11-кп/775/86/2018(м)
264/4656/17

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Донецької області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2017 року звільнено засуджену ОСОБА_7 від відбування покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, призначеного вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22.01.2014 року за ч.2 ст. 185 КК України, на підставі статті 1 пункту «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

В ухвалі суд першої інстанції посилається на те, що згідно ст. 1 п. «в» Закону України "Про амністію у 2016 році" підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 скоїла злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, має неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно яких не позбавлена батьківських прав, а тому підлягає звільненню від відбування покарання на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію в 2016 році».

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Постановити нову ухвалу якою відмовити ОСОБА_7 у звільненні її від відбування покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі призначеного вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22.01.2014 року на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Перевіривши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію», являється необґрунтованим та незаконним.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 19.04.2013 року вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_7 було засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 1 рік. Далі, 22.01.2014 року вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_7 було засуджено за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Відповідно до п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі особи, визнані винним у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, які не позбавлені батьківських прав та на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

З матеріалів кримінального провадження та ухвали суду вбачається, що судом прийнято до уваги те, що ОСОБА_7 має двох неповнолітніх дітей, але ж судом першої інстанції не враховано того, що останню засуджено за вчинення тяжкого злочину.

Як вбачається з матеріалів провадження вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22.01.2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України, а також застосовано положення ч.1 ст. 71 КК України, тобто до покарання за даним вироком частково приєднано покарання за попереднім вироком, за яким ОСОБА_7 було засуджено за ч.3 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Таким чином ОСОБА_7 після ухвалення вироку від 19. 04. 2013 року, до повного відбування покарання, знову вчинила новий злочин.

Згідно ст..9 Закону України «про амністію» амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України Про застосування амністії в Україні», а також до осіб які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

За таких обставин колегія суддів вважає, що до ОСОБА_7 ЗУ «Про амністію у 2016 році» не може бути застосовано.

У зв`язку з наведеним колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як незаконна, а у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про застосування до неї ЗУ «Про амністію у 2016 році» необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2017 року, якою звільнено засуджену ОСОБА_7 від відбування покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, призначеного вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22.01.2014 року за ч.2 ст. 185 КК України, на підставі статті 1 пункту «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року скасувати.

У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Касаційний кримінальний суд Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: