Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/787/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
представника ДУ «Петрівська виправна колонія (№ 49)» - ОСОБА_8
переглянула, за участю засудженого у режимі відеоконференції із ДУ «Петрівська виправна колонія (№ 49)», у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2017 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, Грузія, росіянина, громадянина України, із неповною середньо. освітою, безробітного, одруженого, такого, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, востаннє, за що відбуває покарання:

-05.03.2012 року вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років, з конфіскацією ? належного на праві власності майна,

задоволено, звільнено від відбування покарання умовно-достроково на один рік одинадцять місяців дванадцять днів.

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду першої інстанції постановлено задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування прийнятого судом першої інстанції рішення вказано наступне.

У судовому засіданні знайшли підтвердження ті факти, що засуджений ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст. 81 КК України, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_7 відбув ? строку призначеного покарання, порушення вимог режиму відбування покарання засуджений допускав до 2014 року, після цього, протягом майже трьох років засуджений таких порушень не допускав, що на думку суду свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Засуджений позитивно харадктеризується за місцем відбування покарання, приймає активну участь у роботах по благоустрою території, у суспільному житті установи.

Із судовим рішенням суду першої інстанції не погоджується прокурор у кримінальному провадженні, який оскаржує його в апеляційному порядку та в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить наступні доводи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки має місце невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Зазначає, що обов`язковою умовою до умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання є доведення виправлення зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці; сумлінна поведінка має виявлятися в тому числі і в активній формі, не лише у стримуваннях засудженого від порушень режиму відбування покарання.

При цьому, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків.

Відповідно до даних, встановлених в судовому засіданні суду першої інстанції, - засуджений ОСОБА_7 в установі виконання покарань працевлаштований не був, за час відбування покарання допустив 61 порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності, натомість має лише чотири заохочення правами начальника установи.

Крім того, засуджений не виявив бажання навчання та здобуття відповідної професії, підвищення освітньо-кваліфікаційного рівня.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, засудженого ОСОБА_7 , котрий заперечував задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Положеннями ч. 1 ст. 6 КВК України регламентовано: Виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» /далі Постанова Пленуму/ - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Також, п. 17 зазначеної Постанови Пленуму регламентовано, судам під час судового розгляду у справах цієї категорії, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
При цьому, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання необхідно враховувати поведінку засудженого за весь період відбуванням ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.
Як свідчать матеріали клопотання, ОСОБА_7 востаннє засуджений вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області 05 березня 2012 року за ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією ? належного на праві власності майна(означене покарання наразі відбуває засуджений).

В установах виконання покарань перебуває з 08 листопада 2011 року.

За час перебування в Вільнянському слідчому ізоляторі допустив три порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, один раз поміщався до карцеру, заохочень не мав.

З 19 лютого 2012 року відбуває покарання в Петрівській виправній колонії № 49.

За час відбування покарання має чотири заохочення у виді додаткового тривалого побачення, подяки.

При цьому, має шістдесят одне стягнення за порушення режиму відбування покарання, серед яких один раз поміщення у карцер, сім раз поміщення у ДІЗО (стягнення наразі погашені).

Засуджений не працевлаштований, бере участь в роботах по благоустрою установи та покращенні побутових умов у відділенні.

При цьому, як встановлено наявною у матеріалах справи характеристикою, засуджений ОСОБА_7 не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, вдосконалення наявних професійно-технічних навичок.

ОСОБА_7 у минулому неодноразово судимий (без урахування судимості у даному кримінальному провадженні, в тому числі за вчинення умисного тяжкого кримінального правопорушення).

Враховуючи зазначене, беручи до уваги велику кількість допущених засудженим за час відбування покарання стягнень, особу засудженого, ставлення до праці та навчання, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Зазначені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою, і неналежно досліджені під час вирішення питання можливого звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково, а відтак висновки суду першої інстанції про те, що засуджений став на шлях виправлення, довів це своєю бездоганною поведінкою та сумлінним ставленням до праці, а тому може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково, є передчасними.

За наведених обставин колегія суддів прийшла до висновку про слушність доводів апеляційної скарги, а тому, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасуванню, при цьому, у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2017 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково на один рік одинадцять місяців дванадцять днів скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: /підписи/
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3 .
Відповідає оригіналу:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2