АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
з участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
засудженого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали клопотання Шевченківського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.12.2014 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1020 грн.;

- 18.12.2015 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 31.12.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року,
_____________________________________________________
Справа №11-кп/796/355/2018 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Категорія: ст. 78 КК України Доповідач ОСОБА_1
в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року задоволено клопотання Шевченківського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та направлено засудженого ОСОБА_10 для відбування призначеного йому покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 31.12.2015 року у виді 3 років позбавлення волі.

Не погодившись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу суду незаконною, необгрунтованою, та винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також, посилаючись на неповноту судового розгляду і невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання (подання) про направлення звільненого ОСОБА_10 від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є несправедливою, упередженою та такою, що за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчинених засудженим ОСОБА_10 кримінальних правопорушень та особі засудженого, оскільки ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх негативні наслідки, став на шлях виправлення, перестав вживати наркотичні засоби, пройшов курс лікування від наркотичної залежності, почав працювати, вести добропорядний спосіб життя, допомагати рідним та членам своєї родини, піклуватись про них, та за період перебування на іспитовому терміні будь-яких протиправних дій не вчиняв, пройшов курс лікування від наркотичної залежності, а відповідно довів, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Крім того, внаслідок раніше вчинених ОСОБА_10 злочинів, за які він був засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України, ніхто не постраждав, матеріальна шкода завдана стороннім особам не була, крім самого ОСОБА_10 , який внаслідок своїх протиправних дій завдав шкоди лише своєму здоров`ю та собі.
Також зазначає, що після ухвалення судом вироків та набрання ними законної сили, ОСОБА_10 , згідно встановленого органами виконання покарання графіку, два рази на місяць приходив на співбесіду до правоохоронних органів, однак у жовтні 2016 року стан здоров`я ОСОБА_10 суттєво погіршився, він знову відчув потяг до вживання наркотичних засобів, а тому терміново та позапланово ліг на стаціонарне лікування до Київської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», де знаходився у закритому відділенні на лікуванні з 26.10.2016 по 06.11.2016 року, тому не зміг прийти на чергову співбесіду до кримінально-виконавчої інспекції, а відповідно пропустив встановлені строки співбесіди з поважних причин, що не залежали від його волі та належним чином не зміг повідомити орган, що здійснює контроль за поведінкою засуджених, про своє місце перебування.
Після виписки з лікарні, ОСОБА_10 продовжував хворіти, погано себе почував, та з метою уникнення спокуси повторного вжиття наркотичних засобів умисно не виходив із дому та ні з ким не спілкувався, а тому не міг прийти на співбесіду до інспектора, але, коли ОСОБА_10 став почувати себе добре, він відразу з`явився до органу, що здійснював контроль за його поведінкою, де йому повідомили, що подання відносно нього направлено до суду і тепер він повинен чекати на виклик до суду, а в кримінальну інспекцію може вже не приходити.
Між тим, ніяких повісток та викликів у суд ОСОБА_10 не отримував, при цьому весь цей час він продовжував працювати, ніяких протиправних дій не вчиняв, вів звичайний спосіб життя, продовжував боротись із наявним у нього захворюванням, яке призвело до вчинення ним злочинів, за які був засуджений, проживав разом з мамою по місцю своєї реєстрації, і до нього ніхто із працівників правоохоронних органів не приходив та чим він займається та де перебуває не цікавився.

Однак, 14.07.2017 року, до місця проживання ОСОБА_10 прийшли працівники поліції, які нічого конкретно не пояснивши, забрали його з дому та доставили до суду, де йому суддя повідомив, що задовольняє подане клопотання про направлення його для відбуття покарання.
При цьому, ОСОБА_10 , будучи схвильованим та не розуміючи, що відбувається, не зміг зрозуміти, що говорив суддя, а відповідно належним чином не підготувався до розгляду справи, не ознайомився із поданим виконавчою інспекцією клопотанням та його обґрунтуванням, а також не зміг надати суду належні пояснення й документи щодо причин своєї неявки до виконавчої інспекції, оскільки побоявся говорити в суді, що знову відчув потяг до вживання наркотичних засобів, за що і був засуджений раніше.
Крім того, судом не були дотримані вимоги, передбачені статтями 318-380 КПК України, а відповідно були й порушені процесуальні права засудженого ОСОБА_10 у суді щодо належного захисту, що призвело до винесення незаконного та несправедливого рішення суду.
З урахуванням того, що під час розгляду справи в суді першої інстанції засуджений ОСОБА_10 не мав захисника, належним чином не були роз`яснені судом його процесуальні права, і він не зміг підготуватись до судового розгляду справи, захистити себе та надати суду документи, які позитивно характеризують його особу та умови й обставини, у яких він проживає, що повинні мати значення для суду під час вирішення поданого клопотання, що призвело до неповного розгляду справи та не з`ясування усіх обставин, які мають суттєве значення.
Таким чином, на думку апелянта, з урахуванням того, що з моменту вчинення ОСОБА_10 злочинів пройшов значний проміжок часу, протягом якого він поводив себе належним чином та ніяких нових злочинів не вчиняв, вони втратили свою суспільну небезпечність, а засуджений ОСОБА_10 , пройшовши курс лікування від наркотичної залежності, довів, що він усвідомлює негативні наслідки наявного у нього хронічного захворювання та його подальше виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд першої інстанції повинен був відмовити органу виконання покарань у задоволенні поданого клопотання, і саме таке рішення суду було б розумним, гуманним, справедливим і вмотивованим, а також необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним та іншими особами нового кримінального правопорушення.

Інші учасники судового провадження дану ухвалу не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження з розгляду клопотання Шевченківського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та матеріали особової справи №51/16 засудженого ОСОБА_10 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як встановлено у ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.12.2015 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_10 був засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбування цього покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, згідно із ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця роботи та проживання, періодично з`являтись в ці органи на реєстрацію.

Як зазначено в клопотанні, 21 березня 2016 року Шевченківським РВ КВІ м. Києва даний вирок був прийнятий до виконання та цього ж дня ОСОБА_10 був ознайомлений з порядком та умовами перебування на обліку в КВІ, правовими наслідками за невиконання покладених на нього судом обов`язків.
Проте, за час перебування на обліку в Шевченківському РВ КВІ м. Києва засуджений ОСОБА_10 зарекомендував себе з негативного боку, оскільки 04.04.2016 року, 18.07.2016 року, 01.08.2016 року, 15.08.2016 року, 05.09.2016 року, 19.09.2016 року та 03.10.2016 року не з`явився на реєстрацію без поважної причини, за що 05.04.2016 року та 12.10.2016 року за дані порушення йому винесено застереження у виді письмових попереджень, а також, згідно рапортів ДІМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, засуджений характеризується негативно, так як вживає наркотичні речовини та порушує громадський порядок.

Отже, наведені в клопотанні Шевченківського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Києва ( на даний час Шевченківський районний сектор Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції) обставини, вказують на невиконання ОСОБА_10 покладених на нього вироком суду, у зв`язку із застосуванням ст. 75 КК України, обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, зокрема обов`язку щодо періодичної явки на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, з чим погодився суд першої інстанції, визнавши, що таким чином ОСОБА_10 не бажає стати на шлях виправлення, тому задовольнив вказане подання та скасував ОСОБА_10 звільнення від відбування покарання і направив його для відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 31.12.2015 року.

З таким висновком місцевого суду погоджується і колегія суддів, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, а ці обставини об`єктивно підтверджуються матеріалами особової справи ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисником ОСОБА_9 фактично не оспорюється та обставина, що ОСОБА_10 , з часу постановки його на облік до моменту звернення з клопотанням про скасування ОСОБА_10 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного вироком суду покарання (з 21.03.2016 року по 18.10.2016 року), неналежним чином виконував покладені на нього судом обов`язки, оскільки будь-яких доводів щодо поважності причин неявки ОСОБА_10 на реєстрацію до уповноваженого органу або повідомлення про причини його окремих неявок у вказані в клопотанні дати не наведено.
Разом з цим, доводи захисника ОСОБА_9 про поважність причин неявки ОСОБА_10 у жовтні 2016 року, у зв`язку з погіршенням його стану здоров`я та перебуванням на лікуванні з 26.10.2016 по 06.11.2016 року, не заслуговують на увагу суду, оскільки стосуються періоду, коли матеріали з клопотанням вже знаходились на розгляді в суді, і не вказують на поважність причин неявки ОСОБА_10 на реєстрацію - 04.04.2016 року, 18.07.2016 року, 01.08.2016 року, 15.08.2016 року, 05.09.2016 року, 19.09.2016 року та 03.10.2016 року, та відповідно не свідчать про належне виконання ОСОБА_10 покладених на нього вироком суду обовязків.

Водночас, і твердження захисника ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_10 на даний час став на шлях виправлення, перестав вживати наркотичні засоби, пройшов курс лікування від наркотичної залежності, почав працювати, вести добропорядний спосіб життя, допомагати рідним та членам своєї родини, піклуватись про них, та за період перебування на іспитовому терміні будь-яких протиправних дій не вчиняв, пройшов курс лікування від наркотичної залежності, а відповідно довів, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, є непереконливими, оскільки будь-яких доказів цьому апеляційному суду не надано, а до того ж ОСОБА_10 вже тричі притягувався до кримінальної відповідальності за дії, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, і фактично, відповідно до змісту апеляційної скарги, саме у зв`язку з повторним відчуттям потягу до вживання наркотичних засобів не виконував покладені на нього судом обов`язки та звернувся за лікуванням.

Також колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги і доводи захисника ОСОБА_9 про недотримання судом вимог ч. 3 ст. 539 КПК України та порушення процесуальних прав засудженого ОСОБА_10 у суді щодо належного захисту, оскільки, згідно журналу судового засідання, будь-яких вагомих клопотань з цього приводу ОСОБА_10 не заявляв.
Водночас, і долучена до апеляційної скарги копія виписки із медичної картки стаціонарного хворого, відповідно до якої ОСОБА_10 з 15.07.2016 року по 19.08.2016 року знаходився на лікуванні в КМКНЛ "Соціотерапія", на що вказував в суді першої інстанції ОСОБА_10 , як на поважність причин його неявки на реєстрацію, маючи намір подати її до суду, не спростовує в даному випадку правильність висновків суду першої інстанції щодо неналежного виконання ОСОБА_10 покладених на нього вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 31.12.2015 року обов`язків, у зв`язку з його звільненням від відбування призначеного судом покарання з випробуванням.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про невиконання ОСОБА_10 обов`язків, покладених на нього вироком суду, та обгрунтовано направив його для відбування призначеного покарання.

Таким чином, колегія суддів, визнаючи рішення суду щодо ОСОБА_10 законним та обгрунтованим, постановленим з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, не вбачає підстав для його скасування, як про те ставиться питання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року, якою задоволено клопотання Шевченківського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та направлено засудженого ОСОБА_10 для відбування призначеного йому покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 31.12.2015 року у виді 3 років позбавлення волі, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3