Справа № 551/780/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про арешт тимчасово вилученого майна
08 вересня 2017 року селище Шишаки
Слідчий суддя Шишацького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , третьої особи ОСОБА_5 , його представника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області клопотання старшого слідчого СВ Шишацького ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у вигляді автомобіля КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом СЗАП 8352 д.н.з. НОМЕР_2 та вантажем насіння соняшника,
05 вересня 2017 року старший слідчий СВ Шишацького ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотання, погодженим прокурором, про арешт тимчасово вилученого майна у вигляді належних ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вантажного автомобіля КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом СЗАП 8352 д.н.з. НОМЕР_2 та вантажем насіння соняшника.
Тимчасово вилучене майно просив дозволити зберігати на території тракторної бригади ВП «Золота гора» ТОВ «Агрофірма ім. Довженка»
Клопотання мотивоване тим, що в ході проведення огляду місця події за повідомленням ВП «Золота Гора» ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» про незаконне заволодіння невідомими особами частиною врожаю соняшника на полі підприємства на місці події було виявлено та тимчасово вилучено зазначене у клопотанні майно.
Вказаний автомобіль з причепом та вантажем насіння соняшнику є предметом кримінального правопорушення, мають доказове значення, та в разі не накладення арешту на них допускає, що вони можуть зникнути, бути втрачені або пошкоджені.
В зв`язку з цим слідчий та прокурор наполягали на забороні слідчим суддею розпорядження та користування вилученим вантажем соняшника, проте вважали доцільним на вилучений автомобіль з причепом накласти лише заборону відчуження та передати їх на відповідальне зберігання власнику.
Представник третьої особи заперечував проти задоволення клопотання наголошуючи на його необґрунтованості, а також відсутності підстав для накладення арешту на майно особи, що не є підозрюваною або обвинуваченою у злочині.
Крім того вказував на те, що наданими ним доказами підтверджується належність вказаного насіння соняшника саме подружжю ОСОБА_7 , які є власниками земельних ділянок, мають відповідну техніку для її обробітку та в лютому 2017 року придбали насіння соняшника для засівання земельних ділянок, що підтверджується відповідною накладною.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання, виходячи з наступного.
04 вересня 2017 року до чергової частини Шишацького відділення поліції надійшло телефонне повідомлення від начальника охорони ВП «Золота Гора» ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» ОСОБА_8 по те, що в с. Велика Бузова ОСОБА_9 самовільно здійснив збір врожаю соняшника (а.с.5).
Того ж дня до Шишацького відділення поліції надійшло письмове повідомлення ВП «Золота Гора» ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які за попередньою змовою скоїли відкрите заволодіння майном ВП «Золота гора», а саме врожаю соняшника на полі № 0210126 в селі В.Бузова на площі 4,35га на суму 90,0 тис. грн.(а.с.6).
В ході огляду місця події на полі між селами Тищенки та Велика Бузова Шишацького району Полтавської області виявлено часткове викошування насаджень соняшника, комбайн «Нива» червоного кольору з кабіною білого кольору д.н.з. НОМЕР_3 з жаткою для вимолоту соняшника ПС-6, що здійснював викошування соняшнику, а також вантажний автомобіль «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 . Вказана сільськогосподарська техніка та транспортні засоби були тимчасово вилучені та передані на зберігання до ВП «Золота Гора» ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» (а.с.8-9)
З наданих заявником документів вбачається, що за договорами оренди землі № 427/2014 та 428/2014 від 20 вересня 2014 року укладених між ВП «АФ Золота Гора», з одного боку та ОСОБА_9 і ОСОБА_11 з іншого боку останні передали вищевказаному виробничому підрозділу ТОВ «Агрофірма ім. Довженка» в оренду строком на 10 років належні їм земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,77га кожна (а.с.13-15, 17-18).
Передача земельних ділянка оформлена відповідними актами приймання-передачі від 20 вересня 2014 року, які є додатками до договорів (а.с.16, 19).
04 травня 2017 року ТОВ «Агрофірма ім. Довженка» було отримані письмові листи-повідомлення від ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , датовані 25 квітня 2017 року в яких вказані особи, посилаючись на припинення 26 червня 2009 року строку дії договорів оренди належних їм земельних ділянок площею 2,7725га кожна повідомили про бажання самостійно обробляти вказані земельні ділянки. Заборонили використовувати підприємству їх власність та зазначили, що в разі незаконного засівання земельних ділянок будуть вважати врожай своєю власністю (а.с 21, 23).
10 травня 2017 року за вих. 273 та 274 ТОВ «Агрофірма ім. Довженка» заявникам ОСОБА_9 та ОСОБА_12 було надано відповідь, що земельні ділянку буде звільнено після збору врожаю оскільки між підприємством та власниками 20 вересня 2014 року укладено договори оренди земельних ділянок терміном до 31 грудня 2024 року та згідно даного договору заявниками була отримана орендна плата за поточний 2017 рік.
Згідно довідок ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» пайовичкам ВП «Золота Гора» ОСОБА_11 та ОСОБА_9 орендна плата за 2017 рік була виплачена через касу підприємства 03.03.2017 року у сумах 8975,10 грн. та 9273,66 грн. відповідно, на підтвердження чого надано виписку з відомостей про виплату грошей № ДВЖ 00001222 за 03 березня 2017 року (а.с.10-12).
До заперечень представника ОСОБА_11 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про те, що зібраний вражай належить подружжю ОСОБА_7 , як власникам земельних ділянок, що мають технічну можливість для їх обробітку, а договори оренди земельних ділянок ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» не зареєстровані належним чином, суд ставиться критично, до уваги їх не бере та вважає, що вони є своєрідно лінією захисту, направленою на придання ознак правомірності своїм діям.
Так статтею 224 ЦК України встановлено презупцію правомірності правочину. Тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Як вбачається з пояснень учасників судового розгляду та досліджених матеріалів кримінального провадження надані заявником ТОВ «Агрофірма ім. Довженка» договори оренди земельних ділянок належних ОСОБА_9 та ОСОБА_11 не були визнані судом недійсними або розірвані сторонами чи судом, а отже є обов`язковими для виконання відповідно до вимог ст. 629 ЦК України.
Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до ст. 775 ЦК України наймачеві належить право власності на плоди, продукцію, доходи, одержані ним у результаті користування річчю, переданою у найм.
Згідно ст. 35 Закону України «Про оренду землі» спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Відповідно до частини 3 ст. 121 ЗК України повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
В той же час в супереч вимогам законодавства гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_11 замість вирішення спірних правовідносин з приводу користування земельними ділянками та належності врожаю до суду не звернулись, натомість самовільно без попередження орендаря приступили до збору неналежного їм врожаю власними силами.
На думку суду надання представником третьої особи накладної на придбання 15 лютого 2017 року ОСОБА_9 насіння соняшника не свідчить про те, що воно було використано саме для засівання спірних земельних ділянок Так, в своїх листах адресованих ТОВ «Агрофірма ім. Довженка» та датованих 25 квітня 2017 року подружжя ОСОБА_7 повідомляло підприємство, що в разі засівання спірних земельних ділянок буде вимушено вважати врожай своєю власністю. Вищевказане свідчить, що принаймні станом на 25 квітня 2017 року земельні ділянки не були засаджені заявниками Левцук, проте вже тоді вони вжали наявним у них права претендувати на майбутній врожай ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка», вирощений на орендованих у них земельних ділянках.
Посилання представника третьої особи на керівні роз`яснення ВССУ 2013-2014 років видання в сфері розгляду слідчим суддею клопотань слідчого (прокурора) про арешт майна в частині недопущення накладення арешту на майно третіх осіб які не є підозрюваними та обвинуваченим, суд до уваги не бере, оскільки Законами України № 769- VIII від 10.11.2015 року та № 1019-VIII від 18.02.2016 року були внесені суттєві зміни до редакції статей 170-173 КПК України та значно розширено перелік підстав для арешту майна.
Так, згідно ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Згідно ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно п.1 ч.2, ч.3 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Зазначене у клопотанні майно у вигляді автомобіля КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом СЗАП 8352 д.н.з. НОМЕР_2 та вантажем насіння соняшника є речовим доказом (знаряддям, предметом) у кримінальному провадженні та зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, а також може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Таким чином, клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам, встановленим ст. 171 КПК України та подано слідчому судді у встановлені КПК України строки.
Враховуючи те, що в разі не накладення арешту на зазначене у клопотанні майно існує висока імовірність, що воно буде відчужене власником, що безумовно перешкоджатиме встановленню істину у справі, слідчий суддя вважає необхідним накласти на нього арешт.
В той же час згідно ч.4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Злочин за яким проводиться досудове розслідування не є злочином проти безпеки руху та експлуатації транспорту (Розділ ХІ КК), а отже подальша експлуатація автомобіля з причепом його власником або володільцем не завдасть шкоди кримінальному провадженню шляхом знищення (спотворення) слідів злочину.
Таким чином для забезпечення розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя вважає необхідним не застосовувати до вилученого автомобіля та причепу позбавлення права власника здійснювати користування вказаним майном.
На підставі вищевикладеного, за для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, керуючись вимогами ст.ст. 98, 110, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити частково.
Накласти арешт на вантажний автомобіль КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 та причеп СЗАП 8352 д.н.з. НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом заборони власнику та (або) іншим особам, що діють від його імені та (або) в його інтересах здійснювати будь-яким шляхом відчуження вказаних транспортних засобів.
Вказана ухвала підлягає негайному виконанню слідчим та (або) прокурором.
Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її винесення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали

Слідчий суддя ОСОБА_13 . Сиволап