні протоколу був присутній слідчий та двоє понятих, чи був хтось інший він не пам`ятає.
Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_7 , не працює, доглядає за дитиною, пояснила суду, що була присутня при підписанні протоколу впізнання особи, були чотири фотографії, був чоловік, який впізнавав особу, вона підписала протокол, більше нічого не пам`ятає.
Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває у дружніх стосунках із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , пояснив суду наступне: у квітні 2015 року ввечері о 21 - 00 годині вони сиділи відпочивали у нього вдома із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , там ще були люди, хто він не пам`ятає, двоє незнайомих і один потерпілий. Потерпілий почав на всіх кричати, його всі заспокоювали. ОСОБА_9 усіх вигнав з квартири на вулицю розбиратися. Конфлікт виник у ОСОБА_7 із ОСОБА_6 , він участі не приймав у конфлікті. З приводу чого виник конфлікт він не знає. Вийшли на вулицю ОСОБА_7 із ОСОБА_6 , потім вийшов ОСОБА_4 через невеликий проміжок часу. Точний час коли це відбувалося він не пам`ятає, було темно. Що відбувалося між тими особами, що вийшли на вулицю він не знає. Вони після того не поверталися, і він із ними не бачився. Він хотів вийти з ними на вулицю, проте у квартирі була ОСОБА_19 та ще один чоловік, тому він не став їх залишати. Із алкогольних напоїв у нього було вино, кількість він не пам`ятає та 2 пляшки пива по 2,5 л. Квартира належить його матері, проживає у ній він сам.
Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_8 , не працює, пояснив суду наступне: його друга ОСОБА_7 пограбували у квітні 2015 року. ОСОБА_7 подзвонив йому, він не розумівся де він знаходиться. Був біля спортзалу, навпроти кишені. Він розповів, що він сидів із двома хлопцями, вони його побили, а сумочку зірвали. Що це за хлопці і де він сидів із ними він не знає. Був у гостях. Розповів, що у нього викрали 1 000,00 грн., технічний паспорт на автомобіль, права, і ще щось, він не пам`ятає. Коли він приїхав до друга, ОСОБА_7 лежав на землі, не міг стати на ноги, боліла нога, був у шоковому стані і не розумівся де знаходиться, його забрала швидка.
Судом неодноразово вживалися заходи щодо забезпечення явки в судове засідання свідків: ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_9 , та ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_10 , а саме, за ухвалами: від 19.02.2016 року, від 02.03.2016 року, від 08.06.2016 року, від 05.08.2016 року та від 19.07.2017 року судом було застосовано привід до зазначених свідків у відповідності до ст. 327, 140 КПК України.
Проте привід цих свідків у судове засідання жодного разу виконаний не був через відсутність їх за місцем проживання, хворобу, виїзд за кордон, крім того адреса свідка ОСОБА_22 є неповною, що унеможливлює, як його повідомлення судом, так і доставку шляхом приводу до суду.
З огляду на викладене та у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 97 КПК України суд визнав неможливим допит свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , оскільки вони не прибувають на виклик до суду, а їх місцезнаходження не було встановлено шляхом проведення необхідних заходів розшуку. Крім того, в судовому засіданні 10.10.2017 року прокурор з огляду на вищезазначені обставини, відмовився від допиту свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , проти чого не заперечували обвинувачений та його захисник.
Судом досліджені у якості доказів:
-висновок експерта Ужгородського міжрайонного відділення судово медичної експертизи від 07.04.2015 року № 265, відповідно до якого: на момент судово - медичного обстеження на тілі гр. ОСОБА_7 , а також даних консультативного обстеження обласних спеціалістів (травматолога від 07.04.2015 року) у нього були виявлені тілесні ушкодження у вигляді дисторзії зв`язок правого гомілково - стопного суглобу, забій м`яких тканини в лівій скроневій ділянці та верхньої губи. Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму, якими найбільш імовірно могли бути затиснуті пальці рук сторонньої людини, так і обуті ноги і по своєму характеру потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ У країни від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності і вкладаються в час і місце події, яка мала місце 05.04.2015 року. По своєму механізму виникнення не могли виникнути при вільному падінні тіла з висоти власного зросту і ударом об тупі тверді предмети, а механізм виникнення внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму і при цьому йому було нанесено не менше ніж два удари.
-Протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.04.2015 року, за яким потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що 05.04.2015 року близько 05 год. 30 хв. проходячи по вул. Капушанській, а саме поряд з буд. АДРЕСА_11 , невідомі особи в кількості двох чоловік підійшли до заявника і нанесли йому тілесні ушкодження, після чого забрали в нього чоловічу сумочку, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 1 200 гривень та водійські права.
-Заяву потерпілого ОСОБА_7 від 07.04.2015 року з якої вбачається, що 05.04.2015 року невідома особа чоловічої статі зусиллями відібрала у нього сумку марки «Simon». Дана сумка із полотна світлого кольору, яку він придбав у кінці грудня 2014 року із урахуванням зносу оцінює у 250,00 грн.
-Протокол огляду місця події від 05.04.2015 року з 06.35 до 06.55, з якого вбачається, що об`єктом огляду являються земельна ділянка, що розташована поряд буд. АДРЕСА_11 . Оглядом встановлено, земельна ділянка розміром 5*5 метрів вкрита бетонним покриттям. Праворуч від даної земельної ділянки розташована приміщення спорт комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_10 », ліворуч від даної земельної ділянки розташований будинок АДРЕСА_11 . Між будинком та вище вказаним спортивним комплексом розташований прохід до внутрішнього двору будинку АДРЕСА_12 . Також поряд із земельною ділянкою розташована тротуарна доріжка вкрита щебенем, далі за тротуарною доріжкою розташована дорога, для здійснення під`їзду до вищевказаного будинку.
-Протокол огляду місця події від 06.04.2015 року з 14.02 до 14.58, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється квартирне приміщення АДРЕСА_13 , яке розташоване в дев`ятиповерховому будинку на 8 поверсі. В ході огляду було виявлено у кухонній кімнаті на полиці, яка прикріплена по лівій стороні від входу, документи: водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , картку «Приватбанку» Мастер Gold, купюра одного долару США, картку АЗС «WoG», 2 медальйони із зображенням «Богородиця», візитна картка ТОВ «Вудекс», святий образ із молитвою водія, та п`ять релігійних картинок.
-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.04.2015 року з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 впізнав серед пред`явлених фотознімків особу під № 2 ОСОБА_4 .
Таким чином, суд доходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений із ОСОБА_23 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ві.Ай.Пі. Будівельна компанія» на посаді водія, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . Відповідно до довідок на обліку у фтизіатра та психіатра не перебуває, під диспансерним наглядом в Закарпатському обласному наркологічному диспансері не перебуває.
Раніше судимий згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2015 року у справі № 308/13885/14-к за ч. 1 ст. 289 КК України, який набув законної сили 05.05.2015 року та за яким йому було призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені обов`язки. Згідно ст. 76 КК України покладено на нього обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчій інспекції.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України, судом не встановлені.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачену ст. 67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, наявність однієї обтяжуючої обставини вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, та особу винного, який є раніше судимим згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2015 року за ч. 1 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком у 3 роки, вчинив зазначене кримінальне правопорушення під час іспитового строку, а також дані про особу обвинуваченого, викладені вище у вироку, та вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки в межах санкції статті.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання яке призначене за цим вироком, із невідбутою частиною покарання, призначеного за попереднім вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2015 року у справі № 308/13885/14-к за ч. 1 ст. 289 КК України, остаточно до відбуття призначити покарання ОСОБА_4 у виді шести років позбавлення волі.
В судовому засіданні 10.10.2017 року захисником обвинуваченого було заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав усну згоду на застосування щодо нього амністії.

Прокурор не заперечував про застосування амністії щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Як зазначено у п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно п. «а» ч. 2 ст. 10 застосування цього Закону здійснюється щодо: осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та осіб, яких засуджено до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім покарання у виді штрафу, - за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 не відноситься до осіб на яких розповсюджується дія п. «в» ч. 1 ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вчинений ним злочин за ч. 1 ст. 186 КК України не є тяжким або особливо тяжким.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 має малолітнього сина ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , визнаний винним у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 289 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та за ч. 1 ст. 186 КК України, який є злочином середньої тяжкості, відтак слід на підставі п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 86 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування остаточно призначеного йому покарання у вигляді шести років позбавлення волі внаслідок акту амністії.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 12.05.2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який визначено обчислювати із 12 травня 2015 року. За ухвалою від 09.06.2016 року судом було змінено запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово із застосуванням засобів електронного контролю строком на два місяці, тобто до 09 серпня 2016 року, а за ухвалою від 14.07.2016 року змінено на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період доби із 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. без застосування засобів електронного контролю строком на два місяці, тобто до 14 вересня 2016 року, який за ухвалою від 14.09.2016 року було продовжено до 14.11.2016 року. У подальшому клопотання від прокурора до суду про продовження строку дії запобіжного заходу не надходило, обвинувачений виконував обов`язок прибувати до суду. Відтак суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили.
Матеріальна шкода, завдана вказаним кримінальним правопорушенням у розмірі 1273,50 грн. була відшкодована обвинуваченим потерпілому під час розгляду справи в суді, що підтверджується відповідною розпискою від 12.11.2015 року.
Потерпілим ОСОБА_7 був поданий до суду цивільний позов про стягнення з обвинуваченого майнової шкоди у розмірі 2 350,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн., проте за заявою від 22.12.2015 року потерпілий відмовився від цивільного позову та просив суд не розглядати його по суті. Пояснив суду, що відмова є добровільною, будь яких пртензій матеріального характеру він до обвинуваченого не має. Зазначене також підтверджується розпискою від 12.11.2015 року потерпілого ОСОБА_7 (а.с. 189, т. 1).
З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне залишити цивільний позов без розгляду.
Проте, суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілому ОСОБА_7 , що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, п. «в» ч. 1 ст. 1, ст. 3, 10, 11, 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки в межах санкції статті.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання яке призначене за цим вироком, із невідбутою частиною покарання, призначеного за попереднім вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2015 року у справі № 308/13885/14-к за ч. 1 ст. 289 КК України, остаточно до відбуття призначити покарання ОСОБА_4 у виді шести років позбавлення волі.
На підставі п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 86 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування остаточно призначеного йому покарання у вигляді шести років позбавлення волі внаслідок акту амністії.

Цивільний позов залишити без розгляду.
Роз`яснити потерпілому, що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Речові докази:
-водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , картку «Приватбанку» Мастер Gold, картку АЗС «WoG» Прайд, 2 медальйони із металу, візитна картка ТОВ «Вудекс», шість релігійних картинок, купюра одного долару США, які знаходилися у шкіряному темно-коричневому чохлі для документів, які були передані за розпискою від 18.04.2015 року ОСОБА_7 на відповідальне зберігання вважати повернутими їх власнику (законному володільцю).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому, його захиснику та прокурору.
Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його винесення.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1