Дата документу Справа № 328/718/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/1292/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №328/718/17 Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.187 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Токмака Запорізької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він, будучи раніше неодноразово судимим, у тому числі за розбій, маючи судимість не зняту та непогашену в установленому законом порядку, скоїв новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

04.03.2016 року приблизно о 22 годині ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_9 , який заздалегідь приготував дерев`яну палицю та тримав при собі, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, проникли до кухні будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_10 .

Далі, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, застосовуючи фізичне насилля, яке є небезпечним для життя і здоров`я в момент заподіяння, напали на господаря будинку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який знаходився у ОСОБА_10 в гостях. При цьому, ОСОБА_9 завдав трьох ударів дерев`яною палицею по голові потерпілого ОСОБА_10 , чим спричинив останньому рани голови, які згідно з висновком експерта №55 від 07.04.2016 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та синці на обличчі, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

ОСОБА_7 в цей час наніс приблизно 5 ударів кулаками та ногами по голові та тулубу потерпілого ОСОБА_11 , спричинивши синці та садна на обличчі, садно на верхній кінцівці, які згідно з висновком експерта №50 від 29.03.2016 року, мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Позбавивши вищевказаними насильницькими діями потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 можливості чинити опір, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відкрито заволоділи майном ОСОБА_10 , а саме: барсеткою чорного кольору, яка матеріальної цінності для потерпілого не має, де знаходились грошові кошти в сумі 500 грн., а також чотирма пляшками спиртних напоїв, об`ємом по 0,5 літра кожна, які матеріальної цінності для потерпілого не мають, чим спричинили матеріальний збиток ОСОБА_10 на загальну суму 500 грн.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.3 ст.187 КК, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила розбій.

Йому призначено покарання у виді 7 років 4 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. На підставі ч.4 ст.70 КК, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 22.03.2017 року, остаточно призначено покарання у виді 7 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. Вирішено питання про початок строку відбування покарання, запобіжний захід, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, речові докази.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи висновків суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікації його дій, просить вирок змінити, призначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст.187 КК у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком від 22.03.2017 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно призначити 7 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, крім житла. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд при призначенні покарання належним чином не врахував, що обвинувачений позитивно характеризується, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, потерпілі не мають до обвинуваченого претензій. Крім того, при призначенні остаточного покарання суд безпідставно та невмотивовано застосував принцип часткового приєднання невідбутого покарання за вироком від 22.03.2017 року.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги; прокурора, яка заперечила проти задоволення скарги та вважала за необхідне вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_7 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь, а також вид призначеного йому покарання в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.
З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння злочину обвинуваченим ОСОБА_7 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який законом віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують покарання повне визнання вини обвинуваченим, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Разом з тим, суд обґрунтовано прийняв до уваги дані про особу обвинуваченого, який не працює, раніше неодноразово судимий, проте знову вчинив новий умисний корисливий злочин, що свідчить про небажання обвинуваченого ОСОБА_7 стати на шлях виправлення та перевиховання.
Санкція ч.3 ст.187 КК передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.
А тому призначене ОСОБА_7 покарання, яке є наближеним до мінімально можливого розміру покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.187 КК, не можна визнати занадто суворим.

Крім того, з урахуванням усіх обставин справи, даних про особу обвинуваченого, розмір остаточно визначеного судом обвинуваченому покарання на підставі ч.4 ст.70 КК також не можна визнати занадто суворим.

Отже, підстав вважати покарання незаконним через неправильне застосування кримінального закону колегія суддів не убачає. Відтак вирок районного суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4