Справа № 573/529/13-к
Номер провадження 1-в/573/23/18
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
19 квітня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заяву ОСОБА_4 про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в :
03 квітня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про зняття арешту з належної їй квартири під АДРЕСА_1 .

У судове засідання ОСОБА_4 не з`явилася без повідомлення причин. Про час, день і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Засуджений ОСОБА_5 , будучи також належним чином повідомленим про час, день і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечувала.

Заслухавши прокурора, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши заяву ОСОБА_4 , а також матеріали кримінальної справи №573/529/13-к, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації та накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди та накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що на підставі договору, посвідченого приватний нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 14 січня 2005 року, ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_8 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (т. 11, а. с. 51).

13 вересня 2006 року ОСОБА_8 продав вищевказану квартиру ОСОБА_5 за 50 000 грн. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_9 (т. 11, а. с. 58).

В подальшому, 22 грудня 2006 року на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_9 , ОСОБА_5 продав зазначену квартиру ОСОБА_10 (т. 11, а. с. 69).

Після цього, 26 січня 2007 року приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_9 було посвідчено догові купівлі-продажу між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 і ОСОБА_11 , яка діяла за згодою піклувальника ОСОБА_4 , про продаж квартири під АДРЕСА_1 . Відомості про укладення договору внесені до Державного реєстру правочинів за №1883289 (т. 11 а. с. 75-80).

У подальшому постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Сумській області ОСОБА_12 від 13 грудня 2007 року вказану вище квартиру визнано речовим доказом у кримінальній справі №07290981 (судовий №573/529/13-к) та накладено арешт (т. 11, а. м. с. 81-82, а. с. 8).

13 та 14 грудня 2007 року відомості про накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстровими №6221609 та №6233574. Однак, при цьому у реєстрі відомості про власника квартири помилково зазначені у першому випадку як ОСОБА_13 , а в другому випадку як ОСОБА_4 (а. с. 8).

Таким чином, на час винесення слідчим ОСОБА_12 постанови про накладення арешту ОСОБА_4 та ОСОБА_11 були вже другими після ОСОБА_5 власниками вказаної вище квартири.

Зі змісту постанови слідчого вбачається, що арешт на квартиру під АДРЕСА_1 був накладений до прийняття рішення у справі, з метою забезпечення цивільних позовів, відшкодування завданих злочином збитків та перевірки законності придбання ОСОБА_5 зазначеної квартири у власність (т. 11, а. м. с. 81-82, а. с. 8).

Вироком Білопільського районного суду Сумської області від 02 квітня 2014 року, залишеним у цій частині без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 01 липня 2014 року, ОСОБА_5 засуджено за вчинення відносно ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, тобто вимагання, кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину повторно, що завдало майнової шкоди у великих розмірах. Разом із цим арешт із квартири АДРЕСА_1 знятий не був (т. 63, а. с. 1-120, 210-222).

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до положень п. 14 ст. 537 КПК України, в порядку виконання вироку судом вирішуються питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, суд враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту майна та матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку, що потреба у подальшому застосуванні арешту квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , відпала, оскільки кримінальне провадження, в межах якого накладався арешт, розглянуто судом з постановленням вироку. На момент вчинення вказаної процесуальної дії зазначена квартира на праві власності належала ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , які не були учасниками кримінального провадження, та правомірність набуття ними права власності на зазначене нерухоме майно ніким не оспорювалась. Таким чином, подальше застосування такого обмеження є порушенням прав власників на вільне розпорядження належним майном.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність потреби в подальшому застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження у зв`язку з чим заява ОСОБА_4 про зняття арешту з майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 174, 309, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Заяву ОСОБА_4 про зняття арешту з майна задовольнити.

Скасувати арешт із квартири під АДРЕСА_4 , яка на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26 січня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_9 , належить ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , яка діяла за згодою піклувальника ОСОБА_4 , накладений на підставі постанови старшого слідчого СУ УМВС України в Сумській області ОСОБА_12 від 13 грудня 2007 року в ході досудового розслідування кримінальної справи №07290981, про що 13 та 14 грудня 2007 року внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстровими №6221609 та №6233574, де власником зазначені ОСОБА_13 , а в другому випадку як ОСОБА_4 відповідно.

Копію ухвали вручити прокурору, надіслати ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя