УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , за відсутності клопотання учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксації, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і/н НОМЕР_1 , громадянин України, раніше не судимий, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
08.11.2017, прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним клопотанням, яке мотивує тим, що у нього в провадженні перебувають матеріали досудового розслідування внесені в ЄРДР № 0000137 від 25 грудня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України, у зв`язку із чим виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Крім того, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , яка до 13 травня 2014 року дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , на посаді техніка групи регламенту та підготовки висотного обладнання та спеціального спорядження військової частини НОМЕР_2 , перебував у військовому званні «прапорщик».

Відповідно до Директиви Міністерства Оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06 травня 2014 року № Д-1 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України» у строк до 12 травня 2014 року військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 повинні були прибути до пункту збору у військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ) для подальшого розподілу по військових частинах Повітряних Сил Збройних Сил України.

Проте, 13 травня 2014 року прапорщик ОСОБА_4 , діючи за раніше досягнутою домовленістю з іншими 261 військовослужбовцем цієї ж частини, не прибув до пункту збору - військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , вчинивши дезертирство, тобто нез`явлення на службу під час переведення з метою ухилитись від військової служби, скоєне за попередньою змовою групою осіб.

Прапорщик ОСОБА_4 за межами військової частини НОМЕР_3 проводить час на власний розсуд, не маючи наміру повернутись у військову частину, з метою ухилитись від військової служби взагалі, протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який повинен виконувати кожний громадянин України на підставі ст. ст. 17, 65 Конституції України, намагаючись повністю виключити себе із сфери військово-службових правовідносин.

Станом на дату подачі даного клопотання прапорщик ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_3 для подальшого проходження військової служби не прибув, перебуває на тимчасово окупованій території Автономної республіки Крим та наміру повертатись на «материкову» територію України для подальшого проходження військової служби не має.

Переховуючись від органів досудового розслідування, прапорщик ОСОБА_4 не вжив жодних заходів щодо повернення до місця служби за наявності можливості для цього та не заявив про себе до правоохоронних органів, проводячи час на власний розсуд поза межами місця служби та ухиляється від проходження служби до цього часу.

Таким чином, прапорщик ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді техніка групи регламенту та підготовки висотного обладнання та спеціального спорядження військової частини НОМЕР_2 (до 13 травня 2014 року дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 ), 13 травня 2014 року в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України вчинив дезертирство за попередньою змовою групою осіб, тобто нез`явлення на службу разом з іншими 261 військовослужбовцем цієї ж частини.

Викладені обставини свідчать про наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України.

Повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України, складено 28 грудня 2014 року та цього ж дня направлено за постійним місцем проживання особи.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями свідків та іншими матеріалами досудового розслідування.

Оскільки в даному кримінальному провадженні виникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є достатні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою.

ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування, зокрема останній зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вищевказаних директив на «материкову» частину України не прибув, до правоохоронних органів України чи Командування Повітряних Сил Збройних Сил України на виконання вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» документальне підтвердження про своє зарахування до Збройних Сил Російської Федерації або спеціальних служб чи правоохоронних органів Російської Федерації не надав. Крім того, варто мати на увазі, що на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим органи державної влади України не функціонують, та правоохоронні органи України свою діяльність не здійснюють. Хоча фактичну можливість виїзду на «материкову» частину України він разом з іншими військовослужбовцями цієї ж військової частини (організовано групою) мав, однак умисно, передбачаючи можливі наслідки своїх дій, не виїхав.

ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема останній може знищити паспорт громадянина України, особову справу та інші документи, які підтверджують приналежність останнього до громадянства України та проходження військової служби в Збройних Силах України.

Крім того, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, зокрема останній продовжує вчиняти дезертирство, вчинене групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 408 КК України, за вчинення якого передбачена санкція у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, тобто тяжкий злочин. Крім того, необхідно врахувати ситуацію, яка склалась на сході України, а саме проведення Антитерористичної операції, та необхідно врахувати те, що існує ймовірність в разі переходу ОСОБА_4 на військову службу до збройних сил РФ, участі останнього в бойових діях на боці незаконних терористичних об`єднань «ЛНР» та «ДНР», тобто, вчинення ним інших кримінальних правопорушень. Крім того, підозрюваний, перебуваючи на волі, може розголосити відомі йому відомості, що містять державну таємницю, громадянам та військовослужбовцям інших держав, що може завдати істотної шкоди суверенітету та територіальній цілісності України, а також підірвати боєздатність Збройних Сил України.

Питання щодо обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного

ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України не ставиться, оскільки лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить в подальшому виконання підозрюваним ОСОБА_4 усіх процесуальних рішень та унеможливить спроби останнім перешкоджати законній діяльності органів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 п. 3 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_4 , жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України не забезпечить належну поведінку підозрюваного, виконання з ним процесуальних дій та спробам останнього перешкоджати досудовому розслідуванню.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи суспільний резонанс дій

ОСОБА_4 в умовах сьогодення, суспільний осуд, а також враховуючи те, що у зв`язку із тяжкістю вчиненого злочину, підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому прокурор просив клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просив дане клопотання задовольнити, проте суду пояснив, що місце перебування підозрюваного ОСОБА_4 на даний час невідоме та останнього оголошено у розшук.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною 6 цієї статі.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 , на теперішній час не оголошений у міжнародний розшук.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що обов`язковою умовою розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу є присутність учасників кримінального провадження сторони обвинувачення та сторони захисту, або перебування підозрюваного у міжнародному розшуку, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є необґрунтованим та передчасним.

В ході розгляду клопотання встановлено, що прокурором всупереч вищевказаній нормі закону не було доставлено у судове засідання підозрюваного ОСОБА_4 , тому враховуючи вище вказане, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 183, 186, 193 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя