Справа №621/2104/17
Провадження №1-кс/621/260/17
УХВАЛА

Іменем України
22 вересня 2017 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене начальником Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, громадянина України, українця, який має професійно-технічну освіту, розлученого не працюючого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.07.2006 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.307 КК України, засудженого до покарання у вигляді позбавлення волі на остаточний строк 5 років 6 місяців, звільненого 18.06.2010 року умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 3 місяці 24 дні;

- вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.01.2014 року за ч.2 ст.190, ч.3 ст.309 КК України, засудженого до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75, ч.1 ст.76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

- вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.10.2014 року за ч.2 ст.190, ст.71 КК України, засудженого до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 роки 1 місяць, звільнений 24.09.2016 року у зв`язку з відбуттям терміну покарання;

- вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.04.2017 року за ч.2 ст.190, ст.395, ч.1 ст. 70, ч.5 ст.72 КК України, засудженого до покарання у вигляді обмеження волі строком 3 роки, який для відбуття покарання прибув до Хролівського виправного центру (№140) 21.06.2017 року,

якому вручено письмове повідомлення про підозру у злочинах, передбачених ч. 1 ст. 390, ч. 2 ст. 190 КК України,

у с т а н о в и в :
22.09.2017 року слідчий Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_5 , у провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000885 від 13 вересня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 390, ч. 2 ст. 190 КК України, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 , який засуджений вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.04.2017 року за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ст.395 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 3 роки, 21.06.2017 року прибув для відбування покарання до «Хролівського виправного центру (№140)» з Старобільського слідчого ізолятору.

05.07.2017 року між державною установою «Хролівський виправний центр (№140)» в особі начальника ОСОБА_6 та засудженим ОСОБА_4 було укладено строковий трудовий договір №139 (в порядку ст. 60 КВК України), який діє протягом періоду відбуття покарання. 21.04.2017 року між державною установою «Хролівський виправний центр (№140)» в особі начальника ОСОБА_6 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 було укладено договір №Г-118 на залучення засуджених до оплачуваної праці.

12.09.2017 року на підставі рознарядки на вивід засуджених на роботу на контрагентські об`єкти у 1-шу зміну до ФОП « ОСОБА_7 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , було направлено 15 (п`ятнадцять) засуджених, серед яких був ОСОБА_4 ..

В той же день, в період часу з 16 години 20 хвилин по 17.00 годину, більш точного часу в ході досудового слідства встановити не представилось можливим, порушуючи п. 3 розділу III Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 29.12.2014р. за № 2186/5, маючи на меті самовільне залишення місця обмеження волі, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, після закінчення виконання робіт, під приводом купівлі телефону прослідував до одного з приміщень підприємства, після чого, розуміючи протиправність своєї поведінки, пішов з території ФОП « ОСОБА_7 » у невстановленому напрямку, самовільно залишивши місце обмеження волі.
Крім того, 12.09.2017 року ОСОБА_4 , засудженого вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.04.2017 року за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ст.395 КК України, у період відбування покарання у вигляді обмеження волі у державній установі «Хролівський виправний центр (№140)», на підставі рознарядки на вивід засуджених направлено на роботу на контрагентський об`єкт у 1-шу зміну до ФОП « ОСОБА_7 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи на території вищезазначеного підприємства ОСОБА_4 , маючи на меті корисливий мотив, повторно, протиправно, шляхом зловживання довірою, впевнивши ОСОБА_7 , в тому, що має намір придбати в останнього мобільний телефон марки Lenovo A789 після його огляду іншою особою на предмет технічного стану, заволодів ним, а також зарядним пристроєм та пакунком до даного телефону. Заволодівши чужим майном, ОСОБА_4 звернув його на власну користь та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду згідно із висновком товарознавчої експертизи №122 від 21.09.2017 року, на загальну суму 949 гривень.Під час досудового розслідування в якості потерпілого був допитаний ОСОБА_7 , які підтвердив той факт, що засуджений ОСОБА_4 самовільно залишив місце відбування покарання у вигляді обмеження волі, а саме незаконно та самовільно 12.09.2017року покинув територію контрагентського об`єкту ФОП « ОСОБА_7 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , під час виконання робіт засудженими. 21.09.2017 року було встановлено місцезнаходження ОСОБА_4 в АДРЕСА_4 , та доставлено на місце відбування покарання у вигляді обмеження волі до Хролівського виправного центру № 140.

22.09.2017 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 390, ч. 2 ст. 190 КК України.Допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 у вчиненні вказаних злочинів визнав себе винним повністю.Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 390, ч. 2 ст. 190 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, є підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підтвердження доводів клопотання надано копії матеріалів кримінального провадження: витягу з ЄРДР №0000885 від 13.09.2017 року; повідомлення про підозру від 22.09.2017 року; письмових доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаних злочинів; документів, що містять відомості про особу підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 наполягав на задоволенні клопотання, вказуючи на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у злочинах, передбачених ч. 1 ст. 390, ч. 2 ст. 190 КК України, наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним ризикам. Зокрема, стверджувалося про наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, що може перешкоджати кримінальному провадженню.

Підозрюваний ОСОБА_4 під час судового розгляду не заперечував обґрунтованості підозри у вчиненні ним вказаних злочинів, проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не заперечував.
Відповідно до ст.107 КПК України фіксація судового розгляду технічними засобами не проводилась.
Вислухавши сторони, дослідивши надані письмові докази, дійшов наступного:

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 1, п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Згідно п. 1"с" ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Сторонами кримінального провадження надані докази того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних злочинів, у разі визнання винуватим за ч. 1 ст. 390 КК України, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, учинив нові злочини в період відбування покарання, що свідчить про можливість застосування у відношенні підозрюваного запобіжного заходу - тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком суду в Хролівському виправному центрі (№140); підозрюється у вчиненні двох корисливих злочинів.

Сукупність зазначених обставин та обґрунтована підозра у вчиненні злочинів, які були скоєні в період відбування покарання у виді обмеження волі, вказують на наявність ризиків вчинення ним нових злочинів, а також переховування від органу досудового розслідування та суду.

Таким чином, у кримінальному провадженні є достатньо відомостей, які вказують на наявність зазначених ризиків, передбачених у статті 177 КПК України.

Сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та підтвердженим під час його судового розгляду.

Оцінивши обставини визначені ст. 178 КПК України, дійшов висновку, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаних злочинів; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, і на які вказується у клопотанні; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

За таких обставин, клопотання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою є обґрунтованим і підлягає задоволенню незважаючи на виключний характер цього запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України належить визначити розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 33680 грн., який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та у разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України,

п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити.

Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою в Харківській УВП №27.

Взяти під варту ОСОБА_4 із зали суду та встановити строк дії ухвали про його тримання під вартою з 22 вересня 2017 року по 20 листопада 2017 року.

Визначити розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 33680 (тридцять три тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 коп.

У разі внесення застави звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з під варти та покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися із м. Змієва Харківської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про своє фактичне місце проживання та засоби зв`язку; прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду.

У разі невиконання обов`язків ОСОБА_4 застава звертається в дохід Державного бюджету України та може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів зі дня її оголошення.

Слідчий суддя: