УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №276/486/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 вирок Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області від 03 липня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Інгура Гродненського району Гродненської області Білорусія, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого 09 грудня 2008 року Володарсько-Волинським районним судом за ст.ст.186 ч.3, 263 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі; постановою Богунського районного суду від 25 квітня 2012 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 6 місяці 17 днів,-
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, і призначено йому покарання - 3 роки позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту виконання вироку.
Речовий доказ: алюмінієвий бідон, який зберігається у потерпілої ОСОБА_9 - вирішено залишити їй як власнику.
Згідно вироку суду, повторно, 26 травня 2017 року близько 05 години у ОСОБА_7 , який перебував на польовій дорозі поблизу с. Топорище Хорошівського району Житомирської області, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення алюмінієвого бідону ємністю 40 літрів з території домоволодіння ОСОБА_9 .
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , достовірно знаючи місцезнаходження вищевказаного бідону, через металеві ворота увійшов на територію домоволодіння ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_2 , підійшов до вхідних дверей сараю та за допомогою сили рук відігнув цвяха, яким були зачинені двері вказаного приміщення, після чого, відкривши вхідні двері, проник в середину зазначеного сараю, з якого викрав алюмінієвий бідон ємністю 40 літрів, з нагрівальним елементом у середині, вартість яких, згідно звіту про проведення незалежної оцінки майна, становить 518 грн. та 119 грн., відповідно.
В подальшому ОСОБА_7 розпорядився викраденим бідоном на власний розсуд, а саме: відніс до громадянина ОСОБА_10 , що проживає в АДРЕСА_3 , та продав за грошову винагороду.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 637 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити пом`якшивши йому покарання з застосуванням ст.69, 60 КК України - 6 місяців арешту. Вказує на те, що судом призначено надмірно суворе покарання. Зазначає, що в суді повністю визнав вину, щиро покаявся, вибачився перед потерпілою особою, на досудовому слідстві активно сприяв розкриттю злочину, що є обставинами, які пом`якшують його покарання. Тому, суд у вироку безпідставно зазначає, що обставини, які пом`якшують покарання не встановлені. Крім того, суд не врахував, що він позитивно характеризуюся за місцем проживання, що на його утриманні перебуває мати похилого віку, яка потребує стороннього догляду з його боку, відсутність обтяжуючих обставин, не врахував достатньо його особу, характеризуючи дані та інші обставини справи. Цим суд порушив вимоги ст.65 КК України.
В поданих запереченнях прокурор Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_11 просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення. Посилається на те, що згідно досліджених в ході проведення судового розгляду від 03.07.2017 матеріалів, а також з наданих показів обвинуваченим ОСОБА_7 обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, не встановлено. Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 визнав, однак, відмовився давати будь-які покази. Також в ході судового розгляду встановлено, що кошти, отримані внаслідок вчинення крадіжки, ОСОБА_7 витратив на власні потреби, а не на забезпечення своєї матері. Крім того, судом досліджено усі характеризуючи дані відносно обвинуваченого, зібрані на стадії досудового розслідування, в тому числі, вимогу УІЗ ГУНП, вироки відносно ОСОБА_7 , характеризуючі дані за місцем проживання. Було встановлено, що ОСОБА_7 судимий 09 грудня 2008 року Володарсько-Волинським районним судом за ст.ст.186 ч. З, 263 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі. Постановою Богунського районного суду від 25 квітня 2012 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 6 місяці 17 днів, однак, маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин.
Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просли призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, прокурор заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого з мотивів, викладених в письмових запереченнях, просив апеляцію залишити без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника.ю які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Проте даних положень Закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, призначивши обвинуваченому надто суворе покарання, виходячи з наступного.
Так переглянувши вирок суду в частині призначеного покарання та матеріали провадження стосовно особи обвинуваченого та обставин вчиненого кримінального правопорушення,, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що предмет злочину алюмінієвий бідон ємкістю сорок літрів, під час досудового розслідування був розшуканий і вилучений (а.с.33-34), а також визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні (а.с.42) та в подальшому повернутий згідно оскаржуваного вироку суду потерпілій ОСОБА_9 . Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно звіту №170529/72-Л Житомирської товарної агро-промислової біржи (а.с.45-55) вартість згаданого бідону становить 673 грн. Тобто, вчиненим обвинуваченим ОСОБА_7 злочином потерпілій ОСОБА_9 завдано незначної шкоди.
Крім того слід також зазначити, що хоча ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за умисний корисливий злочин, передбачений ч.3 ст.186 КК України, вчинив новий злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, який у відповідності до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, разом з тим вину у вчиненні злочину визнав, згідно довідки-характеристики (а.с.88) по місцю проживання характеризується позитивно, бере активну участь у громадському житті села, адміністративних правопорушень не здійснював, згідно довідки (а.с.86) має матір ОСОБА_12 , яка за станом здоров`я потребує стороннього догляду і знаходиться на утриманні обвинуваченого.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що судом призначено надміру тяжке покарання, враховуючи наведені обставини, заслуговують на увагу.
Враховуючи незначну шкоду, завдану вчиненим злочином, те що предмет злочину фактично повернуто потерпілій, а також характеризуючи дані на обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для призначення обвинуваченому покарання менш суворого, ніж передбачено санкцією ч.3 ст. 185 КК України, із врахуванням положень ст. 69 КК України, як того просить апелянт, не вбачається, разом з тим покарання обвинуваченому можливо пом`якшити та призначити йому покарання у виді позбавлення волі в найнижчій межі, передбаченою санкцією ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При цому доводи прокурора, викладені в письмових запереченнях, підтриманих в судовому засіданні, щодо відсутності підстав для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 69 КК України, заслуговують на увагу, разом з тим не можуть бути безумовною перешкодою для призначення йому покарання з випробуванням у відповідності до положень ст. 75 КК України з наведених вище підстав.
Враховуючи наведене, вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає зміні в частині призначення покарання з призначенням покарання обвинуваченом із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.
В решті вирок є законним та підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 03 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання.
Призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки та поклавши на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
-не вії зжати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації
В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а засудженим з моменту отримання її копії.

Судді: