Провадження № 11-кп/780/60/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 11.01.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції під час трансляції з Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)»,

секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2017 року, якою відмовлено у застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2017 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
10 листопада 2017 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

17 листопада 2017 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в задоволенні клопотання ОСОБА_6 відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 має дві не зняті та непогашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, а тому, відповідно до ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія до нього не може бути застосована.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», зазначаючи при цьому, що суд безпідставно прийшов до висновку про наявність у нього двох судимостей за умисні тяжкі злочини.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як видно з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 був засуджений вироком Апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2004 року, зміненого ухвалою Верховного Суду України від 07 грудня 2004 року, за п. «ж» ст. 93, ч.4 ст.117 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20 травня 2015 року ОСОБА_6 був звільнений умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 9 днів.

07 березня 2017 року вироком Щорського районного суду Чернігівської області ОСОБА_6 було засуджено за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, на підставі ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, від відбування якого ОСОБА_6 просить звільнити його на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції послався на наявність у ОСОБА_6 двох непогашених судимостей за вчинення тяжких злочинів, що, за висновком суду, унеможливлює застосування до нього амністії, відповідно до ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Однак, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись, так як він не ґрунтується на матеріалах провадження та вимогах закону.

Пунктом «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» передбачено, що амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії. Тобто, виходячи з положень зазначеної норми закону, амністія не застосовується до особи, яка має принаймні три судимості, дві попередні з яких - за вчинення умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів.

Засуджений ОСОБА_6 має всього дві судимості, а тому обставини, на які послався в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання засудженого.

Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що умисний тяжкий злочин, за який відбуває покарання ОСОБА_6 , був скоєний ним після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, а саме протягом невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Вказана обставина є безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , відповідно до п. «б» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», згідно із яким амністія не застосовується до осіб, які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Таким чином, на переконання колегії суддів, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2017 року, постановлена відносно ОСОБА_6 , підлягає зміні відповідно до п.2 ч.1 ст.409 КПК України, в частині підстав відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування акта амністії.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», - змінити.

Виключити з резолютивної частини ухвали висновок суду щодо підстави відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , а саме посилання на ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», зазначивши при цьому, що клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього акта амністії залишити без задоволення на підставі п. «б» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році».

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Судді:
_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4