Справа № 495/467/18
Номер провадження 1-кп/495/28/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0003299 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухолужжя Білгород-Дністровського району, Одеської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
потерпілий ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 24.09.2017 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходився на перехресті вулиць Першотравнева та Миколаївська у м. Білгород-Дністровський, Одеської області та зустрів потерпілого ОСОБА_5 де у них відбулась розмова, в кінці цієї розмови у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону Lenovo A2010A чорного кольору.

Далі, обвинувачений ОСОБА_3 запропонував потерпілому ОСОБА_5 відійти у двір будинків між магазинами «Смарт» і «Мобі» по вул. Першотравнева у м. Білгород-Дністровський, де діючи з корисливих мотивів, навмисно, здійснюючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, встановивши, що за ним ніхто не пильнує, знаючи і розуміючи, що його дії можуть бути помічені, шляхом ривку відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_5 , а саме мобільним телефоном марки Lenovo A2010A чорного кольору, вартістю 2500грн, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_3 з вказаним майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 24.09.2017 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, він знаходився на перехресті вулиць Першотравнева та Миколаївська у місті Білгород-Дністровський, Одеської області де зустрів потерпілого ОСОБА_5 і у них відбулась розмова, підчас якої він шляхом ривку заволодів мобільним телефоном потерпілого, так як останній винен був йому гроші. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 24.09.2017 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, на перехресті вулиць Першотравнева та Миколаївська у місті Білгород-Дністровський, Одеської області він зустрів обвинуваченого ОСОБА_3 і у них відбулась розмова, підчас якої обвинувачений ОСОБА_3 шляхом ривку заволодів його мобільним телефоном марки Lenovo. Після чого обвинувачений ОСОБА_3 з місця події зник а він зателефонував до поліції. Претензій майнового характеру до обвинуваченого не має, просив суворо не карати обвинуваченого.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.1 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабежі).

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, позитивну характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, його каяття в скоєному, а також те, що потерпілий не має будь-яких претензій до обвинуваченого, просив його суворо не карати.

Враховуючи викладене суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлений не був.

Речові докази: мобільний телефон марки «Lenovo» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 , передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити йому.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України, на підставі санкції даної статі призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази: мобільний телефон марки «Lenovo» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 , передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити йому.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлений не був.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1