У Х В А Л А

30 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2, перевіривши заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд судових рішень щодо нього,

у с т а н о в и в:

Вироком Івано-Франківського обласного суду від 12 грудня 1995 року ОСОБА_1 засуджено: за пунктами «а», «г», «е» статті 93 Кримінального кодексу України 1960 року (далі - КК 1960 року) до покарання у виді смертної кари - розстрілу з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за частиною третьою статті 142 КК 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією всього особистого майна; за статтею 17, частиною третьою статті 81 КК 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без конфіскації; частиною другою статті 206 КК 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі статті 42 КК 1960 року за сукупністю злочинів, остаточно визначено ОСОБА_1 покарання у виді смертної кари - розстріл з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі статті 43 КК 1960 року за сукупністю вироків, остаточно визначено ОСОБА_1 покарання у виді смертної кари - розстріл з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 22 лютого 1996 року вирок Івано-Франківського обласного суду від 12 грудня 1995 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

Постановою Івано-Франківського обласного суду від 2 червня 2000 року засудженому ОСОБА_1 виняткову міру покарання у виді смертної кари замінено на покарання у виді довічного позбавлення волі.

У заяві засуджений ОСОБА_1 порушує питання про перегляд Верховним Судом України вироку Івано-Франківського обласного суду від 12 грудня 1995 року, ухвали судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 22 лютого 1996 року та постанови Івано-Франківського обласного суду від 2 червня 2000 року щодо нього та просить їх скасувати. Заявник зазначає, що на досудовому слідстві на нього чинився тиск, унаслідок чого він за відсутності захисника написав явку з повинною, чим було порушено його право на захист. При цьому, посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кулик проти України» (заява № 3451504) та постанову Верховного Суду України від 9 жовтня 2017 року № 5-159кз(15)17.

Процедура перегляду Верховним Судом України рішень касаційної інстанції регулюється виключно нормами глави 33 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Тому заявники мають дотримуватись цих норм процесуального закону і тих, що регулюють процесуальну форму подання заяви про перегляд судового рішення. Відповідно до вимог статті 449 КПК у заяві про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, вимоги мають ґрунтуватися на предметі перегляду та обов'язково враховувати повноваження Верховного Суду України. У заяві особа має зазначати: а) два і більше різні за змістом судові рішення, в яких має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального чи процесуального права у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (рішення, яке оспорюється, і конкретне рішення, яке має бути порівнюваним); б) конкретну норму (норми) матеріального чи процесуального права, яка (які) у подібних правовідносинах застосована касаційним судом неоднаково.

Перевіривши відповідність заяви засудженого ОСОБА_1 вимогам статей 448 і 449 КПК, вважаю, що вона містить недоліки, які перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження Верховного Суду України.

Відповідно до вимог статті 448 КПК у заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України зазначаються, зокрема, обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 445 КПК, та вимоги особи, що мають ґрунтуватися на предметі перегляду та обов'язково враховувати повноваження Верховного Суду України.

Однак, усупереч зазначеним вимогам, у заяві засудженого ОСОБА_1 не зазначено, з яких саме підстав, передбачених статтею 445 КПК її подано. Тобто у заяві, повинно бути наведено, яка саме норма права, передбачена законом України про кримінальну відповідальність неоднаково застосована судом касаційної інстанції в двох і більше рішеннях цього суду, у чому полягає різниця змісту цих рішень з обґрунтуванням неправильності висновків суду касаційної інстанції в оспореному рішенні у порівнянні з іншими.

Крім того, поза увагою заявника залишились положення статті 447 КПК, якою встановлені процесуальні строки подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 445 цього Кодексу. Норми цієї статті позначають період у часі - три місяці - і вказівку на подію (момент), із якого починається перебіг цього строку для подачі заяви про перегляд судового рішення, в залежності від конкретної підстави, визначеної частиною першою статті 445 КПК, а саме: день ухвалення оспореного (оскарженого) або порівнюваного судових рішень суду касаційної інстанції (з підстави, передбаченої пунктами 1, 2 частини першої статті 445 КПК); день ухвалення оскаржуваного судового рішення суду касаційної інстанції або день прийняття постанови Верховного Суду України з висновком про застосування норм права (з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК); день, коли особі, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, стало або мало стати відомо про набуття цим рішенням статусу остаточного (з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК). Строк, пропущений з причин, визнаних поважними, суд може поновити за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України. У разі відмови в клопотанні про поновлення строку заява залишається без розгляду.

Також, відповідно до вимог статті 449 КПК до заяви про перегляд судового рішення додаються, зокрема: її копії відповідно до кількості учасників судового провадження (крім випадку, якщо заява подається особою, яка тримається під вартою); копії судових рішень, про перегляд яких подано заяву; копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 КПК; копія постанови Верховного Суду України, якщо заява подається з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК; копія рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, або клопотання про витребування такої копії рішення, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подає заяву, - якщо заява про перегляд судових рішень подається з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК.

Як убачається зі змісту заяви, її подано без додержання зазначених вище вимог закону.

Так, у заяві засуджений ОСОБА_1 вказує на порушення його права на захист. Однак, взагалі не зазначає конкретну норму закону України про кримінальну відповідальність, яка на його думку неоднаково застосована, не обґрунтовує у чому саме полягає ця неоднаковість і не додає до заяви різні за змістом рішення суду касаційної інстанції на підтвердження неоднакового застосування матеріальної норми у подібних правовідносинах.

Крім того, засуджений ОСОБА_1 надав копії судових рішень не завірені відповідно до вимог Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173.

Також, засуджений у заяві посилається, але не обґрунтовує яким чином його стосується постанова Верховного Суду України від 9 жовтня 2017 року щодо іншої особи, прийнята за результатами перегляду судових рішень на підставі, встановлення Європейським судом з прав людини у справі «Кулик проти України», юрисдикція якого визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Зазначені недоліки, встановлені при перевірці відповідності заяви вимогам КПК, перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

Крім того, перегляд судових рішень Верховним Судом України здійснюється виключно з питань права, для реалізації якого заявнику може бути надано правову допомогу, відповідно до статті 59 Конституції України, рішення Конституційного Суду України у справі (про право на правову допомогу) від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, частини 3 пункту «с» статті 6 Конвенції 1950 р., практики Суду та Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 2 червня 2011 року № 3460-VI.

Статтею 17 згаданого Закону передбачено надання безоплатної вторинної правової допомоги відповідним територіальним центром.

Для реалізації свого права на звернення до Верховного Суду України засудженому ОСОБА_1 слід звернутися до територіального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Про зазначені недоліки заяви повідомити засудженому ОСОБА_1 та установити заявнику строк до 22 грудня 2017 року для усунення зазначених недоліків.

У разі, якщо зазначені недоліки не буде усунено в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2