Єдиний унікальний номер 234/953/17-к
Номер провадження 11-кп/775/70/2018

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 234/953/17-к
Номер провадження 11-кп/775/70/2018 Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмут в складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 01 червня 2017 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська, Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого 22.10.2009 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст.309 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі відповідно до ст.75 КК України з випробувальним строком на 2 роки, 13.05.2011 Краматорським міським судом за ст.71 ч1., 307 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 26.05.2015 звільнений з місць позбавлення волі, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним за ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_6 було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 ч.2 КК України, за наступних обставин.

30.09.2016 приблизно о 09 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебував в балці, розташованій по вул. В.Стуса, в м. Краматорську Донецької області, де побачив один сухий кущ дикоростучої коноплі. Достовірно знаючи, що з рослини дикоростучої коноплі можна виготовити наркотичний засіб, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на повторне придбання наркотичного засобу для особистого вживання, без мети збуту. Реалізуючи свій злочинний умисел, 30.09.2016 приблизно, ОСОБА_6 обірвав сухе листя з кущів дикоростучої коноплі та поклав в поліетиленовий пакет, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб. Після цього ОСОБА_6 пішки приніс зазначений пакет з подрібненою коноплею за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де приблизно о 11 год. 00 хв. в спальні подрібнив дикоростучу коноплю руками та поклав в поліетиленовий пакет та оставив їх зберігати за місцем мешкання, тим самим повторно, незаконно виготовив та став зберігати наркотичний засіб без мети збуту для особистого вживання.

30.12.2016 в період часу з 13 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв. в ході проведення обшуку по АДРЕСА_1 співробітниками поліції в спальній кімнаті була виявлена та вилучена речовина рослинного походження масою 9,89 г., яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом (маса канабіса в перерахунку на суху речовину складає 8,92 г.), яку ОСОБА_6 незаконно, умисно, повторно, придбав, виготовив та зберігав для особистого вживання, без мети збуту..

У апеляційній скарзі обвинуваченого ставиться питання про зміну вироку в частині покарання, призначивши більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який прохав залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення апелянтом не оскаржуються.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вказаної статті кримінального закону врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимий, має незаняту та непогашену в встановленому законом порядку судимість, на обліку у психіатричній лікарні, онкологічному та протитуберкульозному диспансері м. Краматорська Донецької області не перебуває. Згідно довідки «Міського наркологічного диспансеру м. Краматорська» ОСОБА_6 перебуває на обліку в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» з 04.06.2015 року з діагнозом «вживання наркотичних речовин з шкідливим наслідком для організму», як обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття.

За змістом кримінального закону ступінь тяжкості вчиненого злочину передбачає не тільки врахування самої категорії тяжкості, визначеної ст..12 КК, а й індивідуальних особливостей злочинного діяння.

Так, вчинений ОСОБА_6 злочин відповідно до ст..12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, крім того ОСОБА_6 перебуває на обліку в наркологічному диспансері в групі ризику з наркоманії.

Із постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23.01.2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст..65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і таку правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року. Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі про призначення судом більш м`якого покарання. Так, у Рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого, є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Щодо заявленого у судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» а також до осіб, яких засуджено за злочини, зокрема незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту при обтяжуючих обставинах (частини друга і третя статті 309 КК України 2001 р.).

Виходячи з того, що обвинуваченим ОСОБА_6 було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 ч.2 КК України, відмовити ОСОБА_6 у задоволенні клопотання в застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 01 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Судді: