Провадження №1-кп/127/1374/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0000053, які надійшли з Військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Липовець Вінницької області, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , має на утриманні неповнолітнього сина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно із наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №9 від 18 березня 2014 року (по стройовій частині) ОСОБА_6 призваний на військову службу за мобілізацією та призначений на посаду діловода мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 2, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України молодший сержант ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України.
Згідно із наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №137 від 12 листопада 2014 року молодший сержант ОСОБА_6 для проходження лікування вибув до Військового медичного клінічного центру Центрального регіону, який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Однак, під час перебування на лікуванні у Військовому медичному клінічному центрі Центрального регіону у молодшого сержанта ОСОБА_6 виник злочинний умисел ухилитись від військової служби.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, умисно, без дозволу командування, бажаючи ухилитися від військової служби, без поважних причин 25 листопада 2014 року о 13 год. 00 хв. самовільно залишив територію Військового медичного клінічного центру Центрального регіону та вибув на залізничному транспорті до м. Мінськ Республіки Білорусь.
25 листопада 2014 року о 21:13 год. ОСОБА_6 перетнув Державний кордон в районі с. Горностаївка Ріпкинського району Чернігівської області у напрямку Республіки Білорусь. Перебуваючи поза межами місця служби, ОСОБА_6 обов`язки військової служби не виконував, а вільний у зв`язку із цим час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, в тому числі працюючи в м. Мінськ Республіки Білорусь на будівництві дорожнього полотна різних комерційних організаціях до моменту його затримання 02 червня 2017 року о 21 год. 10 хв. співробітниками Державної прикордонної служби України в АДРЕСА_3 при спробі ОСОБА_6 перетнути Державний кордон у напрямку України.
Таким чином, ОСОБА_6 , перебуваючи на лікуванні Військовому медичному клінічному центі Центрального регіону, що дислокується за адресою:; АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу за мобілізацією на посаді діловода мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 у військовому званні «молодший сержант», 25 листопада 2014 року о 13 год. 00 хв., в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги ст. ст. 2, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно, самовільно, з метою незаконно ухилитися від військової служби, без поважних причин залишив територію Військовою медичного клінічного центу Центрального регіону та вибув на залізничному транспорті до м. Мінськ Республіки Білорусь, а вільний у зв`язку з цим час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, в тому числі працюючи на будівництві дорожнього полотна в м. Мінськ Республіки Білорусь у різних комерційних організаціях до моменту його затримання 02 червня 2017 року о 02 год. 30 хв. співробітниками Державної прикордонної служби України в АДРЕСА_3 при спробі ОСОБА_6 перетнути Державний кордон у напрямку України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, за обставин викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому.
Суду пояснив, що був призваний під час мобілізації на військову службу до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 02 листопада 2014 року ОСОБА_6 вибув до Військового медичного клінічного центру Центрального регіону для лікування, але так як його стан здоров`я погіршувався він вирішив поїхати до Республіки Білорусь для лікування. 25 листопада 2014 року обвинувачений поїхав до Республіки Білорусь, де прожив два роки, лікувався та працював.
02 червня 2017 року ОСОБА_6 було затримано на території України, під час перетину кордону в напрямку України.
Обвинувачений умисно, ухилився від проходження служби, у вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.
Крім того, ОСОБА_6 просив суд застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» так як на утриманні перебуває неповнолітній син.
Відповідно до вимог ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, з`ясувавши чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Згідно довідки КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. Ющенка» ОСОБА_6 на обліку не перебуває.
Згідно довідки Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія» ОСОБА_6 на обліку не перебуває.
За місцем попередньої роботи ОСОБА_6 характеризується позитивно.
Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому суд кваліфікує його дії ч. 1 ст. 408 КК України, дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає повне визнання вини обвинуваченим, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлені.
При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітнього сина, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 07 грудня 2009 року, ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Статтею 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України осіб не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що в нього на утриманні є неповнолітній син 2009 року народження та просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
Таким чином, виходячи з вищенаведеного, обвинувачений ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування призначеного йому покарання в зв`язку з актом амністії.
З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів ОСОБА_6 не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України і призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
Відповідно до пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Суддя: