Справа 688/2550/17
№ 1-в/688/209/17
Ухвала
Іменем України
14 вересня 2017 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Шепетівської виправної колоній №98 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі засідань у м. Шепетівка клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що відбув ? строку покарання, характеризується позитивно, стягнень не має.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому.

Представник Шепетівської виправної колонії та прокурор заперечили щодо задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши засудженого, представника виправної колонії, думку прокурора, суд дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Так, підстава для умовно-дострокового звільнення складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення (дотримання режиму відбування покарання; виконання покладених на засудженого законних обов`язків; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин; постійна свідома участь у суспільно-корисній праці; систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи) та фактичне відбуття певної частини призначеного йому строку покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що вироком апеляційного суду Чернівецької області від 29.03.2017 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі, в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 28.07.2016 року по 21.10.2016 року включно. Початок строку: 29.03.2017 року, кінець строку: 13.10.2017 року. Відбуто 3/4 строку покарання.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 відбув частину покарання, за яке можливе застосувати умовно-дострокове звільнення.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину, та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінки, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.

Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
За даними довідки про заохочення і стягнення, характеристики, щоденника індивідуальної роботи із засудженим, ОСОБА_5 з 30.03.2017р. утримувався в СІЗО м. Чернівці, де стягнень і заохочень не мав.

З 05.05.2017 року відбуває покарання в державній установі «Шепетівська виправна колонія №98». За період відбування покарання характеризується посередньо. Допустив одне порушення режиму відбування покарання, яке виражалось у порушенні дисципліни строю, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення не заняте і не погашене. Заохочень не має. До праці на виробництві колонії не залучався із власних переконань. У відношенні до працівників колонії грубості не проявляє. У відношенні до інших засуджених безконфліктний. З рідними зв`язок підтримує шляхом листування, отримує від них посилки та передачі.

У програмах диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій участі не бере, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня потягу не проявляє. У 2017 році адміністрація колонії відмовляла засудженому у зміні умов тримання, в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, в застосуванні умовно-дострокового звільнення, посилаючись на те, що засуджений не став на шлях виправлення та не довів своє виправлення.
Таким чином, суд враховує поведінку засудженого, відсутність заохочень та наявність одного не знятого та не погашеного стягнення, що вказує на його небажання стати на шлях виправлення, враховуючи, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що стверджувати про виправлення ОСОБА_5 та його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання буде передчасним.
Матеріали справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до нього не може бути застосовано.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1