Справа № 520/3177/18
Провадження № 1-кс/520/980/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2018 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , т.в.о. заступника начальника СВ Таїровського ВП Київського ВП в м.Одесі ГУНП України в Одеській області ОСОБА_4 , підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000618 від 15.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
16.03.2018 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідування встановлено, що 15.03.2017 року, близько 3 години, біля будинку №71 по вул.Академіка Вільямса м.Одеси, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 помітили раніше не знайомого ОСОБА_9 , після чого у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 . Для реалізації цього умислу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вступили в попередню злочинну змову, направлену на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 , поєднане з насильством, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я.

Реалізуючи свій, злочинний умисел, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , підішли до ОСОБА_9 та застосували до останнього насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я: ОСОБА_5 наніс ОСОБА_9 один удар долонею руки по обличчю, спричинивши останньому фізичний біль, після чого ОСОБА_6 наніс три удари кулаком руки по грудній клітині ОСОБА_9 , спричинивши останньому фізичний біль.

Потім, продовжуючи реалізувати злочину змову, ОСОБА_5 відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_9 з правої бокової кишені штанів мобільний телефон «Iphone 4» вартістю 1500 грн. із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Lifecell» № НОМЕР_1 вартістю 50 грн., на рахунку якої перебувало 3 грн., а ОСОБА_6 відкрито викрав з правої бокової кишені штанів ОСОБА_9 грошові кошти останнього в сумі 300 гривень.
Викравши вищевказане майноОСОБА_9 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, розпорядившись викраденим майном навласний розсуд, чим спричинили матеріальний збиток ОСОБА_9 на загальну суму 1853 грн.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує необхідністю забезпечення збереження доказів з метою запобігання їх можливого пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно підтримали у повному обсязі.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення клопотання частково заперечував.

Підозрювані в судовому засіданні не заперечували проти накладення арешту на майно.

Власник майна в судове засіданні не з`явився, слідчим була надана заява, з якої вбачається, що власник майна був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання з розгляду клопотання про накладення арешту майна, однак останній просив розгляд клопотання здійснювати без його участі.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як вбачається з клопотання, тимчасове вилучення майна було здійснено 15.03.2018 року, що з урахуванням того факту, що клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно було подано 16.03.2018 року, свідчить про дотримання строків подачі таких клопотань слідчому судді.

Слідчий суддя враховує, що тимчасове вилучення майна здійснювалося в результаті затримання підозрюваних осіб у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що з урахуванням того факту, що вчинення кримінального правопорушення здійснювалося з метою заволодіння чужим майном, свідчить про те, що тимчасово вилучені речі мають суттєве значення для кримінального провадження, зокрема відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, а тому існує необхідність у забезпеченні їх збереження.

Як вбачається з постанови слідчого про визнання речових доказів, залучення їх до кримінального провадження та передачу їх на зберігання від 15.03.2018 року, тимчасово вилучені речі визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження №0000618 від 15.03.2018 року.

На підставі викладеного, враховуючи обґрунтованість клопотання слідчого, беручи до уваги, що тимчасово вилучене майно, як само по собі, так і в сукупності з іншими речами та документами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, таке майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, є речовими доказами в рамках кримінального провадження та може бути використано на підтвердження або спростування обставин, які підлягають доказуванню під час досудового розслідування даного кримінального провадження, в цілях забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000618 від 15.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України задовольнити.

Накласти арешт на: мобільний телефон Iphone 4 IMEI НОМЕР_2 чорного кольору в чохлі чорного кольору із зображенням облича жінки із язиком та пірсингом, із сім-картою оператора «Лайфселл» із мобільним номером НОМЕР_3 ; грошові кошти на суму 140 гривень купюрами номіналом: 2 купюри номіналом 50 гривень: ФЕ 3591604, КХ 0761366, 1 купюра номіналом 20 гривень ТЛ9375282, одна купюра номіналом 10 гривень ХГ5120690, одна купюра номіналом 2 гривні СЖ8841281 , а також три купюри номіналом одна гривня: УК8307886, ТЖ0962127, УУ 4536160; складні пласкогубці металевого кольору; газовий балон марки «Перець», заборонивши використання та розпорядження вказаним майном, яке було виявлено та вилучено під час обшуку затриманих осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в порядку ч. 3 ст.208 КПК України.

Виконання ухвали покласти на слідчого Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_8 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1