Справа № 191/2246/17
Провадження № 1-в/191/756/17
У Х В А Л А
іменем України
07 вересня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника СВК-94 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області клопотання засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше засудженому: 11 разів,

у цій справі засуджений: 09.07.2015 року Індутріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку 24.09.2015 року, кінець строку 24.03.2018 року,-

про умовно-дострокове звільнення засудженого,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував.

Представник СВК-94 просив відмовити в задоволенні клопотання.

Засуджений просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку засудженого, з урахуванням думки прокурора, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд зазначає, що висновок про можливість застосування засудженому умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 відбуваючи покарання за злочин середньої тяжкості, перебуваючи у СІЗО характеризувався посередньо. До СВК-94 прибув 15.10.2015 року, не працевлаштований по незалежним від нього причинам, характеризувався посередньо, не завжди дбайливо ставиться до майна установи, не приймає участь у викоанні робіт з благоустрою установи, має 9 стягнень, заохочень не має, на засіданні адміністративної комісії установи 15.06.2017 року відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як особі, яка не довела своє виправлення.

Проаналізувавши матеріали справи, суд находить, що засуджений ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, його поведінка не є сумлінною, а також з урахуванням того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування ст..81 КК України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст..81 КК України, ст.537,539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1