Справа № 1306/7048/12 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/31/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року колегія cуддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженої ОСОБА_6 ,
захисника засудженої ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляціями прокурора, який приймав участь у справі в суді першої інстанції та захисника засудженої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року,-
встановила:
вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України та обрано їй покарання за ч.1 ст. 135 КК України 2 роки позбавлення волі; за ч.2 ст. 286 КК України - 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобами на строк 3 роки. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно засудженої ОСОБА_6 залишено попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання. Стягнуто з засудженої ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення по кримінальній справі експертиз в сумі 573,60 грн., 1407,60 грн. Вирішено питання з речовими доказами. Арешт накладений на майно ОСОБА_6 постановою слідчого ВР ДТП СУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_10 від 10.07.2012 скасовано. Стягнути з ОСОБА_6 3216 ( ри тисячі двісті шістнадцять) грн. 00 коп. витрати за стаціонарне лікування ОСОБА_11 на користь Дрогобицької міської лікарні. Цивільні позови ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 залишено без розгляду.
Згідно з вироком, ОСОБА_6 , 11 липня 2009 року керуючи автомобілем марки ВАЗ - 2114 реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним близько 23 год. 30 хв. у м. Дрогобичі Львівської області по вулиці Трускавецькій у напрямку до центральної частини м. Дрогобича при проїзді ділянки дороги поряд з дитячим санаторієм «Зелений гай» який розташований по вулиці Трускавецькій, 91, порушила вимоги Розділу 1 п. 1.5; Розділу 2 п.п. 2.3 б); Розділу 12 п. 12.3; Розділу 12 п.12.4 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що вона, керуючи транспортним засобом із швидкістю 70 км/год., що є перевищенням встановленої у населених пунктах швидкості, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді появи в полі її зору на даному відрізку дороги пішохода ОСОБА_11 , яка завершувала перехід проїзної частини дороги, не вжила своєчасних заходів для зменшення швидкості керованого нею автомобіля аж до повної зупинки, не дала їй дорогу, такими своїми діями створила небезпеку для руху, що призвело до наїзду на неї. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки ВАЗ- 2114 реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав технічні ушкодження, а пішохід ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження, від яких померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на стаціонарному лікуванні у Дрогобицькій міській лікарні.

Крім цього, ОСОБА_6 11 липня 2009 року близько 23 год. 30 хв., керуючи автомобілем ВАЗ - 2114 реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним у м. Дрогобичі Львівської області по вулиці Трускавецькій у напрямку до центральної частини м. Дрогобича при проїзді ділянки дороги поблизу Дитячого санаторію - Зелений гай», який розташований по вулиці Трускавецькій, 91, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_11 . Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_11 отримала тяжкі тілесні ушкодження та втративши свідомість залишилась лежати поряд з місцем ДТП. ОСОБА_15 будучи причетною до травмування пішохода ОСОБА_11 , не зупиняючи керований нею автомобіль, завідомо залишила останню без допомоги, і в порушення вимог Розділу 2 пункту Правил дорожнього руху України покинула місце події, чим позбавила потерпілу ОСОБА_11 можливості вжиття заходів для самозбереження.

На даний вирок прокурор, який приймав участь у справі в суді першої інстанції та захисник засудженої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подали апеляції.
В своїй апеляційї прокурор, який приймав участь у справі в суді першої інстанції просить даний вирок в частині засудження за ч.1 ст. 135 КК України 2 (два) роки позбавлення, змінити, звільнивши ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності та вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.2 ст. 286 КК України до покарання 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки, в решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування покликається на те, що вищевказаний вирок є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, так як ОСОБА_6 на час постановлення обвинувального вироку підлягала звільненню від кримінальної відповідальності, однак заяву про її звільнення не подала, а тому вирок підлягає зміні в частині призначення покарання.

Захисник засудженої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляції просить вищевказаний вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування покликається на те, що вирок підлягає скасуванню, оскільки призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає тяжкості вчинених нею злочинів та особі засудженої через суворість. Звертає увагу, що на час вчинення ДТП загибла ОСОБА_11 перетинала дорогу у темну пору доби у невстановленому місці, поза межами пішохідного переходу, не впевнившись у відсутності транспортних засобів, що наближаються, тобто грубо порушила правила дорожнього руху. Апелянт вважає, що наведені обставини не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 . Більше того, апелянт наголошує, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, добровільно відшкодувала моральні збитки, щиро розкаюється, усвідомлює протиправність своїх дій, відверто осуджує свій вчинок, з дня вчинення злочину до сьогодні не вчинила нового ні адміністративного, ні кримінального правопорушення. Вважає, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 не надасть їй реальну можливість у повній мірі відшкодувати заподіяну шкоду потерпілим та належним чином опікуватись сином, який на даний час навчається на третьому курсі Дрогобицького педагогічного університету.

24 жовтня 2017 року захисник засудженої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав клопотання в якому просить звільнити ОСОБА_6 від покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, на підставі п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року.
Також, 24 жовтня 2017 року засуджена ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_7 подали заяви про відкликання поданої апеляції на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року.
Відповідно до ч.1 ст. 355 КПК України (1960 року) до початку розгляду справи в апеляційному суді особа, яка подала апеляцію, має право доповнити, змінити або відкликати її, а також подати свої заперечення на апеляцію іншого учасника судового розгляду.
Засуджена ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_7 подали заяви про відкликання поданої апеляції до початку розгляду справи в апеляційному суді, а тому на думку колегії суддів, такі слід прийняти.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку своєї апеляції, пояснення засудженої ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданого клопотання, перевіривши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора та клопотання захисника засудженої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України 1960 року вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, керуючись законом. Законним є вирок постановлений за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при провадженні у справі кримінально-процесуального закону.

Щодо апеляційних вимог прокурора про звільнення засудженої ОСОБА_6 в частині засудження за ч.1 ст. 135 КК України, то на думку колегії суддів така апеляційна вимога є вмотивована виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України, за наведених у вироку обставинах, та правильність кваліфікації її дій є вірним та в апеляційному порядку не оскаржується.

Відповідно до ст. 371 КПК України (1960 року) неправильним застосуванням кримінального закону, що тягне за собою скасування або зміну вироку незастосування судом кримінального закону, який підлягає застосуванню.

Згідно з ч.2 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 135 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Водночас, ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 11 липня 2009 року близько 23 год. 30 хв. вчинила злочин, передбачений ч.1 ст. 135 КК України.

Таким чином, на підставі вищенаведених підстав, засуджена ОСОБА_16 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 135 КК України.

Щодо клопотання захисника засудженої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, на підставі п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, то таке на думку колегії підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» (набрав чинності 07 вересня 2017 року), питання про застосування амністії суд вирішує також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнення осіб від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_6 вчинила злочин 11 липня 2009 року, тобто до набрання сили Законом України «Про амністію у 2016 році».

Окрім того, з представленого документу захисником засудженої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 , а саме з довідки №95 від 13 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_6 стоїть на обліку з приводу вагітності при Бориславській жіночій консультації, термін вагітності якої становить 11-12 тижнів.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, відповідно до статей 12, 25 КК України, є тяжким злочином вчиненим з необережності.

Обмежень, визначених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» щодо застосування вказаного Закону до обвинуваченої, судом апеляційної інстанції встановлено не було.

Таким чином, врахувавши те, що засуджена на момент набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» була вагітною, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_6 слід звільнити від призначеного покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року на підставі п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст.ст. 367, 377, 381, 382 КПК України (1960 року), колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Заяви про відкликання апеляції захисника засудженої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 прийняти.
Апеляцію прокурора, який приймав участь у справі в суді першої інстанції задоволити.
Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року змінити, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання за ст. 135 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
Клопотання захисника засудженої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задоволити.
Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання призначеного вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року за ч.2 ст. 286 КК України на підставі п.«в» ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом одного місяця з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4