Кримінальне провадження № 629/2625/17
Номер провадження 1-кп/629/348/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього - ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області, кримінальне провадження № 0000217 за обвинуваченням

неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Більшовик Первомайського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, студента 2-го курсу Лозівської філії Харківського державного автомобільного-дорожнього коледжу, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:
В ході судового слідства установлено, що 30 січня 2017 року близько 09:00 години неповнолітній ОСОБА_5 знаходився у приміщенні учбової аудиторії № 203 Лозівської філії Харківського автомобільно-дорожнього технікуму, розташованого за адресою: м. Лозова Харківської області, мікр. 9 буд. 7, в яку він прийшов на заняття, як учень вищезазначеного навчального закладу. На полиці під партою, за яку сів ОСОБА_5 , він виявив мобільний телефон «Samsung Galaxu Grand 2 G7102» вартістю 1425 гривень, який належить ОСОБА_8 та був там тимчасово залишений без нагляду його неповнолітнім сином ОСОБА_9 , який теж навчається у вищезазначеному учбовому закладі. Після цього, у неповнолітнього ОСОБА_5 раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 діючі з корисливого мотиву, з метою обернення чужого майна на свою користь, скориставшись тим, що за його діями не спостерігають сторонні особи, шляхом вільного доступу таємно викрав вказаний мобільний телефон, виключив та сховав його собі до кишені. Через кілька хвилин до ОСОБА_5 підійшов ОСОБА_9 та спитав чи не брав він його мобільного телефону. Однак неповнолітній ОСОБА_5 , з метою приховування своїх злочинних дій відповів що він не виявляв ніякого мобільного телефону, у подальшому зберігав його при собі до закінчення в цей день занять, а потім разом з викраденим ним мобільним телефоном покинув приміщення учбового закладу, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 1425 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним в інкримінованих йому правопорушеннях в повному обсязі та пояснив, що 30.01.2017 року у приміщенні учбової аудиторії під партою він виявив мобільний телефон, який хтось забув. Мобільний телефон він заховав, на питання відповідав, що ніякого телефону не бачив, після навчання забрав мобільний телефон та вийшов з приміщення навчального закладу. В скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи показання обвинувачених, а також те, що учасники судового провадження не оскаржують фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, тому суд обмежив їх дослідження допитом обвинувачених, дослідженням даних, які характеризують його особистість, вивченням доказів, що стосуються судових витрат та речових доказів.

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 , які виразилися у викраденні мобільного телефону у неповнолітнього сина гр. ОСОБА_8 , правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 103 КК України при визначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він громадянин України, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, студент 2-го курсу Лозівської філії Харківського державного автомобільного-дорожнього коледжу, за місцем навчання характеризується позитивно, не одружений, виховується у багатодітній сім`ї з мамою та вітчимом, за місцем проживання характеризується позитивно.

Згідно звіту про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні щодо неповнолітнього Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю, вітчимом та рідними братами та сестрами. Взаємовідносини в родині доброзичливі. В сім`ї дитина характеризується позитивно. Допомагає матері по домогосподарству, вітчиму допомагає в ремонті автомобілю. Неповнолітній шкодує про свій протиправний вчинок, соромиться заподіяного.

У досудовій доповіді про неповнолітнього обвинуваченого зазначено, що ризик вчинений повторного кримінального правопорушення низький, відділ з питань пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або без обмеження волі на певний строк можливе.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, притягнення до кримінальної відповідальності вперше.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 69 КК України суд не вбачає.

Обвинувачений та його законний захисник від застосування до нього Закону України «Про амністію в 2016 році» відмовилися, про що надали письмові заяви.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, які пом`якшують покарання, та обставин, які обтяжують покарання, даних про особу ОСОБА_5 , обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, застосувавши до нього покарання у виді штрафу на користь держави.

Підстав для обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому суд не вбачає.

Цивільний позов по справі не заявлений.

У кримінальному провадженні є судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 3414 від 20.07.2017 року в сумі 296,61 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути витрати за проведення зазначеної експертизи з законного представника обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 370, 374 КПК України, ст. 103-104 КК України, суд
з а с у д и в:
неповнолітнього ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання - штраф на користь держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з законного представника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Єфремівка Первомайського району Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не працюючої, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судові витрати в сумі 296,61 (двісті дев`яносто шість грн. 61 коп.) гривень за проведення товарознавчої експертизи № 3414 від 20.07.2017 року, перерахував на р/р 0005 в УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова, код доходів 24060300, МФО 851011, код банку 37999680.

Після набрання вироком законної сили речовий доказ: мобільний телефон «Samsung Galaxu Grand 2 G7102», який належить ОСОБА_8 вважати повернутим потерпілому.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1