Справа № 474/848/17
Провадження № 1-кп/474/6/18
ВИРОК
Іменем України
23.02.18 року смт. Врадіївка
Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

цивільного позивача ОСОБА_7

цивільного відповідача ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000287 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження с. Новопавлівка Врадіївського району Миколаївської області, освіта неповна середня, навчається у Миколаївському професійному ліцеї № 13, не працює, не одружений, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 122 КК України,

встановив:
06.08.2017р., близько 02 год. 00 хв., ОСОБА_6 , разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження (постанова від 24.10.2017р.), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилися біля будинку культури, який розташований в центральній частині с. Новопавлівка Врадіївського району Миколаївської області. В цей час зі сторони парку йшов ОСОБА_7 . Під час наближення ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ОСОБА_6 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . З метою реалізації свого злочинного умислу направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_6 схопив дерев`яну дошку, яку знайшов поряд з собою на землі, та наніс один удар ОСОБА_7 в область передньої частини обличчя, в результаті чого останній впав на землю і втратив свідомість.

Згідно до висновку експерта № 477-м від 14.08.2017р. у потерпілого ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: перелому нижньої щелепи справа в проекції 8 нижнього зуба зі зміщеним уламком, зліва два перелому в проекції 6-го та 8-го без зміщення уламків, крововилив передньої поверхні грудної клітки, забита рана нижньої щелепи зліва, які відносяться до категорії середньої тяжкості, та спричинили тривалий розлад здоров`я.

Встановлене у судовому засіданні обвинувачення кваліфіковано органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме - умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Суд вважає, що вказана кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, так як повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

30.08.2017р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні останнім інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, попросив пробачення у потерпілого в судовому засіданні, однак заперечив щодо обставин, за яких було вчинене кримінальне правопорушення.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 дав суду показання, що з потерпілим особисто знайомий не був, бачив його, коли той приїздив в село на дискотеку, конфліктів раніше з ним не було. 06.08.2017р. близько другої години ночі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, він разом з своїм братом йшли від будинку культури до бару, які розташовані в с. Новопавлівка. Проходячи повз ОСОБА_8 , останній штовхнув обвинуваченого, а брат заступився за нього, на що ОСОБА_9 штовхнув брата, який упав на землю після чого розпочалася бійка, до якої приєдналися інші особи, які почали бити брата. Коли брат вирвався, обвинувачений разом з ним почали тікати від бару в сторону будинку культури, яка там відстань, не знає, освітлення є біля бару та біля входу до будинку культури. Їх наздоганяли ОСОБА_10 , який викрикував погрози використовуючи нецензурну лайку, та ОСОБА_11 . Після того, як обвинувачений з братом забігли за кут будинку культури, він побачив, що за ним біжить ОСОБА_10 , в якого в руках нічого не було. Побоюючись за своє життя та життя свого брата знайшов на землі дерев`яну палку схожу на штахетину та навідмаш наніс один удар ОСОБА_12 , куди саме не пам`ятає, після чого останній упав, а обвинувачений викинув дерев`яну палку та побіг далі. Від удару до того часу як обвинувачений почав бігти пройшло п`ять секунд. Під час нанесення удару потерпілий біг і кричав та не намагався ударити обвинуваченого. Обвинувачений спочатку хотів залякати потерпілого, однак сприйнявши крик потерпілого, як загрозу наніс удар. Брат біг разом з ним, однак він не бачив чи наносив його брат удари потерпілому та чи була в його руках палка. З моменту виникнення умислу на нанесення потерпілому удару і самого нанесення удару пройшли секунди. Обвинувачений розумів можливість нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, однак не допускав спричинення саме тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Обвинувачений вважав, що ударив ОСОБА_8 , а не потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_7 дав суду показання, що події відбувалися 06.08.2017р. в с. Новопавлівка. Він разом з своїми друзями ОСОБА_13 та ОСОБА_14 стояли на порозі бару та побачили сутичку між ОСОБА_15 і ОСОБА_16 з ОСОБА_17 , під час якої вони кинули ОСОБА_8 на землю і почали бити. Потерпілий відразу кинувся до них, щоб розборонити, в цей час брати ОСОБА_18 стали тікати в сторону будинку культури. Після того, як потерпілий підняв ОСОБА_8 , обдивився його, чи немає крові, з метою з`ясування причини конфлікту став наздоганяти братів ОСОБА_18 та через деякий час зупинився, при чому потерпілий зазначив, що не погрожував останнім. Спочатку потерпілий наздоганяв братів ОСОБА_18 з ОСОБА_17 , а потім останній зупинився, щоб покликати своїх друзів, а потерпілий покликав ОСОБА_11 і ОСОБА_19 , так як остерігався, що ОСОБА_18 двоє, і вони разом пішли за ОСОБА_18 . Коли потерпілий йшов до будинку культури, позаду метрів п`ять до нього йшли ОСОБА_13 та ОСОБА_20 . Зайшовши за кут будівлі будинку культури, побачив обличчя ОСОБА_21 і ОСОБА_22 та ОСОБА_23 відразу ж наніс йому один удар в щелепу, після чого потерпілий знепритомнів і прийшов до тями, коли йому викликали швидку допомогу. Потерпілий також зазначив, що в той день був тверезим, конфлікту з ОСОБА_16 у нього не було. Освітлення було при вході до будинку культури, а за кутом будинку культури падала невеличка тінь від світла, але видимість була невелика. Потерпілий просив призначити покарання обвинуваченому не пов`язане з позбавленням волі.

Свідок ОСОБА_24 дав суду показання, що в останній місяць літа 2017 року він разом з потерпілим та ОСОБА_14 приїхали до с. Новопавлівка. Близько 2 год. ночі, свідок бачив, як ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які були в стані алкогольного сп`яніння, почали бити його знайомого ОСОБА_8 , якого в подальшому кинули на землю і почали бити ногами. Ці події відбувалися біля бару в с. Новопавлівка. Після того, як свідок з потерпілим розборонили бійку, останній попросив його піти з ним в сторону будинку культури. Разом з ними також пішов ОСОБА_20 . Потерпілий йшов по переду, на відстані 5-10 метрів, а ОСОБА_14 йшов позаду свідка. Коли потерпілий дійшов до кута будинку культури, то із-за кута вискочив один із братів ОСОБА_18 , а з кущів інший та обидва почали бити потерпілого дошками. Спочатку нанесли два удари в щелепу, після чого потерпілий упав на спину та почав захлинатися кров`ю, в цей час ОСОБА_18 почали бити його по грудній клітині, однак скільки разів свідок не пам`ятає. В цей час свідок з ОСОБА_27 підбігли до потерпілого, однак ОСОБА_18 не підпускали їх до потерпілого, розмахуючи дошками. Після того, як ОСОБА_14 покликав на допомогу, ОСОБА_18 втекли, а свідок з ОСОБА_27 перевернули потерпілого на бік, щоб той відхаркував кров. Свідок зазначив, що місце події було добре освітлене та знаходилося від нього за 8-10 метрів, а тому від добре все бачив. Також свідок зазначив, що не знає чи був потерпілий в стані алкогольного сп`яніння, однак у останнього з обвинуваченим конфліктів не було.

Свідок ОСОБА_14 дав суду показання, що влітку 2017 року він був на дискотеці в с. Новопавлівка, на яку приїхав разом з потерпілим та ОСОБА_24 , та почувши крики підійшов до бару, де побачив велику кількість людей. В цей час потерпілий попросив його піти з ним в сторону будинку культури. До будинку культури тазом з потерпілим та свідком пішов також ОСОБА_28 . Потерпілий йшов попереду, за ним йшов ОСОБА_13 , а за останнім свідок. Коли потерпілий підійшов до кута будинку культури, із-за останнього вибіг ОСОБА_25 , а із-за кущів ОСОБА_26 , які нанесли потерпілому по одному дару дошками в щелепу, після чого останній упав на землю. В цей час ОСОБА_18 продовжили бити потерпілого дошками. ОСОБА_13 підбіг до потерпілого та повернув останнього на бік, а свідок не зміг підійти оскільки ОСОБА_18 махали дошками. Після того як свідок покликав на допомогу ОСОБА_18 втекли. Свідок зазначив, що місце події було освітлене, а тому від добре все бачив. Також свідок зазначив, що не знає чи був потерпілий в стані алкогольного сп`яніння, однак у останнього з обвинуваченим конфліктів не було.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.08.2017р., згідно якого потерпілий ОСОБА_7 повідомив про нанесення йому ОСОБА_16 та ОСОБА_15 тілесних ушкоджень;

- витягом з кримінального провадження № 0000287, згідно якого 07.08.2017р. до ЄРДР внесено відомості про вчинення злочину за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 122 КК України;

- висновками судово-медичних експертиз № 471 від 10.08.2017р. та № 477-М від 14.08.2017р., згідно яких у потерпілого ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: перелому нижньої щелепи справа в проекції 8 нижнього зуба зі зміщеним уламком, зліва два перелому в проекції 6-го та 8-го без зміщення уламків, крововилив передньої поверхні грудної клітки, забита рана нижньої щелепи зліва, які відносяться до категорії середньої тяжкості, та спричинили тривалий розлад здоров`я.

Суд не бере до уваги протокол огляду місця події від 06.08.2017р. та протокол додаткового огляду місця події від 19.08.2017р. з фототаблицями до нього, оскільки останні не містять жодних відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Судом також досліджено матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме:

- характеристику від № 278 від 09.08.2017р., згідно якої обвинувачений посередньо характеризується по місцю проживання;

- довідку про склад сім`ї № 843 від 22.08.2017р., згідно якої обвинувачений проживає по АДРЕСА_1 ;

- вимогу про судимість № 7680/62-2017 від 08.08.2017р., згідно якої обвинувачений є особою раніше не судимою;

- довідку Врадіївської центральної районної лікарні № 623 від 10.08.2017р., згідно якої обвинувачений у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на диспансерному обліку не перебуває;

- довідку Миколаївського професійного ліцею № 456 від 29.09.2017р., згідно якої обвинувачений навчається в даному навчальному закладі.

Згідно досудової доповіді № 781 від 18.12.2017р. зробленої Врадіївським районним сектором з питань пробації стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 ризик повторного вчинення останнім кримінального правопорушення - середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб - середній. Виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі.

Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 - щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Перевіривши та оцінивши докази в їх сукупності з метою встановлення обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ наданий сторонами з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд вважає вказані докази достатніми та такими, що повністю доводять вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину - умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 122 КК України.

Судом не встановлено наявності обставин, визначених ст. 69 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які б з урахуванням особи винного дали можливість призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України за цей злочин.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує скоєння обвинуваченим злочину вперше, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, наявність обставин, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання, посередню характеристику по місцю проживання, родинні зв`язки обвинуваченого, навчання останнього в професійному ліцеї і вважає можливим призначити покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КК України із звільненням обвинуваченого від подальшого відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків визначених п.п. 1, 2 ч. 1. ст. 76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 про стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_6 11 206 грн. 69 коп. матеріальної шкоди та 324 000 грн. 00 коп. моральної шкоди суд зазначає наступне.

В цивільному позові потерпілий ОСОБА_7 , посилаючись на приписи ст. 127-129 КПК України та ст.ст. 16, 23, 1166, 1167, 192 ЦК України, вказує, що кримінальним правопорушенням йому заподіяно матеріальної шкоди, оскільки він був змушений проходити курс лікування, у зв`язку з чим поніс матеріальні витрати в сумі 11 206 грн. 69 коп., що підтверджується наданими до цивільного позову доказами.

Стосовно моральної шкоди у позові зазначено, що ОСОБА_6 не відвідував потерпілого, не надав на прохання останнього жодної матеріальної допомоги, потерпілий на час лікування не міг навчатися, мав дещо деформоване обличчя, поніс і на даний час несе душевні страждання.

Розмір моральної шкоди потерпілий визначав виходячи з методики доктора юридичних наук А.М Єрделевського Компенсация морального вреда в России и за рубежом, 1997р., яка пройшла апробацію в науково-дослідних установах судових експертиз Міністерства юстиції України та рекомендована Науково консультативною та медичною радою з проблем судової експертизи.

В судовому засіданні потерпілий підтримав цивільний позов в повному обсязі з підстав зазначених в останньому.

Прокурор підтримав цивільний позов потерпілого та просив його задовольнити в повному обсязі щодо матеріальної шкоди, а в частині моральної шкоди просив позов задовольнити виходячи з майнового стану обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину.

Обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов визнав в частині стягнення 11 206 грн. 69 коп. матеріальної шкоди та 5 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Так, обвинувачений зазначив, що питання щодо матеріального збитку та моральної шкоди не вирішував, так як у нього була підписка про невиїзд і він не міг виїхати з території Врадіївського району. На даний час матеріальні та моральні збитки потерпілому не відшкодовував, так як важке матеріальне становище. Проживає з матір`ю, яка не працює та вітчимом, інвалідом першої групи, тримають господарство. Старший брат відбуває покарання у виді позбавлення волі, другий брат працює в Росії. Стипендію не отримує, так як були пропуски, які він допустив через підписку про невиїзд. Раніше стипендію отримував з початку навчання 2016 по 2017 рік у розмірі 430-450 грн.

Частиною 1 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Таким чином, з огляду на наявність в матеріалах справи рахунків та фіскальних чеків, які підтверджують вимоги потерпілого щодо відшкодування матеріальної шкоди, визнання обвинуваченим цивільного позову в цій частині, суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 11 206 грн. 69 коп. є законним та обґрунтованим, а відтак таким, що підлягає задоволенню.
В частині стягнення моральної шкоди в сумі 324 000 грн. 00 коп. суд зазначає наступне.
Водночас, п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями Цивільного кодексу України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч.ч. 3 та 4. ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (далі - Постанова) судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

При чому згідно п. 5 Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Щодо посилань потерпілого на методику доктора юридичних наук А.М Єрделевського Компенсация морального вреда в России и за рубежом, 1997р., яка пройшла апробацію в науково-дослідних установах судових експертиз Міністерства юстиції України та рекомендована Науково консультативною та медичною радою з проблем судової експертизи, за якою ним був визначений розмір моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно наказу Міністерства юстиції України № 1722/5 від 30.07.2010р. Про затвердження переліків рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури, що використовується під час проведення судових експертиз, для застосування експертам під час проведення психологічних експертиз рекомендовано роботу ОСОБА_29 Компенсация морального вреда: анализ и комментарий законодательства и судебной практики - М.: Волтерс Клувер, 2004. - 320 с.

В свою чергу, ст. 1 КПК України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Тобто, з аналізу чинного законодавства вбачається, що методика на, яку посилається потерпілий, визначаючи розмір моральної шкоди, використовується при проведенні психологічної експертизи, а оскільки в рамках даного кримінального правопорушення не проводилася психологічна експертиза з метою визначення моральної шкоди понесеної потерпілим, тому суд при визначенні розміру моральної шкоди керуються виключно приписами чинного законодавства України.

Таким чином, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує ступінь та форму вини обвинуваченого, характер психологічного стресу та душевних страждань, які потерпілий пережив, зусилля, які йому необхідно докласти для відновлення своєї нормальної та здорової життєдіяльності, характер та тривалість вимушених змін в його житті, зумовлені вказаною подією, а тому приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 15 000 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 75, 76 КК України, ст.ст. 128, 129, 368-371, 374 КПК України, суд, -
засудив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку - 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 11 206 (одинадцять тисяч двісті шість) грн. 69 коп. матеріальної шкоди та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку.

Суддя ОСОБА_1