Справа № 278/2331/17
В И Р О К
Іменем України
30 січня 2018 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Немішаєве Бородянського району Київської області, громадянина України, із середньою технічною освітою, директора КП "Оберіг" Тютюнниківської сільської ради Чуднівського району, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
5 листопада 2016 року близько 20 години ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем "УАЗ 469 б" (реєстраційний номер " НОМЕР_1 ") у стані алкогольного сп`яніння та рухаючись по вул. Іванова, 2 в с. Висока Піч Житомирського району в напрямку м. Житомира, в порушення вимог пп. "б" п. 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, а в порушення вимог п. 10.1 цих же Правил перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху ліворуч та виїхав за межі проїзної частини на тротуар, де здійснив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_5 , який рухався вказаним тротуаром попереду в попутному напрямку.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді ран в області лівого колінного суглобу, на обличчі, саден в правій пахвинній ділянці, перелому другого ребра справа, закритого перелому правої ліктьової кістки, перелому кісток тазу (лонних кісток зі зміщенням уламків), розриву уретри, котра ускладнилась гострою затримкою сечі, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог названих пунктів Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникнення зазначеної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав частково та показав, що 5.11.2016 близько 20 години він, керуючи автомобілем УАЗ, рухався в с. Висока Піч в напрямку м. Житомира, перед цим зранку цього ж дня випив дві чарки горілки. В автомобілі на задньому сидінні знаходився його товариш ОСОБА_8 Рухався із увімкненим ближнім світлом фар, оскільки було темно. Раптово за 10 м від автомобіля побачив групу молодих людей, які йшли по центру дороги в попутному напрямку. Побачивши їх та з метою уникнення наїзду прийняв вліво та застосував екстрене гальмування, при цьому молоді люди відбігли вправо, а один з них, як згодом з`ясувалось, ОСОБА_5 , відбіг вліво, а тому обвинувачений не зміг уникнути наїзду і здійснив його на зустрічній смузі руху, вдаривши потерпілого лівою передньою частиною автомобіля. Одразу зупинив автомобіль, вибіг з нього, підбіг до потерпілого, який лежав на дорозі, взяв його на руки, а ОСОБА_8 викликав швидку. В цей час до них підбігли вищезазначені, як з`ясувалось згодом, друзі потерпілого, та почали бити обвинуваченого. До приїзду поліції всі залишалися на місці ДТП, обстановку не порушували. Свої аналогічні показання обвинувачений деталізував під час слідчого експерименту (а.с. 111-115). В подальшому обвинувачений приходив до лікарні, де лікувався потерпілий, щоб вибачитися, однак не був допущений до нього. Матеріальну допомогу не надавав у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. Шкодує з приводу події та спричиненої шкоди здоров`ю потерпілого.
Окрім часткового визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні вищезазначеного діяння підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 показав, що увечері 5.11.2016 близько 20 години він разом із своїми друзями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поверталися додому у с. Висока Піч, рухались по проїжджій частині дороги, друзі йшли по правій її частині, а потерпілий по лівій ближче до тротуару, розмовляючи по телефону. Почув звук автомобіля, що наближався позаду, відскочив вліво на тротуар, однак відчув удар у задню праву частину, від якого впав на землю. Після наїзду автомобіль проїхав далі, був зупинений друзями. В автомобілі знаходилось двоє чоловіків, хто саме не пам`ятає, проте названі чоловіки потерпілому ніякої допомоги не надавали. У подальшому обвинувачений до потерпілого не підходив та не вибачався. Наполягав на суворості покарання обвинуваченому.
Показання потерпілого підтвердив свідок ОСОБА_12 , який бачив, як за зазначених обставин позаду них рухався автомобіль із увімкненим світлом фар, проте ніяких сигналів не подавав, і коли наблизився до них, то потерпілий відскочив на лівий тротуар, проте автомобіль, не гальмуючи, збив його на тротуарі й поїхав далі. Тоді вони втрьох побігли за автомобілем та зупинили його за 20 м від місця наїзду, змусили вийти водія та пасажира, з ними повернулися до місця, де лежав потерпілий, після чого втрьох побили водія та пасажира автомобіля. Саме свідок з друзями викликали поліцію та швидку допомогу. На місці ДТП водій намагався надати потерпілому медичну допомогу
Свої аналогічні показання потерпілий ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_12 деталізували під час слідчих експериментів (а.с. 132-137, 145-152).
Показання потерпілого та свідка ОСОБА_12 підтверджуються відомостями протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 , який також на місці вказав на ті ж самі місця розташування потерпілого і свідків до моменту ДТП та в момент наїзду на потерпілого (а.с. 138-144).
Під час огляду місця події 5.11.2016 зафіксовано розташування автомобіля марки "УАЗ-469Б", д.н.з. НОМЕР_1 , який лівими колесами знаходиться на лівому тротуарі та правими на зустрічній смузі руху у напрямку с. Висока Піч Житомирського району. Також в ході огляду зафіксовано місце наїзду на пішохода ОСОБА_5 за 24,2 м від автомобіля на лівому тротуарі, що відповідає показанням потерпілого та свідка ОСОБА_12 і спростовує показання обвинуваченого про наїзд на потерпілого на проїзній частині дороги. Крім того, під час огляду не виявлено слідів гальмування автомобіля, що в сукупності з показаннями свідка ОСОБА_12 спростовує показання обвинуваченого про застосування ним задля уникнення наїзду на потерпілого екстреного гальмування (а.с. 100-110).
На момент ДТП вищезазначений автомобіль знаходився у технічно працездатному стані (висновок автотехнічної експертизи від 06.12.2016 №3/1097, а.с. 116-131).
Згідно із висновком експертизи механізму та обставин ДТП від 27.04.2017 №3/289 водій автомобіля марки "УАЗ-469 Б", д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав діяти відповідно до вимог п.п. 1.10, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; керуючи транспортним засобом повинен бути уважним до дорожньої обстановки та її змін (а.с. 153-159).
У ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: ран в області лівого колінного суглобу, на обличчі, саден в правій пахвинній ділянці, перелому другого ребра справа, закритого перелому правої ліктьової кістки, перелому кісток тазу (лонних кісток зі зміщенням уламків), розриву уретри, котра ускладнилась гострою затримкою сечі, що виникли від дії тупого предмета, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, могли виникнути 5.11.2016 від дії тупих предметів внаслідок наїзду автомобіля (а.с. 130-131).
5.11.2016 о 23.15 в крові ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,16%, він перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с 160).
Допитаний в судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_8 показав, що приблизно рік тому у листопаді (точної дати не пам`ятає) їхав в автомобілі під керуванням ОСОБА_4 , перебував на задньому сидінні, знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Відчув як автомобіль стало заносити вправо, і тоді ОСОБА_4 різко вивернув кермо праворуч і різко загальмував. Зупинивши автомобіль, першим з нього вийшов ОСОБА_4 , згодом з автомобіля вийшов свідок і побачив обвинуваченого, який присів, а на руках у нього лежав якийсь хлопець. В цей час до них підбігли інші хлопці та почали їх зі ОСОБА_4 бити. Після цього на місце приїхали працівники поліції та швидкої допомоги, хто їх викликав свідок не пам`ятає. До показань свідка суд ставиться критично, оскільки вони суперечать як вищенаведеним показанням потерпілого і свідка ОСОБА_12 , так об`єктивним даним протоколу огляду місця події, відповідно до яких відрізок дороги є прямим, дорожнє покриття було сухим, на ньому не зафіксовано слідів гальмування, що спростовує показання свідка в частині заносу автомобіля та застосування обвинуваченим екстреного гальмування.
Оцінивши сукупність досліджених доказів, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є неумисним тяжким злочином проти безпеки руху.
Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно працює, за місцем проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій, зі слів отримав поранення в ході проведення антитерористичної операції у Донецькій області.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , не встановлено. Суд не визнає такою обставиною щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину лише частково, зокрема, не визнав таку істотну на думку суду обставину, що наїзд на пішохода обвинуваченим було здійснено на тротуарі. Обставиною, що обтяжує обвинуваченому покарання, суд визнає вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки на думку суду, ця обставина істотно сприяла неуважності обвинуваченого і як наслідку дорожньо-транспортній пригоді.
Враховуючи викладене, позицію прокурора, потерпілого та його законного представника, які наполягали на суворості покарання, а також безальтернативний характер санкції ч. 2 ст. 286 КК України, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Оскільки злочин вчинено у стані алкогольного сп`яніння, суд вважає за необхідне позбавити обвинуваченого права керування транспортними засобами. Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, його часткове визнання вини, суд призначає покарання на мінімальний строк, визначений у санкції ч. 2 ст. 286 КК України. Проте суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69 або 75 КК України, оскільки відсутні обставини, що пом`якшують, та наявна обставина, що обтяжує покарання обвинуваченому, а відомостей про особу обвинуваченого (зокрема, про участь у бойових діях на Сході України) самих по собі недостатньо для звільнення від призначеного покарання або призначення більш м`якого покарання, не передбаченого законом.
Позов цивільного позивача ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого витрат на лікування ушкодження здоров`я її неповнолітнього сина, заподіяного обвинуваченим, а також моральної шкоди, заподіяної злочином, визнаний обвинуваченим в повному обсязі (а.с. 97), виходячи з принципу змагальності, суд задовольняє в повному обсязі.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Накладений під час досудового розслідування арешт на автомобіль "УАЗ 469Б", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", який належить особі, яка не несе цивільної відповідальності за діяння обвинуваченого підлягає скасуванню, а названий речовий доказ поверненню власнику.
Враховуючи призначене покарання, суд вважає, що існує ризик переховування обвинуваченого від його відбування, проте, зважаючи на його попередню поведінку суд вважає, що достатнім запобіжним заходом для запобігання цьому ризику буде особисте зобов`язання.
Керуючись ст.ст.174, 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.
Початком строку відбування покарання вважати день фактичного затримання після звернення вироку до виконання.
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 19 984 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 12 коп. витрат на лікування потерпілого від злочину та 145 000 сто сорок п`ять тисяч грн. моральної шкоди, заподіяної злочином.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1494 (одну тисячу чотириста дев`яносто чотири) грн. 64 копійок процесуальних витрат на проведення експертиз.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10.11.2016 на автомобіль "УАЗ -469Б", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", скасувати, а транспортний засіб після набрання вироком законної сили повернути власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1