Справа № 175/2098/17
Провадження № 1-кп/175/136/17
Вирок

Іменем України

02 березня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Слобожанське кримінальне провадження № 0000594 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ургенч Хорезмської області Республіки Узбекистан, громадянина Узбекистану, з середньою-технічною освітою, офіційно безробітний, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, а саме: 23.09.2016 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і піддано покаранню у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинуваченого ОСОБА_4 , будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти здоров`я, на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, пов`язане з ухиленням від відбування громадських робіт, будучи особою засудженою до цього покарання.

Так, 23.09.2016 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області ОСОБА_4 ,визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і піддано покаранню у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

22.11.2016 розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили та копія вироку надійшли до Дніпропетровського РВ КВІ для виконання.

14.12.2016 засудженому ОСОБА_4 під підпис роз`яснено порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт, а саме:

відповідно до ст. 37 КВК України ОСОБА_4 зобов`язаний додержуватись встановлених законодавством порядку та умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт;

з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти інспекцію про зміну місця мешкання;

з`являтися у інспекцію у встановлені дні на реєстрацію;

без дозволу інспекції не виїжджати за межі України;

час щорічної відпустки за основним місцем роботи не зупиняє виконання покарання у виді громадських робіт;

поважними причинами не явки до інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють можливості своєчасного прибуття за викликом і які документально підтверджуються;

окрім того ОСОБА_4 повідомлено про кримінальному відповідальність у випадку ухилення ним без поважних причин від відбування покарання у вигляді громадських робіт, що регламентовано ч. 2 ст. 389 КК України.

Після того, в той же день, ОСОБА_4 видано направлення до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області для відбування покарання у вигляді громадських робіт.

15.12.2016 громадянин ОСОБА_4 до відбуття покарання приступив. Однак, в результаті відбування засудженим ОСОБА_4 , покарання у виді громадських робіт він відпрацював у грудні 12 днів по 4 години в період з 15.12.2016 по 30.12.2016 (з урахування вихідних днів), та в січні 2017 року 13 днів по 4 години в період часу з 04.01.2017 року по 23.01.2017 року (з урахування вихідних днів), тобто із 200 годин громадських робіт відпрацьовано лише 100 години.

Відповідно до відомостей департаментів міністерства охорони здоров`я міста Дніпропетровська та Дніпропетровської області громадянин ОСОБА_4 02.03.2017 року о 17:30 годин був доставлений бригадою ШМД до КЗ «Дніпропетровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» до приймального відділення, оглянутий лікарем, самовільно залишив приймальне відділення.

Відповідно до частини 3 статі 40 КВК України ухиленням від відбуття покарання у виді громадських робіт є невихід більш двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більш двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Під час відбуття покарання ОСОБА_4 25 разів не вийшов на громадські роботи без поважних причин, що свідчить про навмисне ухилення засудженого від відбування покарання.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.389 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.

Прокурор ОСОБА_3 , вважав за можливе розглядати дане кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Суд вважає що дії обвинуваченого ОСОБА_4 , органом досудового розслідування кваліфіковані вірно за за ч.2 ст.389 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, що виразилося в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських чи виправних робіт.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому пов`язаний з такою ізоляцією вид покарання за вчинений ним злочин в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Цивільний позов не заявлений, витрати на проведення експертиз не заявлялись.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 374, 376 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця 15 днів арешту.

На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2016 року і остаточно призначити покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

Початок строку покарання засудженому ОСОБА_4 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1