Справа № 396/1825/17
Провадження № 1-кп/396/239/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.11.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта базова загальна середня, одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, осіб похилого віку на утриманні не має, раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_5 , -
ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за наступних обставин.
В середині червня 2017 року, у обідній час, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_3 знаходилася на вулиці Волошкова, в м. Новоукраїнка, де із кишені ОСОБА_5 упав на дорогу її телефон ТМ «Nokia» М10. В цей час у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою реалізації якого, остання, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету направлену на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що її дії ніхто не бачить, шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон ТМ «Nokia» М10, CODE 059V4Q8, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в середині котрого знаходилась флеш-картка Micro SD ТМ «Verico» № 04С4Т6160803В, об`ємом 4 Гб та сім- картка мобільного оператора «Vodafone» із № НОМЕР_3 . Відповідно до висновку експерта № 16 від 27.10.2017 року вартість мобільного телефону ТМ «Nokia» М 10 складає 850 грн., вартість флеш-карти Micro SD ТМ «Verico» об`ємом 4 Гб складає 166 грн., вартість СІМ-картки мобільного оператора «Vodafone» складає 25 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, а саме у серпні 2017 року продала ОСОБА_6 за ціною в 300 грн., тим самим спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 1 041 грн.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину визнала повністю, та суду пояснила, що вчинила правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. Визнала, що вчинила неправомірно та щиро розкаялася у скоєному.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні відмовилась від дачі показань та зазначила, що шкода обвинуваченою їй не відшкодована та вона в подальшому матиме намір звернутись з цивільним позовом про відшкодування шкоди.
Зважаючи на повне визнання вини обвинуваченою, врахувавши думку прокурора, яким запропоновано дослідити докази у справі відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, з`ясувавши думку обвинуваченої, потерпілої, які погодились дослідити докази в порядку запропонованому прокурором, після роз`яснення наслідків такого розгляду, судом обмежено дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої, потерпілої та оголошенням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої, оскільки показання, останньої, повністю відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
Приймаючи до уваги, що обвинувачена повністю визнала себе винуватою у скоєнні інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, зважаючи на дослідження судом доказів в порядку, передбаченому ст. 349 ч.3 КПК України, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 , в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ст. 185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченої.
Обвинуваченою ОСОБА_3 вчинено злочин середньої тяжкості.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченої, судом встановлено, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, із сусідами підтримує дружні стосунки, не конфліктує, алкогольними напоями не зловживає, офіційно не працює, фізично здорова, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, перебуває в декретній відпустці, раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не пребуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття у вчиненому.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченій за ч. 1 ст. 185 КК України слід призначити у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі, оскільки обвинувачена офіційно не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Однак, враховуючи тяжкість та обставини вчиненого правопорушення, а також особу обвинуваченої, позицію потерпілої, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому, відповідно до вимог ст. ст. 75, 76 КК України, вважає за можливе звільнити її від відбуття покарання, якщо вона протягом, призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на неї судом обов`язки.
Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 подала суду заяву про застосування щодо неї амністії, оскільки має на утриманні двох малолітніх дітей.
Прокурор ОСОБА_4 не заперечувала проти застосування амністії відносно ОСОБА_3 , звільнивши її від відбування покарання, оскільки вона має на утриманні двох малолітніх дітей, повністю визнає свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з наслідками застосування амністії ознайомлена.
Потерпіла ОСОБА_5 вказала, що обвинувачена має понести покарання за вчинене.
Згідно із ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Відповідно до ч. 2 ст. 86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 р. набрав чинності Закон України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 р. №1810-VIIІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.13 вказаного Закону).
Відповідно до ст. 10 Закону України Про амністію у 2016 році питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році»від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_3 на момент вчинення злочину мала і має на утриманні двох малолітніх дітей, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження,вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке є середньої тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення вона вчинила до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачена визнала повністю.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_3 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.
Зважаючи на викладене, суд вбачає підстави для звільнення обвинуваченої від відбування покарання, на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році».
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Судові витрати по справі відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання, якщо вона протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Речові докази, після вступу вироку в закону силу, а саме:
- флеш-картка Micro SD ТМ «Verico» № 04С4Т6160803В, об`ємом 4 Гб, яка перебуває на зберіганні в кімнаті речових доказів Новоукраїнського ВП, - повернути потерпілій ОСОБА_5 .
- мобільний телефон ТМ «Nokia» М10, CODE 059V4Q8, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП, - повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Головуючий: ОСОБА_1