Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
21 вересня 2017 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого:судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань апеляційного суду Рівненської області апеляційну скаргу прокурора на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 липня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000587 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

встановила :

Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 липня 2016 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Здолбунів Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого Дубенським міськрайонним судом Рівненської області від 09.12.2014 року за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ст.70 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 1 рік, визнано винуватим та засуджено:

- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі;

- за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено остаточне покарання -4 /чотири/ роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09.12.2014 року, призначено остаточне покарання ОСОБА_6 4 /чотири/ роки і 1 /один/ місяць позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 засуджено за те, що 13 липня 2016 року він, в ніч на 15 липня 2014 року, в період часу з 03.00 год. до 04.00 год. перебуваючи на вул.Польова, 1 «б» в м.Здолбунів Рівненської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав з кузова автомобіля марки «ІФА» належні ОСОБА_8 товарно-матеріальні цінності на загальну суму 700 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 в ніч на 19 липня 2014 року у період часу з 03.00 год. до 04.00 год. перебуваючи на вул.Польова, 1 «б» в м.Здолбунів Рівненської області, повторно, таємно викрав з кузова автомобіля марки «ІФА» належні ОСОБА_8 товарно-матеріальні цінності на загальну суму 200 гривень.

24 червня 2015 року приблизно о 11 год. 30 хв. ОСОБА_6 перебуваючи на вул.Коперника в м.Здолбунів Рівненської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом ривка, відкрито заволодів жіночою сумкою ОСОБА_9 та матеріальними цінностями, які знаходились у ній, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 761 гривня.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі заступник прокурора Рівненської області ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, доводить, що вирок підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного обвинуваченому покарання. Вважає, що ОСОБА_6 неправильно призначено покарання за сукупністю злочинів і вироків. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, - вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, за ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України та вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09.12.2014 року - 2 /два/ роки обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, враховуючи положення ст.72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання за ч.2 ст.186 КК України, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання 4 /чотири/ роки 1 /один/ місяць позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив вирок суду змінити в частині призначеного обвинуваченому покарання з підстав наведених у апеляційній скарзі, думку обвинуваченого та його захисника які погодилися з вимогами апелянта дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів встановлені сукупністю зібраних у справі доказів, яким судом дана повна та всебічна оцінка, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким не оспорюються.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, а також за ч.2 ст.186 КК України є вірною.

У відповідності до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Згідно вимог ч.4 ст.70 КК України, покарання призначається за правилами передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. Зокрема, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожен злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до положень ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбування покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно п.25(абз.6) постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року (з наступними змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання» у випадку встановлення після постановлення вироку у справі, винуватості засудженого ще у кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч.4 ст.70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.
Зазначені вимоги закону судом залишено поза увагою та належним чином не виконано. Як наслідок судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, про що правомірно покликається у своїй апеляційній скарзі прокурор.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що 09 грудня 2014 року ОСОБА_6 засуджений вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області за ч.ч.1, 2 ст.190, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання 1 рік і 6 місяців обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком в 1 рік.
Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_6 вчинив злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України - 15, 19, 23 липня 2014 року, тобто до постановлення вироку суду від 09 грудня 2014 року, а злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України 24 червня 2015 року, тобто після постановлення вироку суду від 09.12.2014 року та під час встановленого цим вироком іспитового строку.
Враховуючи наведене, призначаючи покарання за сукупністю злочинів та вироків суд повинен був призначити ОСОБА_6 покарання наступним чином:
спершу призначити покарання окремо за ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.186 КК України. Далі, визначити покарання, за правилами ч.4, ст.70 КК України, призначеного за ч.2 ст.185 КК України, та покарання визначеного за попереднім вироком від 09.12.2014 року. А потім, із застосуванням правил ст.ст.71,72 КК України частково приєднати до покарання призначеного за ч.2 ст.186 КК України покарання призначене на підставі ч.4 ст.70 КК України ( за ч.2 ст.185 КК України призначене цим вироком і попереднім вироком від 09.12.2014 року).
Оскільки, зазначеними судовими рішеннями призначено різні за суворістю види покарання, а саме позбавлення волі та обмеження волі то необхідно застосувати ст.72 КК України в частині що стосується правил складання покарань. Згідно ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид покарання виходячи з певного їх співвідношення. В даному випадку положення стосовно того, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
Так як прокурор в апеляційні скарзі не обґрунтував з яких підстав необхідно застосувати ст.72 КК України, апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання - зміні.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418,419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 липня 2016 року в частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.185 КК України на 2 /два/ роки обмеження волі, за ч.2 ст.186 КК України на 4 /чотири/ роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 грудня 2014 року, більш суворим, яке призначене за даним вироком, за ч.2 ст.185 КК України, та обрати ОСОБА_6 покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України до покарання призначеного за ч.2 ст.186 КК України, частково приєднати покарання визначене на підставі ч.4 ст.70 КК України та остаточно вважати засудженим ОСОБА_6 на 4 /чотири/ роки і 1 /один/ місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту звернення вироку суду до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в цей же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :

__________ ____________ __________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3