Справа № 748/919/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1102/2017
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2017 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, працюючого столяром ФОП ОСОБА_7 , в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2017 року, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань апробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави 4050 грн 54 коп. витрат за проведення судово-трасологічних експертиз та судово-товарознавчої експертизи.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.12.2015 року, у вечірній час, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, таємно, шляхом розбиття віконного скла, проник до дачного будинку АДРЕСА_3 , що поряд із с. Ст. Білоус, Чернігівського району та області, звідки таємно викрав 5 радіаторів опалення „Korado, модель 22VK 500х600, вартістю 5446 грн 00 коп., 1 радіатор опалення „Korado, модель 22VK 500х700, вартістю 1208 грн 20 коп., електричний водонагрівач „Atlantic, модель Round VMR 50, вартістю 1232 грн 00 коп., насосну станцію „Karcher, модель ВРР 3000/42, вартістю 2693 грн 69 коп., розширювальний бак „Zilmet, модель 13А ОЕМ-Pro плоский 6 л ?, вартістю 408 грн 80 коп. та сучко різ Proline 675 мм (40 мм), вартістю 189 грн 06 коп., загальна вартість яких, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи становить 11 177 грн 75 коп., що належать ОСОБА_10 , чим спричинив останньому шкоду на указану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 08.01.2016 року у вечірній час, ОСОБА_6 , діючи повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, таємно, шляхом зламу дерев`яної віконниці, проник до дачного будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав рушникосушку Laric змійовик 25 РСЗ 500х500 з двома поличками ?, вартістю 599 грн 25 коп., котел „Hot-Well модель Еlektra Lux 4,5/220, вартістю 3045 грн 00 коп. та DVD програвач „Hyundai, модель Н-DVD 5034, вартістю 453 грн 20 коп., а потім, діючи єдиним умислом, шляхом зламу навісного замка, проник до приміщення гаражу, розташованого на території вказаної дачної земельної ділянки, звідки таємно викрав піч „Vesuvi, модель classic ОО, вартістю 2236 грн 50 коп. та тример „Stihl, модель FSE 41, вартістю 384 грн 45 коп., загальна вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи становить 6718 грн 40 коп., що належить ОСОБА_10 , чим спричинив останньому шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що, не оспорюючи обставини злочину, кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеності його вини, вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого. Вказує, що судом безпідставно застосовано положення ст. 75 КК України, оскільки, на переконання прокурора, судом не в повній мірі враховано, що обвинуваченим вчинено два епізоди корисливих злочинів, якими завдано шкоду потерпілому, те, що хоч останній у силу ст. 89 КК України вважається не судимим, однак те, що раніше він вчиняв злочин характеризує його з негативної сторони. Крім того, зазначає, що судом враховано перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини, тоді як документальні підтвердження відсутні. Також зазначає, що обвинувачений тривалий час перебував у розшуку, ухиляючись від явки до суду. А часткове відшкодування шкоди апелянт розцінює як спробу пом`якшити покарання, оскільки сплатив 5000 грн. потерпілому опинившись під вартою і лише перед судовими дебатами.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити вимоги поданої ним апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Дії обвинуваченого судом вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення майна, що належить потерпілому ОСОБА_10 , вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Вирішуючи питання стосовно призначення покарання ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не знаходять свого підтвердження.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, фактичні обставини справи, предмет посягання та умови, що стали підставою для їх вчинення, ставлення обвинуваченого до вчиненого та його особу, який в силу ст. 89 КК України не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем роботи, а за місцем проживання - формально задовільно, враховано судом і його молодий вік 22 роки, сімейний стан, те, що він перебуває у цивільному шлюбі, від якого має малолітню дитину, стан його здоров`я та матеріальний стан, пом`якшуючі його вину обставини та відсутність обтяжуючих, враховано судом і часткове відшкодування шкоди та думку потерпілого з даного приводу, який просив не позбавляти волі обвинуваченого. За таких обставин суд, виходячи із ряду врахованих обставин, зокрема і визнання вини, щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, добровільного часткового відшкодування шкоди потерпілому та думки останнього щодо можливості призначення покарання без позбавлення волі, цілком обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення покарання в межах санкції частини статті, інкримінованого злочину зі звільненням від його відбування з випробуванням, із призначенням іспитового строку та покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України і що таке покарання буде необхідним і достатнім для йог виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Перевіряючи доводи прокурора стосовно рішення суду першої інстанції з питання покарання винного, колегія суддів ураховує наступне.

Статтею ст. 50 КК України передбачається, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд має призначати покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини цього ж Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався згаданих загальних засад призначення покарання, урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також наявність обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжує та призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та призначенням іспитового строку, яке стане необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Тому доводи прокурора про м`якість призначеного покарання через безпідставне, на його думку, застосування положень ст. 75 КК України знаходить безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, дійсно класифікується, як тяжкий, про що наголошує у своїй апеляційній скарзі прокурор, обґрунтовуючи тим самим свої доводи про м`якість призначеного судом покарання на підставі ст. 75 КК України. Проте, колегія суддів вважає, що сам по собі цей факт у даному конкретному провадженні не є достатнім для визнання вироку суду в частині застосування судом положень ст. 75 КК України незаконним, оскільки на ступінь тяжкості злочину впливають і інші фактори та обставини, які встановив суд. Зокрема, відношення потерпілого, якому діями обвинуваченого заподіяно матеріальну шкоду, про яку ідеться у апеляційній скарзі прокурора, і який при визначенні питання про призначення покарання, просив призначити таке без позбавлення волі, а також те, що обвинувачений усвідомив протиправність своїх дій, критично їх оцінив, визнав вину, щиро розкаявся, на що суд першої інстанції вірно послався у вироку.

А посилання прокурора на перебування останнього у розшуку, поряд з іншими встановленими судом обставинами, на підставі сукупності яких, прийнято рішення про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, не може стати підставою для скасування обґрунтованого рішення суду.

Враховуючи, обставини кримінального правопорушення, думку потерпілого стосовно міри покарання обвинуваченому і позбавлення можливості на повне відшкодування шкоди потерпілому в разі призначення засудженому реальної міри покарання , наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особи обвинуваченого, який крім іншого офіційно працевлаштувався, колегія суддів приходить до висновку, що міра покарання, призначена судом першої інстанції ОСОБА_6 є достатньою для його виправлення.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, внаслідок чого, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4