Дата документу Справа № 323/2415/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний № 323/2415/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/94/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 року м. Запоріжжя
Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі (в режимі відеоконференції з приміщенням Оріхівського районного суду Запорізької області) кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 березня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів Запорізької області, українця, громадянина України, маючого незакінчену вищу освіту, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підстав ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Стягнуто на користь держави витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 791,4 грн.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим в тому, що він 20-х числах квітня 2015 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_9 , таємно, з корисливих мотивів з шафи в прихожій кімнаті будинку викрав золоту каблучку вагою 1.3 г. вартість якої згідно висновку експерта № 1287 від 30.06.2015 року становить 615,88 грн., яка належала ОСОБА_9 . Далі, без розриву в часі, маючи вільний доступ до всіх приміщень вищевказаного володіння, пройшов до приміщення майстерні, де таємно, з корисливих мотивів викрав шуруповерт електричний «ЗШ-550 Профи», вартість якого згідно висновку експерта № 1287 від 30.06.2015 року становить 353,97 грн., який знаходився на полиці та належав ОСОБА_9 , після чого покинув територію даного будинку та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 969,85 грн.

В апеляційній скарзі захисник обвинувачено адвокат ОСОБА_7 просить вирок скасувати та закрити провадження у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведеності його вини в суді і вичерпані можливості їх отримання.

В обґрунтування зазначає що суді ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України не визнав та показав, що протягом періоду часу з квітня по травень 2015 року проживав однією родиною з потерпілою у її будинку, вини вели спільне господарство, робили ремонт купували продукти харчування. Шуруповерт належав йому особисто, на прохання потерпілої він його приніс до її помешкання для виконання певних ремонтних робіт. У подальшому через брак коштів був змушений закласти його. Каблучку потерпілої до ломбарду здав за погодженням з потерплою, отриманими коштами вони розпорядилися разом.

Захисник вважає, що дослідженими в суді доказами таку позицію обвинуваченого не спростовано ні поясненнями потерпілої та свідків в суді, ні дослідженими судом письмовими доказами.

Зокрема, потерпіла підтвердила, що обвинувачений часто бував у неї вдома через наявність близьких стосунків. Наприкінці квітня 2015 року вона виявила крадіжку шуруповерту та золотої каблучки, стверджувала що викрав їх обвинувачений.

Разом з тим, як вважає захисник, такі показання потерпілої ні чим не доведені та можуть бути лише наслідком неприязних стосунків потерпілої до обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_10 показав, що задовго до знайомства з потерплою ОСОБА_8 вже залишав у нього шуруповерт. Інші свідки показань, яких можуть бути оцінені як докази вини ОСОБА_8 в суді не дали.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу захисника потерпіла ОСОБА_9 просить залишити її без задоволення, а вирок суду без змін.

В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що показання матері обвинуваченого є необ`єктивними, оскільки вона є зацікавленою особою, всі обставини, які вона повідомила суду їй відомі зі слів її сина. Під час досудового розслідування ОСОБА_8 стверджував, що каблучка належить його матері, але прийняти участь у впізнанні цієї каблучки вона відмовилась. Зазнає, що позиція захисту з приводу того, що вона та обвинувачений спільно проживали та мали спільний побут, не відповідає дійсності та нічим не підтверджена.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив, що саме він дарив їй каблучку.

Свідок захисту ОСОБА_10 дав неправдиві показання з приводу того, що ОСОБА_8 передав йому свій шуруповерт, не підтвердив який саме був шуруповерт.

Також зазначає, що вона є приватним підприємцем, придбала будинок за 18000 доларів США, на час вчинення крадіжки зробила капітальний ремонт цього будинку, встановлювала ворота та паркан за 24000 грн., у зв`язку з чим вважає, повністю хибними пояснення ОСОБА_8 з приводу того, що каблучку вона просила його закласти з метою отримання грошових коштів та спільного їх витрачання.

На підтвердження своїх заперечень в частині належності шуруповерта саме їй додала інструкцію з експлуатації шуруповерту «Зенит профи» ЗШ-550 профи» та гарантійний талон до нього.

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала вирок суду законним і обґрунтованим, а позицію захисту, викладену в апеляційній скарзі, повністю спростованою дослідженими судом першої інстанції доказами, оцінку яких судом наведено у вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та у відповідності до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями самого обвинуваченого, потерпілої, свідків, висновками експертиз, протоколами слідчих дій.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину не визнав, але не спростовував того, що з потерпілою був знайомий з квітня 2015 року, перебував в її будинку, допомагав здійснювати ремонт. Щодо викраденого з будинку потерпілої майна показав, що шуруповерт належний йому, а каблучка була ним закладена у ломбард за проханням потерпілої.

Разом з тим, потерпіла ОСОБА_9 в суді показала, що з ОСОБА_8 познайомилась у квітні 2015 року, він часто приходив до неї до дому. В кінці квітня 2015 року їй знадобився шуруповерт, але в місці, де він зберігався вона його не знайшла. Після того виявила зникнення з будинку золотих прикрас та коштів, в тому числі, виявила, що зникла каблучка, яку їй дарував колишній чоловік. Вона просила ОСОБА_8 повернути викрадене майно, він пообіцяв, але не зробив так. Після чого вона звернулася із заявою до правоохоронних органів.

Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції показав, що з ОСОБА_8 знайомий тривалий час. Він попросив його довезти до центру та закласти каблучку у ломбард. Свідок здав каблучку в ломбард, а через два тижні подзвонив ОСОБА_8 , щоб він забрав її з ломбарду. ОСОБА_8 відповів, що вона йому не потрібна.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_11 показав, що коли він перебував з ОСОБА_9 у шлюбі, на день народження подарував їй каблучку. Цю каблучку серед інших він впізнав у поліції.

Згідно дослідженого судом першої інстанції протоколу пред`явлення речей для впізнання від 29 липня 2015 року, ОСОБА_11 заявив, що серед чотирьох золотих каблучок є каблучка, яку він дарував колишній дружині ОСОБА_9 .

Таким чином досліджені докази в повній мірі доводять, що у власності потерпілої була каблучка, яку викрав з її будинку ОСОБА_8 та за допомогою свого знайомого ОСОБА_12 заклав у ломбард. ОСОБА_8 не заперечував фактичні обставини справи в частині того, що дійсно каблучку було закладено до ломбарду за його ініціативою, разом з тим пояснював, що це було рішенням потерпілої, якій були потрібні кошти. В цій частині показання ОСОБА_8 повністю спростовуються показаннями свідка ОСОБА_12 , який в суді показав, що ОСОБА_8 викупати каблучку з ломбарду відмовився, тобто наміру повертати її потерпілій він мав. Не надано суду доказів на підтвердження того, що потерпіла на час зникнення каблучки перебувала у такому скрутному майновому стані, щоб користуватися послугами ломбарду шляхом закладання до нього каблучки, вартість якої згідно дослідженого судом висновку експертизи № 1287 від 30.06.2015 року становить 615, 88 грн.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновків, що вина ОСОБА_8 у викраденні каблучки, належної потерпілій ОСОБА_9 в суді першої інстанції доведена належними та допустимими доказами, а їх сукупність є достатньою для вірної юридичної оцінки дій обвинуваченого, з огляду на що доводи апеляційної скарги адвоката про відсутність доказів та можливість додаткового отримання як підстава для закриття кримінального провадження є необґрунтованими.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_8 у викраденні належного потерпілій ОСОБА_9 шуруповерту, то колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про повне його доведення з огляду на наступне.

Свідок ОСОБА_10 в суді показав, що ОСОБА_8 його знайомий. ОСОБА_8 пройшов до нього та запропонував придбати шуруповерт, він погодився та купив його за 300 грн.

Показанням цього свідка в частині того, що ОСОБА_8 раніше неодноразово приносив йому шуруповерт та закладав за гроші, суд першої інстанції дав належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку, про їх неспроможність, оскільки ні свідок, ні обвинувачений не дали переконливих свідчень на підтвердження цих обставин, крім того жодних доказів того, що цей шуруповерт раніше був придбаний саме ОСОБА_8 суду надано не було.

Суд апеляційної інстанції не може прийняти та оцінити як докази вини ОСОБА_8 за цим злочином додані потерпілою ОСОБА_9 до письмових заперечень на апеляційну скаргу захисника гарантійний талон та інструкцію з експлуатації на шуруповерт «Зенит Профи ЗШ-550 Профи», разом з тим враховує їх як докази належності цього шуруповерту саме потерпілій (т. 6, а.с. 239-241).

Згідно дослідженого судом першої інстанції висновку експертизи № 1287 від 30.06.2015 року ринкова вартість шуруповерту електричного «Зенит профи» на момент вчинення кримінального правопорушення становить 353,97 грн.

Наведеним доказам в їх сукупності суд першої інстанції зробив правильну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, виклавши його у вироку суду.

При цьому суд навів мотиви, з яких він відкидає показання матері ОСОБА_8 ОСОБА_13 .

Доводи апеляційної скарги щодо недостатності доказів вини ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції вважає такими, що спростовані матеріалами провадження, оскільки суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 374 КПК України, навів у вироку докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Підстави для закриття кримінального провадження за доводами апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, обираючи вид і міру покарання ОСОБА_8 , належним чином врахував обставини, передбачені законом, а саме, що ОСОБА_8 раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, перебуває на обліку у нарколога з 10.02.2014 року, за місцем проживання характеризується позитивно, врахував молодий вік обвинуваченого та думку потерпілої і прокурора щодо виду та розміру покарання.

Приймаючи до уваги зазначені обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 мінімальне покарання для даного виду, передбаченого санкцією статті обвинувачення і звільнив від його відбування на підставі ст. 75 КК України з випробуванням.

З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування або зміни вироку суду першої інстанції.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 березня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4