Справа № 185/4300/17
Провадження № 1-кд/185/3/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Виборзького районного суду м. Санкт-Петербурга Російської Федерації від 24 березня 2016 року відносно засудженого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2013 року та 2015 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 24 березня 2016 року Виборзького районного суду м. Санкт-Петербурга Російської Федерації за ч. 4 ст. 111 КК Російської Федерації до семи років позбавлення волі;
у відповідність із законодавством України, -
В С Т А Н О В И В:
Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, посилаючись на те, що 24 квітня 2017 року наказом № 1380/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , керуючись ст. 606 КПК України, статтею 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 24.01.2017 року за № 06-7239/17.

ОСОБА_4 засуджено вироком Виборзького районного суду м. Санкт-Петербурга Російської Федерації від 24 березня 2016 року до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111 (як навмисне заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю небезпечного для життя людини спричинило з необережності смерть потерпілого) КК Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Псковській області», кінець строку відбуття покарання 21.06.2022 року.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 609, ч. 1 ст.610 КПК України, в клопотанні ставиться питання про визначення норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Виборзького районного суду м. Санкт-Петербурга Російської Федерації від 24 березня 2016 року та визначення строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вказаного вироку.
В клопотанні також заявлено прохання розглядати його у судовому засіданні без участі представника Міністерства юстиції України, участь якого згідно з ч.1 ст. 610 КПК України не є обов`язковою.
Згідно доданих до клопотання матеріалів засуджений ОСОБА_4 подав заяву, в якій просив перевести його для подальшого відбуття покарання в Україну, громадянином якої він є.
Заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання підлягає задоволенню, суд, дослідивши надані документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.
При зверненні Міністерством юстиції України до суду даного клопотання дотримані вимоги ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, а також вимоги ч. 2 ст. 610 КПК України, тому підстав для відмови в передачі засудженої особи в порядку, передбаченому ст. 3 Конвенції, немає.
За змістом ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов: а) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; b) якщо рішення є остаточним; c) якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж як найменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк; d) якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, законний представник засудженої особи; e) якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території; f) якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.
Виходячи з положень цієї Конвенції, держава виконання вироку повинна забезпечити виконання вироку в повному обсязі, керуючись своїм законодавством, не погіршуючи становище засудженої особи; призначене покарання відбувається засудженою особою на підставі вироку суду держави винесення вироку; суд держави виконання вироку, виходячи з винесеного вироку, приймає рішення про його виконання; у строк покарання у вигляді позбавлення волі зараховується строк, відбутий у державі винесення вироку; якщо за законодавством держави винесення вироку за дане діяння граничний строк позбавлення волі є меншим, чим призначено вироком, суд держави виконання вироку визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений законодавством цієї держави за таке саме діяння.
У судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Виборзького районного суду м. Санкт-Петербурга Російської Федерації від 24 березня 2016 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111 КК Російської Федерації (як навмисне заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю небезпечного для життя людини спричинило з необережності смерть потерпілого), та призначено покарання у виді семи років позбавлення волі без обмеження волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Крім того, відповідно до вказаного вироку засуджений ОСОБА_4 повинен сплатити на користь ОСОБА_5 1 000 000 рублів в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином.
Також, відповідно до вказаного вироку засуджений ОСОБА_4 повинен сплатити на користь територіального фонду обов`язкового медичного страхування Санкт-Петербурга грошові кошти в розмірі 3011 рублів 98 коп.
Строк покарання обчислюється з 24 березня 2016 року.
До строку відбуття покарання зарахований період перебування ОСОБА_4 під вартою з 22 червня 2015 року по 23 березня 2016 року, в підтвердження чого надано копію вироку.
Ухвалою Апеляційного Санкт-Петербурзького міського суду Російської федерації від 20 червня 2016 року вирок Виборзького районного суду м. Санкт-Петербурга Російської Федерації від 24 березня 2016 року відносно ОСОБА_4 залишено без змін.
На теперішній час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Псковській області», початок строку 22 червня 2015 року, кінець строку відбуття покарання 21.06.2022 року.
Станом на 27.10.2016 року відбута частина покарання засудженого складає 01 рік 04 місяці 05 днів, невідбута частина відповідно складає 05 років 07 місяців 25 днів, що підтверджується довідкою про відбуття покарання.
Засуджений ОСОБА_4 особисто виклав бажання продовжити подальше відбування покарання на території України, оскільки є громадянином України.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 610 КПК України при призначенні покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком іноземної держави.
ОСОБА_4 засуджений вироком суду Російської Федерації за ч. 4 ст. 111 (як навмисне заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю небезпечного для життя людини спричинило з необережності смерть потерпілого) КК Російської Федерації.
Злочин (як навмисне заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю небезпечного для життя людини спричинило з необережності смерть потерпілого), передбачений ч. 4 ст. 111 КК Російської Федерації, відповідає ч. 2 ст. 121 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого), якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Таким чином, враховуючи, що вчинене засудженим ОСОБА_4 діяння за вироком суду Російської Федерації є злочином, відповідальність за який також передбачена Кримінальним кодексом України, і сам засуджений згоден на його передачу до України для подальшого відбуття покарання, слід дійти висновку, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України.
За цих обставин, з урахуванням положень ч. 4 ст. 610 КПК України слід визначити засудженому за вироком Виборзького районного суду м. Санкт-Петербурга Російської Федерації від 24 березня 2016 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області - строк позбавлення волі, що підлягає до відбування наступним чином:
- за ч. 2 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі строком сім років.
В статті 63 КК України закріплено, що позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.
Злочин, передбачений ч. 2 ст.121 КК України, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є умисним тяжким злочином.
Таким чином, у відповідності до вимог ст. 63 КК України, засудженому ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком сім років.
Відповідно до ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року строк відбування покарання необхідно обраховувати з 24 березня 2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання період перебування засудженого під вартою з 22 червня 2015 року по 23 березня 2016 року.
Крім того, вироком Виборзького районного суду м. Санкт-Петербурга Російської Федерації від 24 березня 2016 року також вирішено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок стягнення моральної шкоди завданої злочином в розмірі 1 000 000 (один мільйон) рублів, а також вирішено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на користь територіального фонду обов`язкового медичного страхування Санкт-Петербурга грошові кошти в розмірі 3011 (три тисячі одинадцять) рублів 98 коп.
Згідно ч.6 ст.610 КПК України, при розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову у разі наявності відповідного клопотання.

В клопотанні Міністерства юстиції України також заявлено прохання щодо вирішення питання про виконання вироку Виборзького районного суду м. Санкт-Петербурга Російської Федерації від 24 березня 2016 року в частині відшкодування потерпілій ОСОБА_5 моральної шкоди завданої злочином, а також в частині відшкодування матеріальної шкоди територіального фонду обов`язкового медичного страхування Санкт-Петербурга.
Тому, відповідно до ч.6, ст.610 КПК України, ст.ст. 127-129 КПК України, ст.1167, 1192 ЦК України, позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь в рахунок стягнення моральної шкоди завданої злочином в розмірі 1 000 000 (один мільйон) рублів, а також позовні вимоги територіального фонду обов`язкового медичного страхування Санкт-Петербурга про стягнення з ОСОБА_4 на його користь матеріальної шкоди в розмірі 3011 рублів 98 коп., підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст.603, 609, 610 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Виборзького районного суду м. Санкт-Петербурга Російської Федерації від 24 березня 2016 року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Привести вирок Виборзького районного суду м. Санкт-Петербурга Російської Федерації від 24 березня 2016 року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком сім років.
Строк відбування покарання для засудженого ОСОБА_4 необхідно обраховувати з 24 березня 2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання період перебування засудженого під вартою з 22 червня 2015 року по 23 березня 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок стягнення моральної шкоди завданої злочином в розмірі 1 000 000 (один мільйон ) рублів.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь територіального фонду обов`язкового медичного страхування Санкт-Петербурга в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3011 (три тисячі одинадцять) рублів 98 коп.
Ухвала може бути оскаржена учасниками процесу, у тому числі засудженим, щодо якого вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Суддя ОСОБА_1