Справа № 461/4664/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/872/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_8 ,
потерпілих: ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката: ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційними скаргами заступника прокурора Львівської області ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1
на вирок Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2017 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі:

- за ч. 1 ст. 185 КК України на строк 1 (один) рік.

- за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначено ОСОБА_7 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 1 (один) рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_9 залишено без розгляду.

Вирішено питання з речовими доказами у справі.

За вироком суду ОСОБА_7 16.02.2016 року, точний час слідством не встановлено, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , яку подобово здавала ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, що виник раптово, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав телевізор марки «Samsung» модель «32F4000» вартістю 2750,0 грн., кріплення до телевізора вартістю 1000,0 грн., реле вартістю 499,90 грн., праску вартістю 400,0 грн., переноску вартістю 200,0 грн., WI-FI роутер марки «ARIS» вартістю 909,0 грн., лампу вартістю 500,0 грн., сушку для волосся вартістю 300,0 грн., електрочайник вартістю 400,0 грн., завдавши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 6058,90 грн.

Крім того, ОСОБА_7 21.02.2016 року, точний час слідством не встановлено, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_12 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, що виник раптово, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав телевізор марки «Samsung» вартістю 12 000,0 грн. електрочайник марки «Tefal» вартістю 600,0 грн., мікрохвильову піч марки «HausMark ME233 GI» вартістю 3000,0 грн. та покривало вартістю 400,0 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 16000,0 грн.

У поданій апеляційній скарзі заступник прокурора Львівської області ОСОБА_11 наполягає на скасуванні оскаржуваного вироку у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції. Зокрема, звертає увагу на те, що у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України скорочений розгляд справи допускається лише в тому випадку, якщо учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин справи. Приймаючи рішення про недоцільність дослідження доказів у справі, місцевий суд виходив з того, що обвинувачений ОСОБА_7 не заперечує обставини вчиненого, однак такий висновок, на думку прокурора, є помилковим. Як стверджує апелянт, суд залишив поза увагою той факт, що заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 . ОСОБА_7 не визнав, вказавши на відсутність доказів спричинення їй внаслідок злочинних дій шкоди. Така заява обвинуваченого свідчить про заперечення пред`явленого йому обвинувачення по епізоду крадіжки 16.02.2017 р., в результаті якої ОСОБА_9 заподіяно матеріальну шкоду на суму 6058,90 грн. і у вчиненні якої він визнаний винним оскаржуваним вироком суду. Також апелянт зазначає про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого, вважаючи, що у мотивувальній частині вироку суд помилково не зазначив таку обов`язкову ознаку діяння, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, як повторність. На переконання прокурора, встановлені недоліки не можуть бути усунуті апеляційним судом, а тому апелянт просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вирок суду оскаржено також потерпілою ОСОБА_9 , яка у своїй апеляційній скарзі ставить питання про необґрунтованість рішення щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і безпідставність залишення без розгляду її позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої злочином. На думку потерпілої, суд безпідставно не врахував, що обвинуваченим вчинено не один, а кілька злочинів, заподіяну їй шкоду він не відшкодував. З цих підстав апелянт вважає, що ОСОБА_7 не заслуговує на застосування до нього ст.75 КК України. В частині пред`явленого цивільного позову потерпіла наполягає, що у суду не було законних підстав залишати його без розгляду, а вказівка у вироку на недоведеність спричинення злочином шкоди власне ОСОБА_9 взагалі є необґрунтованою, адже остання офіційно визнана потерпілою у справі, в судовому засіданні пред`являла документи, які підтверджують суму завданої їй шкоди. З урахуванням наведеного потерпіла просить вирок місцевого суду у частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати і постановити новий, яким обрати йому покарання у виді 2 років позбавлення волі реально та задоволити цивільний позов в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримання поданої заступником прокурора Львівської області ОСОБА_11 апеляційної скарги, наполягання потерпілої ОСОБА_9 та її представника адвоката ОСОБА_10 на суворішому покаранні для обвинуваченого і їх твердження про наявність підстав для задоволення заявленого потерпілою цивільного позову про відшкодування завданої злочином шкоди, виступ обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 , які апеляційні скарги прокурора і потерпілої заперечили, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Львівської області підлягає задоволенню, а апеляційна скарга потерпілої частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Отже, вказаною нормою закону суду надано право проводити скорочену процедуру судового розгляду у справі, однак однією з обов`язкових умов такого розгляду є відсутність заперечень з боку учасників процесу фактичних обставин кримінального провадження.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, приймаючи рішення про визнання недоцільним дослідження доказів у справі, суд, як на підставу такого рішення, послався на визнання обвинуваченим ОСОБА_7 фактичних обставин справи. Проте, такий висновок не відповідає даним, встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції. Так, при розгляді цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 обвинувачений його заперечив, оспоривши належність викраденого майна потерпілій, що взято судом за основу для висновку про необхідність залишення цивільного позову у кримінальному провадженні без розгляду.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин місцевий суд допустив явну суперечність у вироку, адже, з одного боку, викладаючи фабулу вчиненого визнав ОСОБА_7 винним у спричиненні викраденням майна шкоди потерпілій ОСОБА_9 , а з іншого боку в частині заявленого потерпілою цивільного позову визнав, що остання не довела належність їй на праві власності викраденого майна. Заперечення обвинуваченим ОСОБА_7 факту спричинення своїми діями потерпілій ОСОБА_9 шкоди свідчить про заперечення ним фактичних обставин справи, які суд вважав доведеними. У такому випадку суд не мав підстав для проведення скороченого судового розгляду і повинен був на підставі ч.2 ст.349 КПК України вирішити питання про зміну обсягу дослідження доказів з метою забезпечення повноти судового провадження для встановлення всіх фактичних обставин справи і перевірки їх доказами. Тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора і вважає, що судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і є у відповідності до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для його скасування.

Також слід визнати обґрунтованими застереження прокурора щодо неправильності кваліфікації судом дій обвинуваченого ОСОБА_7 . Так, згідно обвинувального акта ОСОБА_7 інкримінується вчинення двох епізодів крадіжок, останній з яких, а саме із житла, належного ОСОБА_12 , по ч.2 ст.185 КК України за ознакою повторності. В оскаржуваному вироку суду про повторність діяння, вчиненого ОСОБА_7 нічого не зазначено, водночас як і не наведено підстав для виключення цієї кваліфікуючої ознаки з обвинувачення, визнаного доведеним. Наведене свідчить про невиконання судом вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України в частині необхідності обов`язкового викладення в увалюваному вироку мотивів зміни обвинувачення та підстав визнання частини обвинувачення необґрунтованою.

Не дотримано судом також процесуальних вимог щодо порядку розгляду заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову. Залишаючи позов потерпілої ОСОБА_9 без розгляду, суд першої інстанції не врахував, що виключний перелік підстав для такого рішення визначений у ч.3 ст.129 КПК України, а саме: виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також неявка в судове засідання цивільного позивача, його представника чи законного представника. Недоведення цивільним позивачем факту спричинення йому вчиненим злочином шкоди і її розміру, на що послався в оскаржуваному вироку суд, до підстав залишення позову без розгляду не належить і не є обставиною, яка перешкоджає розгляду по суті заявленого у кримінальному проваджені цивільного позову.

Наведене в сукупності вказує на те, що вирок місцевого суду відносно ОСОБА_7 не відповідає критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, визначених у ст.370 КПК України. Допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, у зв`язку з чим зумовлюють необхідність скасування оскаржуваного вироку. Усунути виявлені недоліки апеляційна інстанція не може, оскільки розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в суді першої інстанції проводився у скороченому порядку без дослідження доказів у справі. У свою чергу, встановлення дійсних фактичних обставин справи і правильне вирішення заявленого потерпілою ОСОБА_9 цивільного позову потребує проведення повного і всебічного судового розгляду. З огляду на це слід призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч.ч.1, 2 ст.185 КК України у суді першої інстанції.

У зв`язку із встановленням порушення порядку розгляду справи місцевим судом вирішувати питання обґрунтованості призначеного ОСОБА_7 покарання, на чому наполягає потерпіла у своїй апеляційній скарзі, колегія суддів вважає передчасно. А тому, з видом і мірою покарання, в разі доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому дій, слід визначитись місцевому суду при новому розгляді справи з урахуванням встановлених обставин справи.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_11 задоволити повністю, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2017 р. щодо ОСОБА_7 за ч.ч.1, 2 ст.185 КК України скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження про його обвинувачення у Галицькому районному суді м. Львова.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4