Справа №577/622/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/417/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/622/17-к за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2017 року , за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Туркменії м. Ашхабад, мешканець АДРЕСА_1 (зареєстрований по АДРЕСА_2 ), раніше не судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263 і ч.2 ст.309 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданих апеляційних скаргах:

? захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_12 , із змінами, просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд, оскільки прокурором відносно ОСОБА_10 до місцевого суду був направлений інший обвинувальний акт, кримінальне провадження за яким ґрунтується на результатах обшуку від 13.12.2016, тобто за результатами обшуку у даному кримінальному провадженні. Оскільки направлений до суду першої інстанції обвинувальний акт стосується виявленому в одному місці та в один і той же день злочину, що й злочин у даному кримінальному провадженні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , то судом були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки вказані кримінальні провадження підлягають об`єднанню і одночасному судовому розгляді в суді першої інстанції, так як штучно збільшується обсяг обвинувачення і судимості ОСОБА_10 ;

? обвинувачений ОСОБА_13 підтримав змінену апеляційну скаргу свого захисника і також просив скасувати вирок суду, а також застосувати до нього положення ст.69 КК України та призначити йому більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі, оскільки суд першої інстанції не дав належної оцінки відсутності обставин, які обтяжують покарання та наявності обставин, які його пом`якшують. Зокрема судом не було враховано те, що він щиро кається, позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітню дитину та незадовільний стан здоров`я.

За вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.03.2017 ОСОБА_10 визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263 та ч.2 ст.309 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі: за ч.1 ст.263 КК України на строк три роки; за ч.2 ст.309 КК України на строк два роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Вироком суду ухвалено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати загальною сумою 12784,60 грн.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_10 наприкінці серпня 2016 року в денний час, перебуваючи біля належного йому гаража № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі № 2 по вул. Деповській, 88 в м. Конотопі, без передбаченого законом дозволу придбав бойові приписи три гранати РГД-5 з підривниками УЗРГМ-2, які переніс до вказаного гаража, де незаконно їх зберігав. 13.12.2016 близько 20-00 години ОСОБА_10 поклав гранати до багажника автомобіля «ВАЗ 21124» д.н.з. НОМЕР_2 , де продовжив їх незаконно зберігати. В цей же день близько 14-50 години ОСОБА_10 незаконно придбав по АДРЕСА_3 бойові припаси патрони калібру 7,62 мм в кількості 440 штук за 1000 грн., перевіз їх до вказаного гаража та незаконно їх зберігав, а близько 20-00 години переклав цинк з патронами до багажника автомобіля, де вони були виявлені та вилучені під час обшуку.

Крім того, наприкінці серпня 2016 року у денний час ОСОБА_10 в районі гаражного кооперативу № 2 по АДРЕСА_4 незаконно придбав рослини коноплі та переніс їх до вказаного гаража, де виготовив 236,98 г наркотичного засобу канабісу, який розфасував по пакунках і незаконно зберігав у гаражі без мети збуту.

13.12.2016 у денний час ОСОБА_10 біля автобусної зупинки напроти будинку № 130 по вул. Успенсько-Троїцькій в м. Конотопі незаконно придбав без мети збуту у великому розмірі психотропну речовину 7,9662 г амфетаміну, який переніс до вказаного гаража, де розфасував його по пакунках, частину із яких зберігав у гаражі, частину у кишені одягу, а решту в автомобілі «ВАЗ 21124» д.н.з. НОМЕР_2 . Того ж дня близько 21-30 години під час обшуку працівниками поліції було виявлено і вилучено у гаражі 25 пакунків наркотичного засобу канабісу вагою 236,98 г, а в автомобілі та в кишені одягу 6 пакунків амфетаміну вагою 7,9662 г.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи захисника ОСОБА_11 , яка підтримала свою змінену апеляційну скаргу, просила скасувати судове рішення у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 , який підтримав свою апеляційну скаргу та змінену апеляційну скаргу свого захисника і також просив скасувати вирок суду першої інстанції, призначивши новий судовий розгляд, доводи прокурора ОСОБА_9 про залишення вироку суду без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263 та ч.2 ст.309 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника не оскаржуються.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_10 про порушення судом вимог кримінального закону при призначенні покарання та визначення йому занадто суворого покарання, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки вони є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.50 і 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, призначаючи ОСОБА_10 кримінальне покарання, суд першої інстанції врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме, щире каяття обвинуваченого, його молодий вік, наявність на утриманні малолітньої дитини, позитивну характеристику за місцем мешкання, а також відсутність фактів притягнення обвинуваченого раніше до кримінальної відповідальності та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Разом з тим, незважаючи на відсутність обставин, що обтяжують покарання, судом першої інстанції були взяті до уваги дані про те, що вчинені обвинуваченим ОСОБА_10 злочини представляють собою значну суспільну небезпечність та є розповсюдженими на даний час.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_10 про незадовільний стан його здоров`я та наявність у нього хронічного захворювання, колегія суддів також не може прийняти до уваги, оскільки останній не надав як в суді першої інстанції, так і апеляційному суду жодних документів, які б підтверджували наявність у нього певного хронічного захворювання і в матеріалах даного кримінального провадження такі дані відсутні.

Таким чином, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 положень ст.69 КК України, яка відповідно дає можливість призначення йому основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях ч.1 ст.263 та ч.2 ст.309 КК України, або ж перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкціях вказаних норм кримінального закону за ці злочини.

Незважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, все ж такі ці обставини, на переконання колегії суддів, істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_10 інкримінованих йому злочинів.

Крім того, колегія суддів враховує й той факт, що покарання обвинуваченому ОСОБА_10 було призначено судом першої інстанції у мінімальному розмірі, передбаченому санкціями ч.1 ст.263 та ч.2 ст.309 КК України.

Враховуючи всі фактичні обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що визначивши обвинуваченому ОСОБА_10 кримінальне покарання у виді позбавлення волі на певний строк, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст.ст.65-67 КК України, що знайшло своє відображення у судовому рішенні з наведенням відповідних мотивів.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчинених ним суспільно-небезпечних діянь, є справедливим за своїм видом і розміром, а також є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону та неповноту судового розгляду, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, із долученого до зміненої апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 обвинувального акта у відношенні обвинуваченого ОСОБА_10 в кримінальному провадженні № 0000213 від 11.02.2017 вбачається, що останній обвинувачується також за ч.1 ст.263 та ч.2 ст.309 КК України. При цьому, зазначені в обвинувальному акті предмети були виявлені та вилучені під час обшуку, проведеного 14.02.2017, а по даному кримінальному провадженні, яке переглядається колегією суддів в апеляційній інстанції, обшук був проведений 13.12.2016, тобто не в один день та час, як про це зазначав захисник в своїй апеляційні скарзі.

Крім того, із вказаного вище долученого до матеріалів кримінального провадження обвинувального акту до зміненої апеляційної скарги захисника вбачається, що в ньому йде мова про інші предмети злочинів, які повністю відмінні від предметів злочину у даному кримінальному провадженні.

Також на зазначений обвинувальний акт ще чекає процедура судового розгляду, визначена кримінальним процесуальним законом, яка ніяким чином не пов`язана вже з ухваленим вироком у даному кримінальному провадженні, де вага та родові (індивідуальні) ознаки предметів злочинів, передбачених ч.1 ст.263 та ч.2 ст.309 КК України, ніким з учасників судового провадження не оскаржується.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження не були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які б у відповідності до приписів п.3 ч.1 ст.409 і ст.412 КПК України перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в даному випадку обвинувальний вирок відносно ОСОБА_10 .

Не знайшла свого підтвердження і неповнота судового розгляду, на якій наголошувала захисник у своїй зміненій апеляційній скарзі, яка б давала підстави у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.409 та ст.410 КПК України, для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав як для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_10 кримінального покарання, як про це поставлене питання в його апеляційній скарзі, так і для скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, як про це було порушено питання у зміненій апеляційній скарзі захисника ОСОБА_11 , вирок суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_10 з урахуванням вимог ст.370 КПК України є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого він підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення.

Крім того, у відповідності до вимог ч.2 ст.5 і ч.5 ст.72 КК України та на підставі Закону № 838-VIII від 26.11.2015, в даному випадку підлягає зарахуванню у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 був застосований з 17.03.2017.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2017 року відносно ОСОБА_14 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Запобіжний захід ОСОБА_15 залишити тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_15 в строк відбування покарання:

? час попереднього ув`язнення з 17.03.2017 по 23.11.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4