31.01.2018
єдиний унікальний номер справи 531/1071/17
номер провадження 1-кп/531/9/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2018 року місто Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в судовій залі кримінальне провадження №0000594, відомості про яке 12.09.2017 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_4 яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Карлівка Карлівського району Полтавської області, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженої, маючої на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, раніше не засуджувалась, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
24 серпня 2017 року близько 16-00 години ОСОБА_4 , перебуваючи з дозволу власника у будинку, розташованого на території господарства ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , помітивши, що ОСОБА_7 забув мобільний телефон, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, в повній мірі усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, таємно викрала зі столу мобільний телефон марки «НОМІ-і182» в корпусі чорного кольору, вартістю 419 грн., з картою пам`яті «Micro-SD» ємністю 2 Gb, вартістю 63 грн., та сім-картою мобільного оператора «Водафон», вартістю 27 грн., що належить потерпілому ОСОБА_7 , чим спричинила останньому матеріальну шкоду на загальну суму 509 грн. В подальшому розпорядилась викраденим на свій розсуд.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

У судовому засіданні обвинувачена свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнала у повному обсязі, щиро кається у вчиненому. Відмовилася давати показання суду, так як обставини вчинення злочину в обвинувальному акті викладені вірно.
Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначив, що фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорює, розуміє зміст цих обставин, попереджений про обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення щодо цих обставин. Майнова шкода відшкодована, претензій до обвинуваченої не має.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки вони сторонами кримінального провадження не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. Судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному та касаційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Тому, враховуючи, що обвинувачена, користуючись наданим їй правом, відмовилася давати показання у суді, суд обмежив дослідження доказів дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують її особу та стосуються речових доказів, та дійшов висновку про те, що дії обвинуваченої за ст.185 ч.1 КК України кваліфіковано правильно, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При обранні міри покарання обвинуваченій суд враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, віднесений кримінальним законом до категорії злочинів середньої тяжкості;

- особу обвинуваченої, яка не працює, не одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, у побуті характеризується задовільно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, не засуджувалась.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, у відповідності зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України суд не вбачає.

З урахуванням всіх обставин у справі, даних, характеризуючих особу обвинуваченої, з врахуванням пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих покарання обставин, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді штрафу, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Разом з тим, згідно ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав законної сили 07.09.2017 року, від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, звільняються особи, які вчинили умисні злочини, які не є тяжкими чи особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та /або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Обвинувачена надала згоду на застосування щодо неї амністії.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд вважає необхідним звільнити обвинувачену від відбування покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році», так як ОСОБА_4 притягується до відповідальності за умисний злочин середньої тяжкості, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої не позбавлена батьківських прав.
Перешкод до застосування амністії, зазначених у ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», не встановлено.
Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази згідно ст.100 КПК України слід залишити у правомірному володінні потерпілого.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, ст. 1 п. «в», ст.10 Закону України «Про амністію в 2016 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні», суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за ч.1 ст.185 КК України покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію в 2016 році».
Речові докази: мобільний телефон марки «НОМІ-і182» з картою пам`яті «Micro-SD» та сім-картою мобільного оператора «Водафон», які знаходяться на зберіганні потерпілого ОСОБА_7 , залишити у його правомірному володінні.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Карлівський районний суд Полтавської області.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, потерпілій, обвинуваченій в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1