Ухвала

Іменем України
22 січня 2018 р.

м. Київ
Справа № 766/4296/16-к
Провадження № 51-1218 ск 18
Верховний Суд колегією суддів першої палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28 грудня 2017 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2017 року

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Черемошна, Верховинського
району Івано-Франківської області,
жителя
АДРЕСА_1 , такого, що відповідно
до ст. 89 КК України не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Цим же вироком вирішено цивільний позов та ухвалено рішення щодо речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 28 грудня 2017 року вирокмісцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

Згідно з копіями доданих до касаційної скарги судових рішень, ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 8 березня 2016 року о 22 годині 20 хвилин, керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем «ВАЗ 2108» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухаючись по вул. Ілліча зі сторони вул. Нафтовиків у напрямку вул. Робітничої в м. Херсоні, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, порушив вимоги п.п. 2.3 б), 2.9 а), 12.1 Правил дорожнього руху України, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив з`їзд автомобіля за межі проїзної частини на ліве узбіччя з послідуючим наїздом на перешкоду у вигляді гаражу будинку АДРЕСА_2 .
Внаслідок цієї дорожньо-транспортної події пасажирам автомобіля «ВАЗ 2108» ОСОБА_6 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, а малолітнім ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 - середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_5 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. Зазначає, що при призначенні ОСОБА_5 покарання суд відповідно до ст. ст. 3141, 368 КПК України мав би взяти до відома досудову доповідь представника уповноваженого органу з питань пробації. Вважає, що в обвинувальному акті та судових рішеннях неправильно вказано на ст. 89 КК України, оскільки судимість у ОСОБА_5 погашена. Стверджує, що суди не врахували неумисний характер дій його підзахисного, визнання в апеляційному суді вини, відшкодування шкоди потерпілим, які претензій до ОСОБА_5 не мали та просили не позбавляти його волі.
Водночас захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про зупинення виконання вироку.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі захисником не оспорюються та не заперечуються.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризувався посередньо, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з рішенням місцевого суду стосовно призначеного ОСОБА_5 покарання. При цьому апеляційний суд зазначив, що враховуючи вчинення ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, основне покарання, яке призначено йому в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 й попередження нових злочинів.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що відшкодування шкоди потерпілій під час апеляційного розгляду та думка останньої про можливість призначення ОСОБА_5 покарання, не пов`язаного з позбавлення волі, не можуть бути підставами для пом`якшення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки такі обставини не зменшують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.
Із змісту судових рішень вбачається, що у вироку місцевого суду та ухвалі апеляційного суду зазначено, що ОСОБА_5 відповідно до ст. 89 КК України не має судимості. Отже, посилання захисника про порушення судами права ОСОБА_5 на справедливий суд у зв`язку із зазначенням у відомостях про особу обвинуваченого на ст. 89 КК України є безпідставними, оскільки при призначенні покарання наявність погашеної судимості не враховувалась.
Оскільки суд дотримався загальних засад призначення покарання, відсутність при прийнятті судового рішення досудової доповіді, що характеризує обвинуваченого, як зазначає захисник ОСОБА_4 , не вплинуло на законність та обґрунтованість ухваленого щодо ОСОБА_5 вироку. Тому наведена обставина не може бути визнана істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що обумовлює безумовне скасування судового рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі не наведено.
З огляду на викладене, суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_4 , з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.
Ураховуючи наведене, клопотання захисника ОСОБА_4 про зупинення виконання вироку необхідно залишити без задоволення.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28 грудня 2017 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_3