ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа № 201/1734/18
провадження № 1-кс/201/2221/2018
УХВАЛА

28 лютого 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву Громадського формування з охорони громадського порядку «Екологічний патруль» про відвід групи процесуальних керівників - прокурорів Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від проведення слідчих дій та процесуального керівництва під час досудового розслідування кримінального провадження №0004113 за ч.1 ст.197-1 КК України від 04.12.2017,-

ВСТАНОВИВ:

20.02.2018 до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернулося Громадське формування з охорони громадського порядку «Екологічний патруль» з зазначеною заявою та просить відвести групу процесуальних керівників - прокурорів Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від проведення слідчих дій та процесуального керівництва під час досудового розслідування кримінального провадження №0004113 за ч.1 ст.197-1 КК України від 04.12.2017.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що у вказаному кримінальному провадженні досудове розслідування фактично не ведеться, процесуальне керівництво організоване на неналежному рівні, внаслідок чого результати розслідування відсутні (а.с.1).

В судовому засіданні представник заявника, що діє на підставі довіреності, підтримав заяву про відвід групи прокурорів та пояснив, що Громадське формування з охорони громадського порядку «Екологічний патруль» створене з метою захисту інтересів громади м. Дніпра в питаннях екологічної безпеки та відстоювання прав мешканців на використання життєвого простору за призначенням. На виконання цілей існування цієї громадської організації, влітку 2017 року, її членами було виявлено факт забудови прибережної захисної смуги по вул. Набережна Перемоги в районі будинку №94 біля спорткомплексу «Восход», яке має ознаки незаконного будівництва. З метою документування цього факту та з`ясування наявності відповідних дозволів і належної документації, на підставі яких зазначене будівництво триває, ГФОГП «Екологічний патруль» у 2017 році звернулося до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо незаконного (на думку заявника) будівництва. За цим зверненням відповідні відомості до ЄРДР внесені не були, у зв`язку з чим заявник звернувся з відповідною скаргою до суду. За наслідками розгляду цієї скарги, 22.11.2017 слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №201/16976/17 (провадження 1-кс/201/10759/2017) винесено ухвалу, якою зобов`язано уповноважену особу Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до вимог ст.214 КПК України внести відповідні відомості до ЄРДР. На виконання ухвали слідчого судді, було відкрите кримінальне провадження №0004113 за ч.1 ст.197-1 КК України від 05.12.2017, однак досудове слідство по ньому фактично не ведеться, слідчим не допитано жодної особи, в тому числі й представників заявника, у зв`язку з чим заявник був змушений звертатися до суду із заявою про відвід слідчого, та цю заяву судом було задоволено. Однак інший слідчий в цьому кримінальному провадженні взамін відведеного не призначений, зазначені прокурори фактично самоусунулися від здійснення процесуального керівництва по даному кримінальному провадженню, у зв`язку з чим заявник змушений звернутися до суду із заявою про їх відвід. Заявник вважає, що відсутність результатів розслідування шкодить інтересам громади та порушує права мешканців на безпечне довкілля. Така бездіяльність прокурорів викликає обґрунтовані сумніви в їх неупередженості, що в свою чергу, в силу п.3 ч.1 ст.77 КПК України, дає підстави для їх відводу.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вважає, що заявник обмежений у праві заявляти подібні клопотання приписами ст.60 КПК України, якою визначено його права, представник заявника є неналежним, оскільки наявність довіреності від заявника є недостатньою умовою для участі у кримінальному провадженні. Підстави для відводу прокурорів відсутні, оскільки прокурори в даному кримінальному провадженні жодної упередженості не виявляють, а відсутність бажаних для заявника результатів розслідування пов`язана із його ж діями, спрямованими на гальмування розслідування шляхом заявлення необґрунтованих клопотань: спочатку про відвід слідчого, а тепер і про відвід прокурорів. До того ж в даному випадку взагалі не доведено, яку саме шкоду спричинено заявнику, це громадське формування не є потерпілим у кримінальному провадженні. Водночас, згідно інформації, отриманої від державного реєстратора на запит слідчого, згадана земельна ділянка, що належить територіальній громаді, не є самозахватом, а виділена в установленому законом порядку приватному підприємству в оренду.

Слідчий суддя заслухавши пояснення учасників судового засідання, та дослідивши матеріали кримінального провадження, виходить з наступного.

Положення п.3 ч.1 ст.77 КПК України зазначають підстави для відводу прокурора, в тому числі у разі якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Згідно з ч.2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 КПК України, слідчому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному проваджені.

Відповідно до п.25 ч.1 ст.3 КПК України, заявник є учасником кримінального провадження. Відтак, на заявника, окрім прав, визначених у ст.60 КПК України, поширюється й право на заявлення відводу, передбачене ч.2 ст.80 КПК України.

При цьому слід зазначити, що КПК України не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання заявника потерпілою особою, оскільки згідно з ч.2 ст.55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст.220 КПК може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті.

В даному випадку, слідчий або прокурор не виносили вмотивовану постанову про відмову у визнанні ГФОГП «Екологічний патруль» потерпілою особою, відтак, заявник користується усіма правами потерпілого.

Також слід врахувати, що відповідно до п.3 ч.2 ст.50 КПК України, повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні, якщо такий представник є працівником юридичної особи, підтверджуються довіреністю, яка в даному випадку представлена слідчому судді представником ГФОГП «Екологічний патруль» ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КПК України, зокрема відводи прокурору, під час досудового розслідування, розглядає слідчий суддя.

В судовому засіданні встановлено, що 27.06.2017 Громадське формування з охорони громадського порядку «Екологічний патруль» звернулося до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо незаконного (на думку заявника) будівництва по вул. Набережна Перемоги в районі будинку №94 біля спорткомплексу «Восход». Це звернення було зареєстровано в ЖЄО за №21875 та видано талон-повідомлення № 90. За цим зверненням відповідні відомості до ЄРДР внесені не були, у зв`язку з чим заявник звернувся з відповідною скаргою до суду. За наслідками розгляду цієї скарги, 22.11.2017 слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №201/16976/17 (провадження 1-кс/201/10759/2017) винесено ухвалу, якою зобов`язано уповноважену особу Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до вимог ст.214 КПК України внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення. Після виконання цієї ухвали та реєстрації кримінального провадження, йому присвоєно №0004113, воно зареєстроване 04.12.2017 за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.197-1 КК України.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів зазначеного кримінального провадження встановлено, що з моменту його реєстрації в ЄРДР, слідчим лише направлено 3 запити до контролюючих органів від 16.12.2017 щодо надання інформації про законність будівництва по АДРЕСА_1 біля спорткомплексу «Восход» із строком виконання до 10.01.2018, та більше ніяких слідчих дій, зокрема, таких необхідних як: огляд місця події, допити представників заявника та представників забудовника, огляд документації стосовно законності будівництва, якщо така є у забудовника в наявності тощо, не проводилося. 19.01.2018 направлено ще один запит до контролюючих органів із строком виконання до 29.01.2018. Незважаючи на те, що жодних відповідей на згадані запити слідству не надано, будь-яке реагування як з боку слідчого, так і з боку групи прокурорів- процесуальних керівників на таку бездіяльність контролюючих органів, відсутнє.

Аналізуючи доводи заявника та прокурора у їх співставленні із обставинами розслідування зазначеного кримінального провадження, слідчий суддя доходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України, прокурор зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч.1 ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Правилами ч.2 ст.28 КПК України встановлено, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор.

Відповідно до п.п.4,5,8 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування.

В даному випадку досудове розслідування по цьому кримінальному провадженню триває протягом майже трьох місяців, але, незважаючи на фактичну відсутність слідчої роботи, жодних доручень щодо проведення слідчих дій органу досудового розслідування та слідчому, або вказівок щодо їх проведення, з боку групи прокурорів - процесуальних керівників у даному провадженні, не надавалося. Також ними й особисто не проводилися ніякі слідчі дії, питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування при явній неефективності досудового розслідування перед керівником органу досудового розслідування не піднімалося. Навіть після відсторонення слідчого ОСОБА_7 від проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні судом за клопотанням заявника ГФОГП «Екологічний патруль» більше місяця тому 23.01.2017, група прокурорів-процесуальних керівників ніяких заходів щодо забезпечення прийняття рішення про призначення іншого слідчого, не вжила.

Незважаючи на те, що за положеннями ч.1 ст.83 КПК України, у разі задоволення відводу слідчого, у кримінальному провадженні, керівником органу досудового розслідування повинен бути невідкладно призначений інший слідчий, однак він цього не зробив, ніяких вказівок з цього приводу на адресу органу досудового розслідування з боку групи прокурорів-процесуальних керівників не надавалося.

Поряд з цим, з положень ст.84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Відповідно до рішення у справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року), сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, слід дійти висновку, що досудове слідство у даному кримінальному провадженні є неефективним та групою прокурорів - процесуальних керівників не у повній мірі забезпечено заявнику гарантованого державою права на належне розслідування та дійовий засіб юридичного захисту в національному органі, а саме - права на повне, справедливе, публічне, безстороннє дослідження повідомлених ним обставин. Така бездіяльність групи прокурорів-процесуальних керівників викликає обґрунтовані сумніви в їх неупередженості, що за правилами п.3 ч.1 ст.77 КПК України вказує на наявність підстав для їх відводу.

З огляду на викладене, заява про відвід групи прокурорів-процесуальних керівників підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 28, 36, 60, 77, 80, 81, 83 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Відвести групу процесуальних керівників - прокурорів Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від проведення слідчих дій та процесуального керівництва під час досудового розслідування кримінального провадження №0004113 за ч.1 ст.197-1 КК України від 04.12.2017.

Копію ухвали для організації виконання та призначення іншого процесуального керівника, або керівників надіслати керівнику Дніпропетровської місцевої прокуратури №2.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1