ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2017 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одесси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участю секретаря ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 521/16424/17-к щодо:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Партизанське Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей 2009 та 2015, раніше не судимого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього стрільця 3 відділення 3 окремого стрілецького взводу військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), старшого солдата,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді стрільця 3 відділення 3 окремого стрілецького взводу військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), у військовому званні «старший солдат», о 08 годині 15.11.2015 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 09 годин 21.09.2017, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину при вищевикладених обставинах визнав повністю та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, скориставшись своїми процесуальними правами від дачі показів про обставини вчинення злочину відмовився.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Оскільки ОСОБА_6 , являючись військовослужбовцем (крім строкової служби), не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, суд кваліфікує його дії як злочин, передбачений ст. 407 ч.3 КК України.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 50, 65 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Крім цього, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд приймає до уваги той факт, що обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_6 даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_6 не можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне застосувати до нього покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом с цим, судом встановлено, що ОСОБА_6 є батьком двох неповнолітніх дітей, батьківських прав щодо яких він не позбавлений, вчинив умисний злочин, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не заперечував проти застосування щодо нього акту амністії, підстав, які перешкоджають застосуванню відносно обвинуваченого амністії судом не встановлено.

З огляду на вказане, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію в 2016 році».

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання.
На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_7