Ухвала
Іменем України
12 лютого 2018 року
м. Київ
справа № 226/2011/18
провадження № 51-3576впс18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши в судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження № 0000311 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, з одного суду до іншого у межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Верховного Суду у порядку ст. 34 КПК України надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 з Селидівського міського суду Донецької області до будь-якого місцевого загального суду м. Одеси.
Подання мотивовано тим, що обвинувачений ОСОБА_7 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . При цьому зазначено, що проживання обвинуваченого не за місцем знаходження суду ускладнює та значно затягуватиме судовий розгляд кримінального провадження, сприятиме зниженню ефективності кримінального судочинства в цілому. Крім того, захисник зазначає, що адвокатам Адвокатського об`єднання «АК «Партнери» правова допомога обвинуваченому надається безоплатно, а тому їм досить складно постійно їздити з міста Києва в місто Селидово для участі в судових засіданнях, а також наголошено на необхідності забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження.
Учасникам судового провадження повідомлено про час та місце розгляду клопотання, проте в судове засідання прокурор і обвинувачений не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень та клопотань про відкладення розгляду клопотання не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дослідивши клопотання захисника та долучені до нього документи, копію обвинувального акта та перевіривши доводи, наведені у клопотанні, колегія суддів дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Як убачається з наданих Верховному Суду матеріалів, кримінальне провадження № 0000311 за обвинуваченням ОСОБА_7 направлено на розгляд до Селидівського міського суду Донецької області на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області від 11 грудня 2017 року, у порядку статей 32, 34 КПК України.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи підозрюваний працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Також абзацом 6 ч. 1 зазначеної статті передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).
Із наведеного випливає, що кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків тільки у виняткових випадках, якщо іншим чином забезпечити виконання завдань щодо цього провадження неможливо.
Однак захисником не наведено у клопотанні обґрунтованих доводів та доказів на їх підтвердження щодо необхідності направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, які могли би слугувати підставою для визнання їх винятковими та з яких вбачалася б неможливість забезпечення виконання завдань цього провадження Селидівським міським судом Донецької області. Хоча захисник у своєму клопотанні і посилається на те, що обвинувачений проживає у м. Одесі, однак ним не враховано, що згідно обвинувального акту в кримінальному провадженні є ще шість свідків, адреси місця знаходження яких у клопотанні не зазначено, а тому направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 з одного суду до іншого у межах юрисдикції різних апеляційних судів, з урахуванням кількості учасників кримінального провадження, не забезпечить його оперативності та ефективності, а тому зазначені захисником у клопотанні обставини не можна визнати винятковими в розумінні ч. 1 ст. 34 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 до будь-якого місцевого загального суду м. Одеси.
Враховуючи викладене та керуючись статтею 34 КПК України, Суд
постановив:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження № 0000311 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, з Селидівського міського суду Донецької області до будь-якого місцевого загального суду м. Одеси залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3