Провадження № 1-в/761/544/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника органу пробації ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого інспектора Шевченківського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, з середньою освітою, який у шлюбі не перебуває, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , засудженого вироком Заводським районного суду м. Миколаєва від 12.05.2016 за ч.1 ст. 191 КК України до одного року обмежена волі з іспитовим строком один рік,
у с т а н о в и в :
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.05.2016 ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст. 191 КК України до одного року обмеження волі з іспитовим строком один рік, вирок набрав законної сили 14.06.2016.

На засудженого покладалися обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, з`являтись для реєстрації у кримінально виконавчу інспекцію.
У клопотанні ставиться питання про звільнення ОСОБА_5 від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку.
Засуджений ОСОБА_5 до суду не прибув.
Представник органу пробації клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор не погодився з доводами ініціатора клопотання, оскільки засуджений тривалий час покладених на нього обов`язків не виконує.
Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи засудженого, дійшов висновку про таке.
У силу ст. 537 КПК України суд під час виконання вироку уповноважений вирішувати серед іншого питання щодо звільнення засудженого від призначеного покарання після закінчення іспитового строку.
Відповідно до ч.1 ст.78 КК України та ч. 1 ст. 166 КВК України засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, після закінчення іспитового строку звільняється судом від призначеного покарання.
Таким чином, однією з умов звільнення від відбування покарання є виконання засудженим покладених на нього вироком обов`язків.
Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_5 , останній 11.10.2016 ознайомлений з порядком перебування на обліку та наслідками невиконання покладених на нього обов`язків.
У той же час, засуджений у період грудня 2016 по травень 2017 року для реєстрації до органу пробації не прибув, за місцем реєстрації та місцем проживання відсутній, на виклики до інспекції не з`являється.
Судом також враховується, що проведеними інспекцією заходами встановлено, що ОСОБА_5 по обліках СІЗО, міського відділу реєстрації смерті, спецприймальника м. Києва не проходив.

Сукупність наведеного приводить суд до висновку, що засуджений свідомо не виконує покладені на нього вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.05.2016 обов`язки, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_5 від покарання.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання старшого інспектора Шевченківського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва протягом семи днів з моменту її отримання.

Суддя ОСОБА_1