печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про зняття арешту з земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:
29.03.2018 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга, яка передана слідчому судді 30.03.2018, про зняття арешту з земельної ділянки.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ст. 3 КПК України 1960 року, ст. 5 КПК України). За загальним правилом, якщо інше не передбачено перехідними положеннями, після набуття відповідними змінами чинності підлягають застосуванню нові процесуальні норми, незалежно від того, коли було розпочато провадження у справі.

-Постановою слідчого в особливо важливих справах відділу прокуратури м. Києва від 22.1.02012 ОСОБА_2 накладено на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 за кадастровим № :66:211:0006.

Представник заявника звернувся до суду з скаргою на постанову слідчого 26.03.2018, тобто під час дії КПК України, що набрав чинності 22.10.2012 року, у той час, як арешт на майно накладено на час дії КПК України 1960 року.

У судовому провадженні, яке здійснюється відповідно до КПК України 1960 року, при надходженні від учасників процесу клопотань, зокрема щодо арешту майна, суд має керуватися положеннями КПК України 1960 року.

Положення розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року не уповноважують суд розглядати скарги та перевіряти правильність процесуальних рішень (дій) органу дізнання, слідчого, прокурора, у тому числі щодо накладення арешту на майно, що були вчиненні ними та звернуті до виконання у відповідності до положень КПК України 1960 року.

Відповідно до п. 9 розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Кримінальним процесуальним Кодексом України 1960 року був встановлений вичерпний перелік процесуальних рішень органу дізнання, слідчого чи прокурора, які могли бути самостійно оскаржені до суду на стадії досудового слідства, постанова про накладення арешту на майно до таких процесуальних рішень не відносилася.

Основними способами захисту прав за КПК України 1960 року визначено оскарження рішення слідчого (прокурора) про арешт майна до суду (ст. ст. 234, 236 КПК України 1960 року); оскарження арешту прокурору (ст. 235 КПК України 1960 року). Прокуратура у порядку нагляду має обов`язок та повноваження скасовувати рішення слідчого.

Главою 22 КПК України 1960 року передбачено, що у судовому порядку скарга на накладення арешту на майно може бути розглянута судом лише під час попереднього судового розгляду або розгляду справи по суті.

За наявності передбачених законодавством підстав необхідно користуватися правом на судове оскарження постанови про порушення кримінальної справи (стаття 236-7 КПК України). У разі скасування судом постанови про порушення кримінальної справи та набуття відповідною постановою суду законної сили, всі постанови слідчого про арешт майна втрачають силу, а вилучене майно підлягає поверненню законним володільцям (стаття 326-8 КПК України 1960 року).

Керуючись ст. ст. 303, ч. 4 ст. 304 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження за клопотанням Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про зняття арешту з земельної ділянки.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів.

Слідчий суддя