11-кп/775/128/2018(м)
266/1992/17

Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1 11-кп/775/128/2018(м)
Доповідач: ОСОБА_2 266/1992/17к

іменем У к р а ї н и
17 квітня 2018 р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
за участю захисника ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Маріуполя, маючий середню освіту, не працюючий, не одружений, не судимий, має малолітню дитину, мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України та засуджений до покарання у виді 8 років позбавлення волі,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Приморського районного суду Донецької області від 13 листопада 2017 р. ОСОБА_9 визнаний винним за ст.121 ч.2 КК України за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
08 квітня 2017 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи мету умисного спричинення тілесних ушкоджень, під час сварки, на ґрунті особистих неприязнених відносин, умисно, завдав не менше 5 ударів кистями рук стислими в кулаки та взутою ногою в область обличчя потерпілого ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: синці на повіках обох очей, області лівої щоки, на верхній губі справа, на підборідді справа, крововилив у слизову верхньої губи справа, садна на підборідді, крововилив у м`які покрови голови у скроневої області зліва, заушної області справа, потиличної області зліва, крововилив під тверду мозкову оболонку загальним об`ємом 100 см 3, крововилив під м`які оболонки та речовину головного мозку у лобній, тім`яної та потиличної долях зліва, крововилив у стовбур мозку, які у своєї сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент спричинення, та від яких потерпілий ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у 10 годині 20 хвилин в реанімаційному відділені комунального закладу охорони здоров`я «Обласна лікарня інтенсивного лікування м. Маріуполя» , що розташована по вул. Троїцькій, 46 в Центральному районі м. Маріуполя.
Смерть ОСОБА_10 , настала в наслідок закритої черепно-мозкової травми крововиливами під оболонки та речовину головного мозку, які привели до набряку головного мозку та легень.
Не погодившись з вироком суду обвинувачений подав апеляційну скаргу в якій просив вирок суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. Зазначає, що ОСОБА_11 він не бив, та свідок ОСОБА_12 власниця будинку де він мешкав давала пояснення, що була присутня при сварці ОСОБА_11 з ОСОБА_13 , проте він у її присутності ніяких ударів ОСОБА_11 не наносив, потім вони вигнала ОСОБА_14 та ОСОБА_10 на вулицю. Вважає, що досудове та судове слідство було неповним, оскільки не була встановлена особа таксиста який віз ОСОБА_14 та ОСОБА_10 додому, зауважує, що виходячи з пояснень ОСОБА_14 вони надто довго добиралися додому біля двох годин, що дає йому підстави вважати, що ОСОБА_10 перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння міг падати, повзти, битися з кимось крім нього, його могли побити вдома батьки. Зауважує, що кількість тілесних ушкоджень виявлених на тілі потерпілого є значно більшою 23-25 та не співпадає з кількістю ударів, завданих потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи. Крім того, при призначенні покарання суд не врахував у якості пом`якшуючої обставини покарання наявність у нього неповнолітньої дитини.
Вислухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 які підтримали апеляційні вимоги обвинуваченого, просили вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд провадження, прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Колегія суддів вважає, що суд, приймаючи рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у висунутому обвинуваченні за ст. 121 ч.2 КК України суд додержався вимог ст. 84-86, 94 КПК України та повною мірою проаналізував зібрані слідством докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності, навівши у вироку переконливі мотиви прийнятого рішення.
Обставини, наведені обвинуваченим ОСОБА_9 , на свій захист, стосовно того, що він 08 квітня 2017 року під час сварки з потерпілим ОСОБА_10 його не бив, а потерпілий міг отримали тілесні ушкодження після того як пішов від нього по дорозі додому, від інших осіб або вдома під час бійки з батьками ретельно перевірялися судом та були спростовані сукупністю наведених у вироку доказів. Ними суд вважає поясненнями свідка ОСОБА_14 яка в суді пояснила, що 08.04.17 року після сварки яка відбулася в будинку за місцем проживання ОСОБА_9 , останній в її присутності бив ОСОБА_10 руками та ногами по голові кілька разів, потім вона забрала ОСОБА_10 , тривалий час вони чекали таксі, потім дочекалися та вона відвезла потерпілого додому, батьки пропонували викликати йому швидку, але ОСОБА_10 відмовився, наступного дня вона дізналася, що ОСОБА_10 помер у лікарні, а також свідка ОСОБА_15 та потерпілої ОСОБА_16 батьків померлого про те, що у вечорі 08.04.17 року їх син повернувся додому сильно побитий разом з ОСОБА_14 , швидку відмовився викликати, вранці 09.04.17 року він був без свідомості, його відвезли до лікарні де він того ж дня помер. Наведені пояснення свідків, колегія суддів вважає, об`єктивними, послідовними, такими, що не викликають сумніву, вони були отримані судом безпосередньо у судовому засіданні та є належними та допустимими доказами по справі, які повністю виключають апеляційні твердження ОСОБА_9 про отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не від його дій а у іншому місці та при інших обставинах.
Посилання обвинуваченого на пояснення свідка ОСОБА_17 в частині того, що вона не бачила що обвинувачений бив ОСОБА_10 колегія суддів відкидає, оскільки з пояснень цього свідка виходить, що вона у 18 годин пішла спати, а потім почула сварку та вигнала з будинку ОСОБА_14 з ОСОБА_18 , а всі обставини які відбувалися після 18 години та у дворі будинку не бачила.
Апеляційні доводи ОСОБА_9 про неповноту досудового та судового слідства в частині не встановлення особи таксиста, який відвозив ОСОБА_10 додому, на думку суду є надуманими, оскільки обставини та час, у який потерпілий був доставлений додому 08.04.17 року на таксі був встановлений слідством, підтверджується поясненнями свідків, допитаних судом, а встановлення особи водія автомобіля таксі та його пояснення, на думку колегії суддів, не може істотно вплинути на обставини які підлягають доведенню у межах цього кримінального провадження згідно ст. 91 КПК України.
Не вбачає колегія суддів і суперечностей з обставинами вчинення обвинуваченим злочину, встановленими слідством та судом у висновку судово-медичної експертизи від 16.06.17 р (а/п 169-170), з якого вбачається, що тілесні ушкодження в області голови потерпілого, які призвели до його смерті, утворилися в наслідок 5-6 травмуючих дій (ударів) кулаками або взутими ногами, а всі тілесні ушкодження виявлені на трупі ОСОБА_10 від 12-15 ударів. Крім того, за висновком СМЕ від 23.05.17 року (а/п 171), враховуючи характер та масивність черепно-мозкової травми, а також множинність та локалізацію ушкоджень області голови та обличчя потерпілого тілесні ушкодження у нього не могли утворитися від декількох падінь з положення стоячи та послідуючого удару головою о тверду плоску поверхню. Зазначені висновки узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_14 про обставини заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Виходячи з наведеного, колегія суддів відкидає апеляційні твердження обвинуваченого про суперечності у висновках СМЕ.
Приймаючи рішення за апеляційною скаргою обвинуваченого, колегія суддів зважає і на те, що в ході розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачений не заперечував факту побиття потерпілого ОСОБА_10 08.04.17 року, посилаючись на те, що вчинив злочин під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного тяжкою образою з боку потерпілого на свою адресу та на адресу своєї дитини, що свідчить про зміну правової позиції обвинуваченим з метою захисту від обвинувачення у тяжкому злочині.
Інших обставин, які б не перевірялися судом під час судового розгляду в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 за ст. 121 ч. 2 КК України в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, які б могли вплинути на постановлення іншого процесуального рішення по справі апеляційна скарга обвинуваченого не містить. Підстав для скасування судового рішення в порядку передбаченому ст. 412,415 КПК України за апеляційною скаргою, колегія суддів також не вбачає.
Колегія суддів також вважає, що суд при призначенні покарання обвинуваченому поряд з іншими обставинами, зазначеними в ст. 65 КК України врахував, що на утриманні у обвинуваченого перебуває малолітня дитина та призначив обвинуваченому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним інших злочинів.

Керуючись ст.. 405,407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2017 року, постановлений стосовно ОСОБА_9 - залишити без зміни.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою що тримається під вартою протягом цього строку з дня отримання копії ухвали.

Судді: