АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/354/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1697/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 342 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.05.2017 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13 травня 2017 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. В-Белічак, Сусуманського району Магаданської області РФ, громадянин України, з середньою освіту, працюючий експедитором ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат», одружений, раніше не судимий, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 342 КК України з призначенням покарання у вигляді штрафу у розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Харкова, громадянин України, з середньою освітою, працюючий водієм ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат», одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 342 КК України з призначенням покарання у вигляді штрафу у розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн.
Вказаним вироком встановлено, що 10 січня 2014 року о 12 год. 05 хв. дільничний офіцер поліції СП ПП Немишлянського ВП ГУНП в Харківської області ОСОБА_11 разом із дільничним офіцером поліції СП ПП Немишлянського ВП ГУНП в Харківської області ОСОБА_12 здійснювали обхід території дільниці, яку вони обслуговують. Перебуваючи біля кіоску «Салтівський», що розташований на перехресті вул. Немишлянській та пр. Тракторобудівників у м. Харкові, ОСОБА_13 побачив раніше незнайомих йому обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які розпивали спиртні напої, а саме горілку «Козацька Рада» в громадському місці, безпосередньо на вулиці біля будівлі кіоску, чим скоювали адміністративне правопорушення передбачене ст. 178 КУпАП України. Виконуючи свої функціональні обов`язки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 підійшли до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, представилися працівниками поліції пред`явивши при цьому їм свої службові посвідчення для огляду. З метою припинення подальшого вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 178 КУпАП, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 роз`яснили обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що своїми діями вони скоюють адміністративне правопорушення передбачене ст. 178 КУпАП України та попрохали останніх пред`явити документи, що засвідчують їх особу. Вислухавши працівників поліції обвинувачені відмовилися виконати їх законні вимоги та пред`являти свої особові документи, та стали висловлюватись нецензурною лайкою на адресу працівників правоохоронних органів. Не реагуючи на лайку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . ОСОБА_13 продовжуючи виконувати свої службові обов`язки по охороні громадського порядку, повторно роз`яснив необхідність пред`явити документи, що підтверджують їх особи. Однак, обвинувачені вели себе зухвало, не припиняли висловлюватися на адресу поліцейських нецензурно, та висловлювали на адресу ОСОБА_14 та ОСОБА_12 погрози фізичної розправою. Протиправні дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тривали не менше 20 хвилин. На місце події через оператора «102» було викликано наряд поліції. Скориставшись тим, що офіцер поліції ОСОБА_12 відійшов від місця конфлікту на відстань близько 50 метрів обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , хизуючись чисельною перевагою почали відкрито погрожувати ОСОБА_15 фізичною розправою. ОСОБА_13 , сприймаючи погрози як реальні, усвідомлюючи злочинний намір обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на нанесення йому тілесних ушкоджень, почав бігти у бік ОСОБА_12 , але ОСОБА_8 та ОСОБА_7 переслідували ОСОБА_14 . Наздогнавши ОСОБА_14 обвинувачений ОСОБА_8 знаходячись зліва на відстані витягнутої руки схватив ОСОБА_14 обома руками за руки, але ОСОБА_15 вдалося звільнитися від захвату. У цей момент, обвинувачений ОСОБА_7 накинувся на ОСОБА_14 та почав наносити йому удари обома руками в область тімені голови. При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 знаходячись за спиною ОСОБА_14 наніс йому удар в область лівої ноги, після якого, ОСОБА_16 впав на коліна. Обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись перед ОСОБА_17 котрий знаходився на колінах та тримав його обома руками за куртку, наніс йому 3-4 удари руками зверху вниз в область голови, спричинивши останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 101 - С /17 від 13.01.2017 року, наступні тілесні ушкодження: синці на голові, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю не більше 6-ти днів. Протиправні дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були припинені за втручання працівників патрульної поліції.
Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 подала на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.05.2017 року скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд.
В обґрунтування вимог вказує на те, що судом в мотивувальній частині вироку не вірно вказано дату скоєння злочину, статті та частини статті закону України про кримінальну відповідальність, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений. Крім того суд в резолютивній частині вказує, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнанні винними у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 342 КК України, хоча органами досудового слідства вказані особи обвинувачуються у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 342 КК України і під час розгляду провадження прокурором обвинувачення не змінювалось.
Посилається і на те, що судом 13.05.2017 року та 15.05.2017 року винесені ухвали про виправлення описки в судовому рішенні було змінено час вчинення злочину, тим самим змінивши фактичні обставини справи, які підлягають доказуванню, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та міру покарання, що суперечить нормам ст. 379 КПК України.
Крім того судом не враховано обставину яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та в мотивувальній частині зазначено, що обставини обтяжуючі покарання відсутні.
Вислухавши доповідь судді; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу ; пояснення захисника та обвинувачених, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню зважаючи на наступне.
Висновки суду відносно фактичних обставин справи , які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Згідно ст. 91 КПК України в кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце , спосіб та інші обставини кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 374 КПК України в мотивувальній частині обвинувального вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
У резолютивній частині обвинувального вироку зазначаються прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.
Вказані норми закону при складанні вироку судом були порушені, а саме.
Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачувались у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 342 КПК України , а засуджені судом були за ч.1 ст. 342 КК України. При цьому прокурор обвинувачення не змінював, а суд дії обвинувачених не перекваліфіковував.
Час скоєння злочину не відповідає фактичним обставинам справи.
Мотивувальна частина вироку містить взаємовиключні дані про кваліфікацію дій обвинувачених за ч.2 ст. 342 КК України та доведеність їх вини за ч.3 ст. 15 , ч1 ст. 185 КК України у скоєнні якого вони не обвинувачувались.
Без відповідного мотивування не зазначено обставину що обтяжує покарання у виді скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння , яка зазначена в обвинувальному акті.
Призначене судом покарання у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює не 2250 грн. , а 2550 грн.
Зазначені порушення суд розцінив , як описку та арифметичну помилку та виправив в порядку ст. 379 КПК України, постановивши дві ухвали 13 та 15 травня 2017 року.
Але відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від N 11 від 21.12.90 р. суд сам вправі лише усунути неточності, допущені у вироку при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого, а також описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого.
В той же час в порядку ст. 379 КПК України не можуть бути виправлені порушення , які стосуються питань, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 412 КПК України порушення судом першої інстанції вимог ст.91, 370, 374, 337, 379 КПК України в сукупності є істотним , оскільки перешкодило суду ухвалити законне судове рішення.
Відповідно до вимог ст. 409 КПК України, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи судом апеляційної інстанції.
За таких обставин вирок суду першої інстанції та ухвали від 13 та 15 травня 2017 року про виправлення описок у вироку дійсно слід скасувати та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд.
Відповідно до вимог ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. Тому доводам апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного покарання суд не позбавлений права дати оцінку при новому судовому розгляді.
Керуючись ст.ст. 405,407,412 КПК України судова колегія
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 травня 2017 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 травня 2017 року та 15 травня 2017 року про виправлення помилок в зазначеному вироку скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді -