Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
01 лютого 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

його законного представника ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань апеляційного суду Рівненської області апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні №0000047 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 за ч.3 ст.185 КК України.

встановила :

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, неодружений, освітою неповною середньою, звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.198 КК України на підставі ст.48 КК України згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду від 14 травня 2014 року, раніше судимий, 24 червня 2016 року згідно вироку Дубенського міськрайонного суду за ч.1, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України та призначенням покарання 1 рік 5 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання, визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з дня взяття під варту - 13 січня 2017 року.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_6 зараховано в строк відбуття призначеного покарання термін його попереднього ув`язнення з 13 січня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_6 залишено попереднім тримання під вартою.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Збитин Дубенського району Рівненської області, житель АДРЕСА_2 , громадянин України, студент «Дубенського ВХПТУ», раніше не судимий, визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з дня взяття під варту - 11 вересня 2017 року.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_8 залишено попередню тримання під вартою.

Цим вироком засуджено неповнолітнього ОСОБА_11 , судове рішення щодо якого не оскаржено.

Також судом вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 засуджено за те, що 29 грудня 2015 року, приблизно о 21 год. 00 хв., ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за незаконне заволодіння чужим майном (крадіжку), діючи повторно, за попередньою змовою з неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , діючи з єдиною метою щодо заволодіння чужим майном, проникли через вікно у будинок ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали товарно-матеріальні цінності на загальну суму 1794, 68 грн.

Захисники обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не погоджуючись з вироком суду оскаржили його в апеляційному порядку.

У поданій захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 апеляційній скарзі, він, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій підзахисного, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з призначенням ОСОБА_6 занадто суворої міри покарання. Стверджує, що його підзахисний як на досудовому, так і під час судового слідства, визнавав вину у вчиненому, щиро розкаявся та неодноразово наголошував, що шкодує про те, що сталося, при цьому сприяв розкриттю злочину. Крім того ОСОБА_6 характеризується з позитивної сторони, на момент вчинення злочину був неповнолітнім, й потерпілий не має до нього жодних матеріальних та моральних претензій. Просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінити, призначивши його підзахисному покарання у виді мінімального строку позбавлення волі, не перевищуючого 3 роки, та застосувавши положення ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання обмежившись іспитовим строком.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 у апеляційній скарзі, також не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій свого підзахисного, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з призначенням ОСОБА_8 занадто суворої міри покарання. Вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд належно не врахував тяжкість вчиненого ним злочину, те що він уперше притягується до кримінальної відповідальності та вчинив злочин будучи неповнолітнім, а також його ставлення до вчиненого. Просить вирок суду в частині призначення ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України змінити, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки, та на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та призначити іспитовий строк терміном 1 /один/ рік.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , їх захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_10 , а також законного представника ОСОБА_8 ОСОБА_9 на підтримку поданих апеляційних скарг, письмові заперечення на апеляційні скарги прокурора ОСОБА_13 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, думку прокурора ОСОБА_5 про залишення вироку суду без зміни, а апеляційних скарг без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих захисниками обвинувачених апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Як встановлено місцевим судом, 29 грудня 2015 року, приблизно о 21 год. 00 хв. ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за незаконне заволодіння чужим майном (крадіжку) вчинену повторно, за попередньою змовою з неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , діючи з єдиною метою щодо заволодіння чужим майном, проникли через вікно в будинок ОСОБА_12 , що за адресою АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали матеріальні цінності загальною вартістю 1794, 68 гривень.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, кваліфікація їх дій за ч.3 ст.185 КК України ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні та не заперечується у поданих апеляційних скаргах.

Однак, як вбачається з вироку суду доводи поданої захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_10 апеляційної скарги щодо та звільнення його від відбування покарання з випробуванням та доводи поданої захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 апеляційної скарги в частині призначення його підзахисному ОСОБА_6 покарання у виді мінімального строку позбавлення волі, не перевищуючого 3 роки є слушними. Так, за змістом статті 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та яке б запобігало вчиненню нею інших злочинів, на що обґрунтовано покликаються скаржники у поданих апеляційних скаргах.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, судам необхідно належним чином мотивувати у вироку. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин, інвалідам, особам, які щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, окрім оцінки судом суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 злочину, ставлення обвинувачених до скоєного й їх особистої характеристики, наявний ряд обставин, котрі судом враховані не були, впливають на оцінку осіб обвинувачених та призначення їм міри покарання, необхідної для виправлення, а саме: відсутність претензій з боку потерпілого, притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності вперше, вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_6 злочину будучи неповнолітніми, відсутність скарг та позитивну характеристику обвинувачених за місцем проживання, їх ставлення до вчиненого.

Саме з врахуванням наведеного колегія суддів вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без реального відбування покарання в місцях позбавлення волі, а тому до нього доцільно застосувати ст.ст.75 та 104 КК України та звільнити його від призначеного судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку.

Враховуючи, тяжкість злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , наведені вище, матеріали справи, та те, що санкція ч.3 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, - колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_14 про призначення ОСОБА_6 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України, такими що підлягають до задоволення.

Водночас, доводи наведені адвокатом ОСОБА_7 у апеляційній скарзі в частині застосування до його підзахисного положень ст.75 КК України та доцільності звільнення ОСОБА_6 судом від відбування покарання, обмежившись іспитовим строком, свого підтвердження у ході апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції не знайшли. Так, місцевим судом окрім наведеного, належно встановлено обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів та відбувши покарання в місцях позбавлення волі на шлях виправлення не став, а знову вчинив крадіжку чужого майна з проникненням в приміщення, тобто умисний тяжкий злочин.

Керуючись ст.ст.376,404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково , а захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 повністю.

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27 жовтня 2017 року змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України на 3/три/ роки позбавлення волі.

Вважати засудженим ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України на 3 /три/ роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком тривалістю 1 /один/ рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні №0000047 звільнити з-під варти.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими в той же строк з моменту вручення їм копії судового рішення.

Судді :

__________ ____________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3