Ухвала іменем україни 01 листопада 2017 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоОСОБА_1 , суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі з участю прокурора в режимі відеоконференції засудженого захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 .

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, який працював інкасатором ПАТ «Ощадбанк»,

визнано винуватим та засуджено за вчинення злочинів, передбачених за:

- п.п.1, 6, 8 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна;
- ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією всього особисто належного майна;
- ч.3 ст.262 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією всього особисто належного майна;
- ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 в доход АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії-Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» шкоду в розмірі 18221,86 грн.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 в доход держави витрати за проведення експертизи в розмірі 1223,60 грн (№ 70/23-1829 від 16 серпня 2013 року), 782,40 грн (№ 70/01-657 від 16 серпня 2013 року), 684,60 грн (№ 70/02-648 від 13 серпня 2013 року), 391,20 грн (№ 70/03-654 від 20 серпня 2013 року), 2942 грн (№ 70/07-725 від 02 вересня 2013 року), 3898,15 грн (№ 70/01-698 від 02 вересня 2013 року), всього 9921,95 грн.
Питання про долю речових доказів вирішено у порядку із ст.100 КПК України.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_6 вчинив умисне вбивство двох осіб ( ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ) з корисливих мотивів, у зв`язку з виконанням цими особами службового обов`язку; напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), спрямований на заволодіння майном в особливо великих розмірах, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; розбій з метою викрадення вогнепальної зброї і бойових припасів; носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом порядку, за наступних обставин.
15 липня 2013 року о 08 год, інкасатор ОСОБА_6 прибув до відділення ПАТ «Державний ощадний банк України», розташованого по вул. Добролюбова, 11, в м. Кривому Розі, де у встановленому порядку отримав відомчу вогнепальну зброю придатний для стрільби 9 мм самозарядний пістолет конструкції Макарова (ПМ) серії НОМЕР_1 , 1972 року виготовлення та два магазини до пістолету, споряджені 16-ю патронами калібру 9 мм, після чого у складі бригади інкасації, до якої увійшли інкасатори-водії банку ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , приступив до виконання обов`язків, пов`язаних із інкасацією коштів та перевезенням валютних цінностей в порядку, передбаченому Інструкцією з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні, затвердженою постановою Правління Національного банку України 14 лютого 2007 року № 45 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 03 березня 2007 року за № 181/13448.

Для забезпечення виконання службового обов`язку щодо збереження довірених банківською установою для інкасації та перевезення матеріальних цінностей 15 липня 2013 року в період часу з 08 год до 08 год 30 хв у відділенні ПАТ «Державний ощадний банк України», розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Добролюбова, 11, інкасатор-водій установи банку ОСОБА_8 був озброєний придатним для стрільби 7,62 мм самозарядним пістолетом конструкції Токарева зразку 1933 року (ТТ) серії ИН № 209, 1939 року випуску, закріпленим за ним на підставі дозволу на право носіння та зберігання вогнепальної табельної зброї від 11 липня 2012 № 2307 та отримав два магазини до пістолету, споряджені 16 патронами калібру 7,62 мм; а старший бригади інкасації інкасатор-водій ОСОБА_9 самозарядним пістолетом моделі «Форт-17», № НОМЕР_2 , калібру 9 мм (ПМ), виробництва України, закріпленим за ним на підставі дозволу на право носіння та зберігання вогнепальної табельної зброї від 05 жовтня 2011 року № 050, та отримав два магазини до пістолета, споряджені 24 патронами калібру 9 мм.

Для виконання завдань, пов`язаних із здійсненням інкасації коштів та перевезення валютних цінностей, 15 липня 2013 року о 08 год 30 хв у відділенні ПАТ «Державний ощадний банк України», розташованому по вул. Добролюбова, 11 в м. Кривому Розі, бригада інкасації у складі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримала оперативний автотранспорт спеціально панцерований автомобіль, виготовлений на основі серійного фургона марки «Ford Transit Connect», державний номерний знак НОМЕР_3 , який на праві власності належить установі банку, керування яким за дорученням здійснював інкасатор-водій ОСОБА_8 .

В цей день 15 липня 2013 року о 09 год 42 год, виконуючи доручення керівництва установи банку бригада інкасації на оперативному автотранспорті під керуванням інкасатора-водія ОСОБА_8 прибула до територіального відділення № НОМЕР_4 ПАТ «Державний ощадний банк України» в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, розташованого по вул. Мелешкіна, 37-а в м. Кривому Розі, де інкасатор ОСОБА_6 та старший бригади інкасації інкасатор-водій ОСОБА_9 отримали готівкові грошові кошти в сумі 500 000 грн у одній інкасаторській сумці для перевезення до Апостолівського територіального відокремленого безбалансового відділення № 10003/0331 ПАТ «Державний ощадний банк України», розташованого по вул. Ветеранів, 4, в м. Апостолово, Дніпропетровської області.

Того ж дня 15 липня 2013 року о 10 год, відповідно до завдання керівництва установи банку та визначеного маршруту бригада інкасації у складі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримала для інкасації у с. Нива Трудова Апостолівського району Дніпропетровської області готівкові грошові кошти в сумі 799,03 грн і 900 доларів США у двох інкасаторських сумках та продовжила рух автошляхом сполучення Кіровоград-Запоріжжя в напрямку м. Апостолово Дніпропетровської області.

15 липня 2013 року в період часу з 10 год до 10 год 20 хв, ОСОБА_6 , з метою заволодіння коштами ПАТ «Державний ощадний банк України» в особливо великому розмірі шляхом вчинення розбійного нападу на інкасаторів-водіїв ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та їх умисного вбивства під час руху оперативного автотранспорту автошляхом сполученням «Кіровоград-Запоріжжя», зупинившись на вимогу ОСОБА_6 під вигаданим приводом на узбіччі своєї смуги руху на 182 км + 900 м автошляху Кіровоград-Запоріжжя в напрямку м. Апостолово Дніпропетровської області, о 10 год 20 хв, діючи умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_6 вчинив розбійний напад на членів бригади інкасації ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які перебували в салоні оперативного автомобілю, здійснивши 4 прицільних постріли в життєво важливі органи тіла ОСОБА_8 та 4 прицільних постріли в життєво важливі органи тіла ОСОБА_9 , заподіявши їм тяжкі тілесні ушкодження.

Після того, як в його пістолеті закінчилися патрони, ОСОБА_6 , продовжуючи напад та реалізуючи свої злочинні наміри, скориставшись тим, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знепритомніли від отриманих поранень, через що не можуть зашкодити його протиправним діям, заволодів відомчою вогнепальною зброєю ОСОБА_8 , яку той зберігав при собі, а саме: самозарядним пістолетом конструкції Токарєва, який був спорядженим бойовими припасами 8 патронами калібру 7,62 мм.

Озброївшись вказаним пістолетом, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у зв`язку з виконанням цими особами службового обов`язку щодо збереження довірених банківською установою для інкасації та перевезення матеріальних цінностей, з метою заволодіння грошовими коштами ПАТ «Державний ощадний банк України» в особливо великому розмірі, ОСОБА_6 повторно здійснив 4 прицільних постріли в життєво важливі органи тіла ОСОБА_8 та 4 прицільних постріли в життєво важливі органи тіла ОСОБА_9 , заподіявши їм тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілих.

Вчинивши умисне убивство ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , ОСОБА_6 о 10 год 20 хв, заволодів грошовими коштами ПАТ «Державний ощадний банк України» в сумі 500799,03 грн і валютними цінностями в сумі 900 доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют, встановленого Національним банком України 15 липня 2013 року, відповідало 7193,7 грн, а всього: на суму 507 992,73 грн.

Продовжуючи злочин, о 10 год 21 хв, ОСОБА_6 , безпосередньо після вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , заволодів під час розбійного нападу відомчою вогнепальною зброєю придатним до стрільби самозарядним пістолетом конструкції Токарєва та покинув місце злочину, відправившись до лісосмуги на узбіччі автошляху сполученням «Кіровоград-Запоріжжя» в напрямку с. Солдатське, Апостолівського району, Дніпропетровської області.

Крім того, в цей же день в період часу з 10 год 21 хв до 10 год 30 хв ОСОБА_6 під час руху в напрямку с. Солдатське, Апостолівського району, Дніпропетровської області незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу придатний до стрільби самозарядний пістолет конструкції Токарєва, який відноситься до категорії нарізної вогнепальної зброї, та позбувся знаряддя вбивства в лісосмузі на відстані 700 м від місця скоєння злочину.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

У касаційній скарзізасуджений ОСОБА_6 просить судові рішення скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, внаслідок суворості, неповнотою, однобічністю, упередженістю досудового та судового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
В обґрунтування наведеного посилається про порушення судом вимог матеріального і процесуального права, вибірковістю взятих до уваги показань свідків, не роз`яснення суті обвинувачення, порушення вимог статей 370, 374 КПК України.

Судом не враховано того, що він діяв з перевищенням меж необхідної оборони, вчинення злочину під впливом погрози, сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілих.

Вказує, що в його діях відсутня об`єктивна сторона злочинів, передбачених ч.4 ст.187 та ч.3 ст.262 КК України.

Зазначає про порушення засад законності, змагальності, забезпечення доведеності вини, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення.

При призначенні покарання судом не враховано, що він активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, характеризується позитивно, зайнятий суспільно-корисною працею, щиро розкаявся.

Крім того вказує, що йому не дали можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження всупереч вимог ст.317 КПК України.

Також, залишено поза увагою його клопотання про відмову від захисника.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить судові рішення скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування наведеного вказує, що судові рішення носять обвинувальний ухил, порушено вимоги ст.94 КПК України.

Судом не взято до уваги відсутність корисливого мотиву після вчинення вбивства потерпілих, що місце злочину покинув з пакетом із грошима для подальшої їх здачі працівникам правоохоронних органів, а також показання засудженого щодо неправомірних дій з боку потерпілих.

Вважає, що кваліфікація дій засудженого ОСОБА_6 за п.п.1, 6, 8 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.262 КК України є неправильною, оскільки в діях засудженого відсутні об`єктивні і суб`єктивні ознаки інкримінованих злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти доводів касаційних скарг та просив судові рішення залишити без зміни, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали доводи касаційних скарг та просили їх задовольнити, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

При розгляді даного кримінального провадження судова колегія виходить з того, що згідно ст.438 КПК України, до компетенції суду касаційної інстанції невідноситься перевірка обставин, зазначених у статтях 410 та 411 КПК України щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, які оскаржуються у касаційній скарзі засудженого
Відповідно до ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст.94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.

Допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково, пояснив, що наміру вбивати ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в нього не було, постріли здійснював не прицілюючись, внаслідок сильного душевного хвилювання, злякавшись за своє життя, корисного мотиву та умислу в нього не було, гроші та пістолет забрав, щоб зберегти та здати до правоохоронних органів, у скоєному злочині щиро розкаявся, цивільний позов визнав.
Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненому, на підставі пояснень потерпілих, свідків, даних, що містяться в протоколах огляду місця події, слідчого експерименту, висновках судово-медичних, стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної, комплексної судово-балістичної експертиз та інших зібраних по справі доказів і досліджених у встановленому законом порядку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.263, ч.3 ст.262, ч.4 ст.187, п.п. 1, 6, 8 ч.2 ст.115 КК України та призначив покарання.
Висновок суду про винуватість засудженого ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства двох осіб, з корисливих мотивів, у зв`язку з виконанням цими особами службового обов`язку; нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), спрямованого на заволодіння майном в особливо великих розмірах, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; розбою з метою викрадення вогнепальної зброї бойових припасів; носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та відповідно достатності.
Твердження засудженого у касаційній скарзі про те, що він діяв з перевищенням меж необхідної оборони, вчинення злочину під впливом погрози, сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілих,спростовується наявними у провадженні доказами, яким суд дав належну оцінку. Судом першої інстанції правильно визнано показання засудженого в цій частині такими, що спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене та розцінено дії засудженого ОСОБА_6 як не відвернення нападу, а бажання спричинити шкоду потерпілим пов`язану з корисливим мотивом заволодінням грошовими коштами. При цьому суд виходив з локалізації, характеру, ступеня тяжкості і механізму утворення тілесних ушкоджень, а також хронології, послідовності дій засудженого та об`єктивної спроможності дорослої осудної людини оцінювати життєву ситуацію. Підстав для перекваліфікації дій засудженого, не вбачається.
Також твердження засудженого ОСОБА_6 та його захисника в касаційних скаргах про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.
Системний аналіз суспільно небезпечних діянь, вчинених ОСОБА_6 , а саме: сукупності юридичних ознак, що визначають їх як конкретні злочини, дають підстави вважати, що в діях засудженого наявні усі елементи складів закінчених злочинів, що йому інкримінують, зокрема, злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 8 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 та ч.3 ст.262 КК України.
Посилання на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема, ст.ст. 28, 107, 317 КПК України, про що йде мова в касаційних скаргах є безпідставними та спростовується матеріалами справи.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам статті 65 КК України.
При призначенні покарання засудженому ОСОБА_6 , судом повною мірою враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу ОСОБА_6 , який вину визнав частково, розкаявся у вчиненому, характеризується задовільно, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває. При цьому, судом першої інстанції правильно не взято до уваги пом`якшуючу обставину активне сприяння розкриттю злочину, про яку зазначає в своїй касаційній скарзі засуджений, як таку що, на його думку, має суттєво пом`якшити призначене йому покарання, оскільки ця обставина не є такою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів.

Викладений у мотивувальній частині вироку суду першої інстанції висновок, про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у вказаному виді є обґрунтованим, судом наведені мотиви такого рішення.

Колегія суддів, вважає призначене покарання необхідним та достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_6 попередження вчинення ним нових злочинів та є домірним скоєному.
Крім того, доводи касаційної скарги, які за змістом є аналогічними доводам апеляційних скарг, були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції за апеляційними скаргами засудженого та його захисника, які суд визнав необґрунтованими та навівши відповідні мотиви, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для їх задоволення. З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.419 КПК України.

Порушень норм кримінального і кримінального процесуального закону, які могли б бути підставами для зміни чи скасування судових рішень, зокрема, з мотивів викладених у касаційних скаргах засудженого та його захисника, по даному кримінальному провадженню - не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

_________________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3