АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1988/17 Справа № 204/2561/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

суддя-доповідач ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Праги Чеської Республіки, громадянина України, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_11 , 2004 року народження, раніше судимого:

- 01 жовтня 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки, мешкаючогго: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, йому частково приєднано до покарання, призначеного даним вироком, невідбуте покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 року та призначено остаточне покарання у вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.
Вироком суду ОСОБА_8 , визнаний винним та засуджений за те, що маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив умисний злочин проти власності.
Приблизно o 02.00 годині, 18 квітня 2017 року, ОСОБА_8 , знаходячись на території неогородженої земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , у підвальному приміщенні недобудованої будівлі, до якої мається вільний доступ, побачивши шість металевих швелерів, таємно їх викрав та зник з місця злочину з викраденим майном. В результаті він завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 1649,98 гривень.
В апеляційних скаргах:

- прокурор, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, подав в якій, не оскаржуючи фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення і кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати судове рішення в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю, на його думку, призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ОСОБА_8 суспільно-корисною працею не займався, вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке належить до категорії тяжких, при цьому щирого каяття не проявив, що свідчить про те, що ОСОБА_8 не усвідомив скоєне, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

-Обвинувачений ОСОБА_8 , не оскаржуючи фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення і кваліфікації дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, пом`якшити покарання. Також просить на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття період його попереднього ув`язнення з розрахунку відповідності один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Також просить застосувати Закон України Про амністію у 2017 році та звільнити його від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора і просив її задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого просив залишити без задоволення, думку обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо прохали відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, апеляційну скаргу обвинуваченого підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку суду, доведеність вини та кваліфікація його дій в апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Колегією суддів також перевірені і доводи апелянтів щодо обгрунтованності призначення покарання.
Доводи в апеляціях прокурора, обвинуваченого про не правильність застосування Закону України про кримінальну відповідальність та не відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого, як внаслідок суворості, так і внаслідок м`якості, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, тяжкість вчиненого ним злочину, який раніше судимий, вчинив злочин у період іспитового строку, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря нарколога з 25 листопада 2010 року, з діагнозом Розлади психіки та поведінки в наслідок вживання наркотичних речовин та інших психоактивних речовин. Синдром залежності.
В той же час суд врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого: його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Тобто суд фактично врахував ті обставини, на які є посилання в апеляційних скаргах.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що суд обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України - 1 рік позбавлення волі, та на підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначив покарання у вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі. За своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 і попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Підстав для призначення обвинуваченому як більш суворого покарання, так і для пом`якшення покарання, колегія суддів не вбачає.
Клопотання ОСОБА_8 про необхідність зарахування йому одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 15 березня 2017 року по день винесення рішення судом апеляційної інстанції, не підлягають задоволенню, оскільки суд першої інстанції призначив покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувавши у строк покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з дати затримання з 26 квітня 2017 року до 21 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а після цього до дати набрання вироком законної сили: з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Доводи обвинуваченого про необхідність застосування до нього Закону України Про амністію у 2016 році, задоволенню не підлягають, остільки згідно даних про його особу та враховуючи його повторне засудження, розмір невідбутої частини покарання, він не підлягає до переліку осіб, до яких може бути застосована вказана амністія.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2017 року, відносно ОСОБА_13 - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту отримання копії ухвали, безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4