Номер провадження № 1-кп/521/838/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 04.03.2017 року за № 0000203, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Виноградівка Болградського району Одеської області, має середню освіту, працює водієм в приватному підприємстві «Посполіт Сервіс», одружений, має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

-у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:
04 березня 2017 року близько 08 години 50 хвилин ОСОБА_4 , керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме маршрутним автобусом «БАЗ А079.23» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по вул. Степова в м. Одесі, з боку вул. Прохорівська у напрямку вул. Мельницька. Під`їхавши до регульованого перехрестя з вул. Б.Хмельницького, зупинився у зв`язку з тим, що в його напрямку руху був увімкнений червоний сигнал світлофору. Дочекавшись зеленого сигналу світлофору в своєму напрямку руху, водій ОСОБА_4 відновив рух керованого ним автобуса та почав виконувати маневр лівого повороту, допустивши порушення вимог п.п. 10.1, 16.2 та 18.2 Правил дорожнього руху України, які приписують:

- п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п.16.2 На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які проходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку;

- п. 18.2 На регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

В порушення зазначених положень ОСОБА_4 , керуючи технічно справним транспортним засобом, в світлу пору доби та в умовах необмеженої видмості, маючи об`єктивну можливість вчасно помітити небезпеку для руху, а саме літню особу - пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїжджу частину, рухаючись по пішохідному переходу справа наліво по ходу руху зазначеного транспортного засобу, вчасно швидкість руху не зменшив та, закінчуючи маневр лівого повороту, скоїв на неї наїзд.

В результаті потерпілій ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у виді травми лівої верхньої кінцівки та тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, у вигляді закритої черепно-мозкової травми крововиливів під твердою і м`якими мозковими оболонками та розміжчення головного мозку, набряку головного мозку, в результаті яких настала смерть потерпілої у реанімаційному відділенні МКЛ № 1.

Вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме - поясненнями обвинуваченого ОСОБА_4 , який, повністю визнавши себе винним у скоєнні злочину, пояснив суду, що має досвід управління транспортними засобами з 2002 року, водієм маршрутного таксі працює протягом останніх 9 років. 04 березня 2017 року вранці виїхав на автобусі з гаражу і направлявся в сторону залізничного вокзалу. На вул. Степовій, виконуючи маневр повороту на вул. Б.Хмельницького в результаті неуважності припустив наїзд на потерпілу ОСОБА_6 . Вважає, що дорожньо-транспортна пригода відбулася в результаті порушення ним правил дорожнього руху. Він розкаюється у скоєному.

Потерпіла ОСОБА_7 надала суду заяву про те, що не має жодних претензій до обвинуваченого. Крім того, стороною обвинувачення надана суду копія заяви потерпілої ОСОБА_7 з приводу відсутності претензій до ПП «Посполіта Сервіс», де працює ОСОБА_4 , у зв`язку з компенсацією їй матеріальних витрат і моральної шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші докази, подані на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину та інших обставин, які ніким не оспорювались.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини підтверджуються доказами, що маються в справі та не потребують дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння злочину, форми умислу.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винен у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце роботи і позитивно характеризується адміністрацією підприємства. На його утриманні перебуває малолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, оскільки він повністю визнав вину та дав правдиві пояснення про обставини скоєння злочину, а також відшкодування потерпілій спричиненої шкоди працедавцем обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що ним вчинений тяжкий злочин, особу винного, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді позбавлення волі з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

В судовому засіданні обвинуваченим та захисником було заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, що не позбавлені батьківських прав і на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Статтею 85 КК України встановлено, що засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань на підставі закону про амністію.

Положеннями ч. 2 ст. 86 КК України встановлено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив необережний злочин, що відноситься до категорії тяжких, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» мав дитину, якій не виповнилося 18 років, відносно якої не позбавлений батьківських прав. Він не підпадає під категорію осіб, до яких амністія не може бути застосована.

Таким чином, наявні всі передбачені законом підстави для задоволення клопотання ОСОБА_4 і звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в загальній сумі 3714 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2017 року на автобус «БАЗ А079.23» реєстраційний номер НОМЕР_1 бежевого кольору, 2006 р.в., підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, ст. 86 КК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначених основного покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік відповідно до положень ст. 86 КК України, п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 3714 (три тисячі сімсот чотирнадцять) грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2017 року на автобус «БАЗ А079.23» реєстраційний номер НОМЕР_1 бежевого кольору, 2006 р.в., та повернути його власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його оголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суддя ОСОБА_1