Справа №482/1318/17 25.01.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000544 за апеляційною скаргою прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області на вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 02.10.2017 року.
Обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Себине Новоодеського району Миколаївської області, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Обвинувачений неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Миколаєва Миколаївської області, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .
Обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України;
______________________________
провадження № 11-кп/784/171/18 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_7
категорія ст.185 ч.2 КК України доповідач у апеляц. інстанції : ОСОБА_1 .
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_8
захисник: ОСОБА_9 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить вирок суду змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виключити з резолютивної частини вироку суду рішення про призначення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч.1 ст.105 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України та передано неповнолітнього ОСОБА_5 під нагляд матері ОСОБА_10 строком на один рік.
ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч.1 ст.105 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України та передано неповнолітнього ОСОБА_6 під нагляд матері ОСОБА_11 строком на один рік.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Прокурор не оспорюючи фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції під час судового розгляду, та доведеність вини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вважає, що вирок суду підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, зазначає, що приймаючи рішення про звільнення неповнолітніх від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст. 373 КПК України, суд повинен був ухвалити вирок, яким визнати обвинувачених винуватими у вчинені злочину і керуючись ст. 105 КК України звільнити від відбування покарання без визначення його виду і розміру.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
28.07.2017 року приблизно о 15:00 год., неповнолітній ОСОБА_5 спільно з неповнолітнім ОСОБА_6 перебуваючи на території пляжу Себинської сільської ради, біля річки Південний Буг в с. Себине, Новоодеського району Миколаївської області, на березі вказаного пляжу помітили особисті речі неповнолітнього ОСОБА_12 , який в цей час купався у річці, а саме тканеву сумку невеликого розміру (барсетку) зеленого кольору.

Після чого, з метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою, умисно та протиправно, таємно, шляхом вільного доступу викрали вищевказану сумку зеленого кольору та покинули територію зазначеного пляжу.

На момент викрадення в сумці знаходились: мобільний телефон «Хуавей V 541» загальною вартістю 2200 грн., глюкометр вартістю 875 грн. та гаманець, який цінності для потерпілого не представляє.

Утримуючи викрадене при собі, неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 3075 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку захисника, який погодився з вимогами апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при обставинах, викладених у вироку суду першої інстанції та правова кваліфікація їх дій за ч. 2 ст. 185 КК України, відповідають матеріалам кримінального провадження та не оспорюються учасниками процесу.

Однією з підстав для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ч.2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчинені кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч.1 ст.105 КК України суд управі звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності на те відповідних підстав.

Відповідно до п. 16 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх» № 223 від 16.01.2017 року, перед ухваленням вироку суду необхідно обов`язково розглянути питання щодо наявності підстав для застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру. Суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК, ухвалює вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині і керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Зазначених вимог закону суд дотримався не в повній мірі.

Так, судом першої інстанції при ухвалені вироку щодо неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яких суд визнав винуватими за ч.2 ст. 185 КК України було призначено покарання, у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ч.1 ст. 105 КК України звільнено від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Тобто, суд першої інстанції безпідставно призначив обвинуваченим покарання з визначенням виду і розміру покарання, що суперечить вимогам ч.1 ст.105 КК України та роз`ясненням Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх» № 223 від 16.01.2017 року.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 408 КПК України, підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 409, 419, 424, 425, 532 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_15 задовольнити.

Вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2017 року щодо неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з резолютивної частини вироку суду рішення про призначення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
Вважати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України . Відповідно до вимог ст. 105 КК України, вважати його звільненим від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України з передачею неповнолітнього ОСОБА_5 під нагляд матері ОСОБА_10 строком на один рік.

Вважати ОСОБА_6 винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Відповідно до вимог ч.1 ст.105 КК України вважати його звільненим від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України з передачею неповнолітнього ОСОБА_6 під нагляд матері ОСОБА_11 строком на один рік.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: