Номер провадження: 11-сс/785/1902/17
Номер справи місцевого суду: 505/1807/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
20.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.07.2017 року про арешт автомобіля марки «Mercedes Benz Sprinter CDI», у кримінальному провадженні №0000557 від 19.04.2017 року, -

встановив:
Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.07.2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 14.07.2017 року, у кримінальному провадженні №0000557 від 19.04.2017 року, накладений арешт на автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter CDI», 2006 року випуску, р/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт автомобіля, посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, винесена з порушенням процесуального права, так як слідчий суддя не повідомив власника майна про розгляд клопотання, при накладенні арешту не врахував, що такий захід порушує його права та обмежує його право та зайняття підприємницькою діяльністю

Слідчий суддя не взяв до уваги, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки в ньому не зазначені підстава та мета, передбачені ст. 170 КПК України для здійснення арешту майна, а також до нього не додано документів, які обґрунтовують клопотання та підтверджують право власності на майно.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, апеляційний вважає, що клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 14.07.2017 року про арешт майна, а саме автомобіля марки «Mercedes Benz Sprinter CDI», 2006 року випуску, р/н НОМЕР_1 , не відповідає вказаним вимогам закону, з наступних підстав.

Так, в клопотанні слідчого зазначено про те, що досудовим розслідуванням здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000557 від 19.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 18.04.2017 року, о 14.50 год., до ч/ч Подільського ВП надійшла заява від ОСОБА_10 про те, що 18.04.2017 року ОСОБА_11 незаконно заволодів його автомобілем марки «Mercedes Benz Sprinter 311CDI», 2006 року випуску, кузов НОМЕР_2 , д.з. НОМЕР_3 , чорного кольору, який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 .
В ході досудового розслідування було допитано потерпілого ОСОБА_10 , який повідомив, що в середині жовтня місяця 2014 року він придбав собі автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter CDI», 2006 року випуску, кузов НОМЕР_2 , д.з. НОМЕР_3 , чорного кольору. В середині жовтня 2016 року, він познайомився з ОСОБА_12 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З останнім вони почали підтримувати дружні стосунки. У подальшому ОСОБА_11 дізнався, що у ОСОБА_10 є вищевказаний автомобіль та запропонував взяти його у оренду, на що він не погодився та запропонував купити вказаний автомобіль. У подальшому, ОСОБА_11 запропонував свої послуги у будівництві, які частково оплатили б вартість автомобіля, а за іншу частину сплатить грошима. Після того, як ОСОБА_10 передав свій автомобіль ОСОБА_13 , свій автомобіль ОСОБА_10 не бачив, при цьому, в момент передачі будь яких договорів та довіреностей не складалося.
На теперішній час автомобіль ОСОБА_10 не повернуто, при цьому ОСОБА_11 на телефонні дзвінки не відповідає, за місцем мешкання не знаходиться.
Згідно відповіді № 31/15/5149-2001 від 13.07.2017 року, ТСЦ 5149 РСЦ МВС в Одеській області було надано інформацію про автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter 311CDI», 2006 року випуску, кузов НОМЕР_2 , д.з. НОМЕР_3 , чорного кольору, який з 09.10.2013 року належав ОСОБА_10 . Після чого, з 04.05.2017 року, згідно договору у СГ № 819/05/2017 від 04.05.2017 вищевказаний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_14 з реєстраційним номером НОМЕР_4 , а вже 18.05.2017 року вищезазначений автомобіль, згідно договору укладеного у СГ № 1632 від 18.05.2017 року, був зареєстрований за ОСОБА_8 , з реєстраційним номером НОМЕР_1 , за місцем реєстрації: АДРЕСА_2 .

Вищевказана відповідь, як вказує слідчий у своєму клопотанні підтверджує факт того, що невстановлена особа заволоділа транспортним засобом, який належить ОСОБА_10 та розпорядилася ним на власний розсуд.
Таким чином, на думку органів досудового розслідування, вищезазначений автомобіль є речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення, тому є достатні підстави для його арешту, для з`ясування обставин кримінального провадження.
На підтвердження вказаних доводів до свого клопотання слідчий долучив документи, які були досліджені в суді апеляційної інстанції, зокрема відповідь № 31/15/5149-2001 від 13.07.2017 року, ТСЦ 5149 РСЦ МВС в Одеській та копія облікових карток.
Однак, в підтвердження клопотання не додана заява ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення та копія витягу з ЄРДР, які на думку апеляційного суду обов`язково мають бути додані до клопотання.
Також з клопотання вбачається, що з 09.10.2013 року власником автомобіля марки «Mercedes Benz Sprinter CDI», 2006 року випуску, р/н НОМЕР_1 , був ОСОБА_10 , після чого з 04.05.2017 року, згідно договору у СГ № 819/05/2017 від 04.05.2017 вищевказаний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_14 , з реєстраційним номером НОМЕР_4 , а вже 18.05.2017 року вищезазначений автомобіль, згідно договору укладеного у СГ № 1632 від 18.05.2017 року, був зареєстрований за ОСОБА_8 , з реєстраційним номером НОМЕР_1 , за місцем реєстрації: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, для встановлення власника майна, до клопотання не додані копії договорів на підставі яких автомобіль неодноразова реєструвався та на які посилається слідчий.

Крім того, з клопотання та доданих до нього матеріалів неможливо зробити висновок хто саме є потерпілим у зазначеному кримінальному провадженню, з урахуванням того, що автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter CDI», 2006 року випуску, р/н НОМЕР_1 , останній раз, зокрема після зазначеної у заяві ОСОБА_10 дати вчинення кримінального правопорушення, був зареєстрований за ОСОБА_8 , яка з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, не зверталася.
Таким чином, фактично слідчим за час досудового розслідування фактично не встановлений власник майна на яке накладається арешт, а також в клопотанні не зазначено чи є ця особа стороною кримінального провадження, в зв`язку з чим ухвалити рішення щодо арешту майна, з дотриманням вимог ст. 370 КПК України, не можливо. Будь-яких документів щодо з`ясування зазначених обставин до клопотання не надано.

Крім того, слідчий суддя не звернув уваги на те, що в клопотанні слідчого не зазначені підстави та мета для арешту майна, наявність яких передбачена ст. 171 ч. 2 КПК України, та які підлягають обов`язковому доведенню слідчим, прокурором при судовому розгляді клопотання, та які мають бути перевірені та досліджені слідчим суддею при вирішені питання щодо арешту майна, а лише є посилання на норми закону, які передбачають питання щодо забезпечення кримінального провадження та розгляду питань про накладення арешту.

З зазначених у клопотанні норм закону, на які слідчий звертає увагу, та які передбачають розгляд питань щодо накладення арешту, вбачається, що накладення арешту необхідно для збереження речового доказу, так як зазначене майно є предметом кримінального правопорушення, в зв`язку з чим воно може бути використане для встановлення обставин кримінального провадження.

При апеляційному розгляді прокурором надана копія постанови слідчого ОСОБА_9 від 12.09.2017 року, якою автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter CDI», 2006 року випуску, р/н НОМЕР_1 , визнаний в кості речового доказу.

Однак, слідчий суддя на час розгляду клопотання не врахував, що автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter CDI», 2006 року випуску, р/н НОМЕР_1 , не був визнаний речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що в клопотанні слідчого містяться лише загальні посилання на законодавство для накладення арешту на майно, однак без конкретного обґрунтування підстав, мети та інших обставин, наявність яких прямо передбачена законом для арешту майна.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 звернувся з заявою про те, що 18.04.2017 року ОСОБА_11 незаконно заволодів його автомобілем марки «Mercedes Benz Sprinter 311CDI», 2006 року випуску, кузов НОМЕР_2 , д.з. НОМЕР_3 , чорного кольору.
Однак до клопотання, а також під час розгляду клопотання у суді першої інстанції та при апеляційному розгляді не додано доказів про вручення ОСОБА_13 повідомлення про підозру, тобто слідчий у клопотанні не довів обґрунтованість підозри щодо вчиненого кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_10 .
Крім того, апеляційний суд вважає, що при вирішенні клопотання про арешт майна слідчий суддя не врахував, що в клопотанні необґрунтовані співрозмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна для власника майна, з урахуванням того, що, згідно копії облікових карток останнім власником є ОСОБА_8 .
Апеляційний суд вважає, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки до нього не додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує клопотання, не зазначені підстави та мета для накладення арешту, з посиланням на конкретні докази, а також не доведена наявність обґрунтованої підозри.

Вказані обставини, позбавляють суд апеляційної інстанції наперед вирішувати питання щодо доведеності обставин зазначених у клопотанні, допустимості та достатності доказів, тим самим розглядати інші доводи викладені в апеляційній скарзі є недоцільним.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Пункт 1 ч. 1 ст. 411 КПК України передбачає, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 задовольнити частково, ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.07.2017 року скасувати в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна повернути прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні, та встановити строк 72 години, для усунення його недоліків.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.07.2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 14.07.2017 року , у кримінальному провадженні №0000557 від 19.04.2017 року, накладений арешт на автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter CDI», 2006 року випуску, р/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 14.07.2017 року у кримінальному провадженні №0000557 від 19.04.2017 року про накладення арешту повернути прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні, для усунення недоліків, встановивши строк 72 години з моменту отримання прокурором копії зазначеної ухвали.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений 27.12.2017 року, о 10:00 год.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2