УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/1384/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2018 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника Рупс, ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2018 року, '
Ухвалено зобов`язати слідчого повідомити уповноважений орган, яким здійснюється реєстрація арештів та заборон, про накладений арешт.

Заслухавши доповідь судді,захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов)
У відповідності до ч.3,7,8,11,12 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути спів мірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Заборона використання або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особами, які на законних підставах проживають у такому приміщенні, не допускається.
Розглядаючи подання слідчого, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме:
Доводи апеляційної скарги зокрема про те, що вартість квартири є занадто вищою ніж розмір цивільного позову заслуговують на увагу. Разом з тим апелянтом не подано доказів оцінки вартості зазначеної квартири, а роздруківки із сайту продажу аналогічної квартири не можуть бути доказом вартості квартири, на яку накладено арешт.
Безпідставними є також і доводи про те, що підозрюваний має земельну ділянку вартістю заявленого цивільного позову, оскільки апелянтом не надано жодних доказів, які підтверджувати б вартість зазначеного майна.
Що стосується доводів того, що слідчим суддею не розглянуто питання наслідків застосування такого заходу для третьої особи ОСОБА_11 слід зазначити, що накладення арешту на вказану квартиру не впливає на законні права третьої особи, оскільки згідно копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, поданої апелянтом, власником даної квартири є ОСОБА_9 і вказана квартира належить йому на праві приватної власності. Даних про те, що ОСОБА_11 є співвласником даної квартири, а також те, що вона перебувала із ОСОБА_9 у шлюбі і накладення арешту на вказану квартиру будь-яким чином впливає на їх інтереси в матеріалах провадження немає. Крім того, захисник ОСОБА_7 не є представником гр. ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні, тому її твердження про порушення прав даної громадянки є неприйнятними.
З огляду на викладене, доводи викладені в апеляційній скарзі апелянта не грунтуються на матеріалах кримінального провадження, не підтверджені доказами, підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених в ній, немає.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: