23.02.2018 Єдиний унікальний номер 205/9738/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2018 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

по кримінальному провадженню, внесеному 21.10.2016 року у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004446
про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петриківка, Солонянського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, непрацюючого, військово незобов`язаний, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, перебуває під вартою в умовах ДУВП(№4) з 05.11.2016 року, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

потерпілого - ОСОБА_8

представника

потерпілого - адвоката ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро вказане кримінальне провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимий за злочини проти життя та здоров`я особи, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, в тому числі і за ст. 94 КК України (в ред. 1960р.) за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.06.1993 року, в зв`язку з чим являючись особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, на шлях виправлення не став та знов вчинив замах на умисне вбивство.

Так, 21.10.2016 року близько 03 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись в підсобній кімнаті санвузла, розташованого на третьому поверсі гуртожитку АДРЕСА_2 , де у нього на ґрунті особистих неприязних відносин раптово виникла сварка із гр. ОСОБА_8 , 1968 р.н., яка перейшла в бійку та під час якої у ОСОБА_5 , раптово виник умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме: ОСОБА_8 , взяв кухонний ніж, який був при ньому, в свою праву руку та маючи намір, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_8 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачуючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння у вигляді настання смерті людини і бажаючи їх настання, наніс вказаним ножем не менше 12 ударів в частини тіла, де розташовані життєво-важливі органи людини зі значною силою, а саме в область грудної клітини, шию та верхні кінцівки. Після чого ОСОБА_5 , вважаючи, що виконав всі дії, необхідні для доведення злочину до кінця, а саме усвідомлюючи факт нанесення колото-різаних поранень в частини тулубу потерпілого, де розташовані життєво-важливі органи, усвідомлено ставлячись до можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, а саме - до смерті потерпілого, залишив підсобну кімнату санвузла, розташованого на третьому поверсі гуртожитку АДРЕСА_2 , залишивши потерпілого ОСОБА_8 . Однак ОСОБА_8 , від поранень, нанесених йому ОСОБА_5 не помер, так як йому своєчасно було надано першу необхідну допомогу з боку сусідів та медичних працівників швидкої допомоги, а в подальшому в КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16» ДОР», в результаті чого суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_8 , що охоплювалося злочинним умислом ОСОБА_5 , не настали, в результаті чого злочин не було закінчено з причин, не залежних від його волі.

При цьому ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_8 , згідно висновку судово- медичного експерта № 4526е від 12.12.2016, тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, колото- різаної рани на лівій бічній поверхні шиї, 5 непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини (праворуч та ліворуч) та 5 колото-різаних поранень лівого плеча, спричинені від не менше як 12 механічних дій гострого предмету (предметів), який (які) володів (володіли) колючо-ріжучими властивостями, що діяв (діяли) в область передньої поверхні грудної клітини ліворуч, бічної поверхні грудної клітини ліворуч, правої наплічної області, лівої бічної поверхні шиї та в область лівого плеча. За своїм характером виявлене у нього тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням ребра та грудини, міжреберної артерії, з явищами лівостороннього гемотораксу - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Виявленні у нього тілесні ушкодження у вигляді: непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини та колото-різаних поранень лівого плеча (як кожне окремо) - відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні.

В судовому засіданні, 22.01.2018 року ОСОБА_5 грубо порушував порядок у залі судового засідання не підкорявся розпорядженням головуючого, у зв`язку з чим, вперше був попереджений про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено з зали судового засідання, однак, на зауваження та попередження головуючого судді не реагував та продовжував грубо порушувати порядок у залі судового засідання, у зв`язку з чим, на підставі ст.330 КПК України був тимчасово видалений з зали судового засідання до наступного засідання.

В судовому засіданні, яке відбулося 20.02.2018 року під час дослідження письмових доказів ОСОБА_5 продовжував грубо порушувати порядок у залі судового засідання, неодноразово був попереджений про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено з зали судового засідання, однак, на зауваження та попередження головуючого судді не реагував та продовжував грубо порушувати порядок у залі судового засідання, шляхом емоційних викрикувань в бік прокурора, у зв`язку з чим, на підставі ст.330 КПК України повторно був видалений з зали судового засідання.

При з`ясуванні відношення обвинуваченого ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину, останній пояснив, що своєї вини він не визнає. У подальшому обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від надання будь яких пояснень стосовно обставин справи.

З підстав, викладених вище, ОСОБА_5 також не надав своїх пояснень та не повідомив свого ставлення до заявленого потерпілим ОСОБА_8 цивільного позову.

Під час судового розгляду при зміні обвинувального акту, ОСОБА_5 в присутності його захисника було у повному обсязі роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.42 КПК України та право на розгляд кримінального провадженні судом присяжних, у відповідності до ст.384 КПК України. Обвинувачений виказав про своє бажання, що б кримінальне провадження розглядалося колегією суддів.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї винуватості у інкримінованому йому злочині та не зважаючи на відмову останнього надати пояснення стосовно відомих йому обставин події, його вина в скоєнні злочину при викладених у даному вироку обставинах, знайшла своє повне підтвердження у поясненнях потерпілого та свідків, а також з інших безпосередньо досліджених судом доказах, які колегія судів вважає належними та допустимими.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 колегії суддів пояснив наступне. 21.10.2016 року близько 03:00 годин до нього звернулася його сусідка ОСОБА_10 , з проханнями викликати поліцію у зв`язку з гучними криками дитини, лайкою та бійкою, яка відбувалася за участю обвинуваченого ОСОБА_5 та його співмешканки ОСОБА_11 .. Після чого, потерпілий ОСОБА_8 став викликати поліцію, а коли вийшов до загального коридору гуртожитку, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 у коридорі вже не було. Надалі, у зв`язку з тим, що його сон було перервано, він, узявши умивальні приналежності, попрямував до загальної вбиральні. Після чого, ОСОБА_8 почув, як його окликнув ОСОБА_5 та повернувшись до нього відчув перший удар ножем в район грудної клітини, другий удар в район ребр та третій ножовий удар в область сонної артерії. Після чого, ОСОБА_5 продовжував наносити численні удари ножем в область грудини та по рукам потерпілого ОСОБА_8 .. В той же час, в загальний коридор гуртожитку вийшов сусід потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_12 та намагався розборонити їх, а потерпілий в той час, повідомив ОСОБА_12 про те, що у обвинуваченого ОСОБА_5 в руках знаходиться ніж, після чого, у зв`язку з великою втратою крові, він втратив свідомість. Крім цього, потерпілий ОСОБА_8 колегії суддів додав, що за час проживання у гуртожитку, обвинувачений ОСОБА_5 зневажливо відносився до його мешканців, намагався встановити свої порядки проживання, систематично порушував громадський порядок, на що отримував зауваження як з боку мешканців гуртожитку, так і з боку самого потерпілого ОСОБА_8 .. Крім цього, будучі обізнаним про те, що ОСОБА_8 працював в органах внутрішніх справ, неодноразово зачіпав його та провокував конфлікти. Підстави, з яких ОСОБА_5 намагався його вбити, йому не зрозумілі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 колегії суддів пояснила наступне. 21.10.2016 року перебуваючи у гуртожитку разом з ОСОБА_5 вони почали сваритися на побутовому ґрунті. В ході сварки, ОСОБА_5 спричиняв їй фізичний біль, хватав за горло. Малолітня донька ОСОБА_11 прокинулась та почала кричати, після чого ОСОБА_5 взяв молоток та став погрожувати, що вб`є дитину, якщо вона буде кричати. Дитина ОСОБА_11 вибігла у загальний коридор та стала стукати у двері сусідів, з метою захисту від ОСОБА_5 та потрапила до кімнати ОСОБА_10 .. ОСОБА_5 виламавши двері до кімнати ОСОБА_10 , зайшовши вдарив її кулаком в обличчя, забрав дитину та повернувся до кімнати де вони разом проживали. Після чого, зібрав свої речі, в тому числі й кухонний ніж та вийшов з кімнати, а вона ( ОСОБА_11 ) зачинилась у кімнаті з дитиною. Зі спливом часу, вона вийшла до спільного коридору та побачила калюжу крові та від сусідів дізналася, що потерпілого ОСОБА_8 забрала швидка допомога у зв`язку з нанесенням ОСОБА_5 численних ножових тілесних ушкоджень. Крім зазначеного, свідок ОСОБА_11 колегії суддів пояснила, що обвинувачений ОСОБА_5 за час їх спільного проживання неодноразово погрожував їй та її дитині фізичною розправою, періодично наносив тілесні ушкодження, всіляко знущався з неї та з її дитини. Разом з цим, регулярно порушував порядок життя у гуртожитку, зневажливо ставився до сусідів, провокував конфлікти.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 колегії суддів пояснила, що 21.10.2016 року близько 03:00 годин, вона зі своїм чоловіком ОСОБА_8 прокинулась у зв`язку з тим, що до них у двері стукала сусідка ОСОБА_10 та прохала викликати поліцію. Після чого, вона почула галас та крики у спільному коридорі та побачила ОСОБА_5 з ножем у руках, після чого повернулась до своєї кімнати та лягла спати. Проте, вона знову почула крики та стони у спільному коридорі та вийшла з кімнати, у зв`язку з відсутністю її чоловіка - ОСОБА_8 , пройшла до вбиральні та побачила, що ОСОБА_5 наносить удари ножем ОСОБА_8 , та навіть після того, як ОСОБА_5 побачив її ( ОСОБА_13 ), він продовжував наносити удари ножем, у зв`язку з чим вона почала кричати. На її крики вибіг сусід - ОСОБА_12 та намагався їх розборонити, після чого ОСОБА_5 , зник у невідомому свідку напрямку, а вона, разом з сусідами викликали швидку допомогу та почали надавати невідкладну допомогу ОСОБА_8 .. Крім цього, свідок ОСОБА_13 зазначила, що ОСОБА_5 неодноразово образливо висловлювався на її адресу та адресу її чоловіка, вони періодично робили ОСОБА_5 зауваження з приводу порушення порядку проживання у гуртожитку.

Свідок ОСОБА_12 , який був допитаний у судовому засіданні колегії суддів пояснив наступне. 21.10.2016 року, близько 03:00 годин він ( ОСОБА_12 ) перебував у своїй кімнаті гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Почувши крики з сусідньої кімнати та плач дитини, вийшов у спільний коридор, однак галас зник та він направився до місця паління. Закінчивши палити та повертаючись до своєї кімнати, почув крики сусідки - ОСОБА_13 , вийшовши з кімнати, остання повідомила йому, що у вбиральні ОСОБА_5 з ножем у руках, наносить удари її чоловіку - ОСОБА_8 . Прослідував до вбиральні, він побачивши кров, яка була на підлозі та стінах, а також побачив ОСОБА_5 , в руках якого знаходився ніж, яким він наносив удари ОСОБА_8 в область тулубу, після чого, він ( ОСОБА_12 ) став відтягувати ОСОБА_5 від ОСОБА_8 , при цьому наніс декілька ударів ОСОБА_5 в область голови та тулубу, а також намагався вибити з рук останнього ніж. Після цього, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину втік, а він ( ОСОБА_12 ) почав надавати потерпілому ОСОБА_8 , який був непритомний першу медичну допомогу, затиснувши рану на шиї потерпілого.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 колегії суддів пояснила, що 21.10.2016 року вона прокинулась від крику дитини, зрозумівши, що вказаний крик виходить з кімнати її сусідки ОСОБА_11 , вона одяглась та пішла до її кімнати, почала стукати у двері. Двері відчинила ОСОБА_11 , а її дитина вибігла з кімнати та побігла коридором гуртожитку. ОСОБА_11 з ОСОБА_5 пішли за дитиною, а вона ( ОСОБА_10 ) попрямувала до своєї кімнати. ОСОБА_11 , повертаючись, попрохала її забрати до ранку дитину, на що остання погодилась. Однак, після того, як вона ( ОСОБА_10 ) з дитиною зайшли до її кімнати та вона почала закривати двері, ОСОБА_5 відчинив двері та став її штовхати до кімнати. Вона вибігаючи до коридору, відчула удар в область обличчя, а ОСОБА_5 побіг за нею, схопив та притулив до стіни, ОСОБА_11 підбігла до них та забрала ОСОБА_5 до кімнати. Повернувшись до своєї кімнати в її двері почали стукати, у зв`язку з чим, вона стала викликати поліцію, однак вона не знала номеру телефона, що стало підставою для звернення до сусіда ОСОБА_8 , якого вона спитала номер для виклику поліції, після чого, зателефонувавши до поліції, вона повернулась до себе у кімнату, а ОСОБА_8 пішов до ванної кімнати. Маючи намір зустріти поліцію, вона спустилася сходами на перший поверх, де побачила сусідку, яка також очікувала приїзду поліції. Не дочекавшись поліції, вона повертаючись до себе у кімнату побачила потерпілого ОСОБА_8 який сидів під стіною весь у крові та біля нього свідка ОСОБА_12 , який надавав медичну допомогу ОСОБА_8 .

Крім показань потерпілого та свідків, провина ОСОБА_5 у інкримінованому йому злочині підтверджується також дослідженими по справі письмовими доказами:

-із протоколу огляду від 21.10.2016 року вбачається, що місцем скоєння злочину є приміщення вбиральні та прилеглих до неї приміщень, які розташовані на третьому поверсі гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_3 , де як встановлено в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 намагався вчинити умисне потерпілого ОСОБА_8 ;

- з протоколу огляду від 21.10.2016 року вбачається, що об`єктом огляду є приміщення Міської клінічної лікарні №4 де було оглянуто та вилучено наступні речі: тапочки, футболку, спортивні штани та пояс (з РБК), які належать потерпілому ОСОБА_8 . Під час огляду на футболці виявлено три розрізи;

- з довідок, виданих КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16» ДОР» вбачається, що ОСОБА_8 21.10.2016 року був госпіталізований до даної лікарні з численними різаними ранами лівого плеча та передпліччя, різаної рани шиї, колотими ранами грудної клітини;

- відповідно до висновку судової медичної експертизи №4526е від 12.12.2016 року, у потерпілого ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, колото- різаної рани на лівій бічній поверхні шиї, 5 непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини (праворуч та ліворуч) та 5 колото-різаних поранень лівого плеча, спричинені від не менше як 12 механічних дій гострого предмету (предметів), який (які) володів (володіли) колючо-ріжучими властивостями, що діяв (діяли) в область передньої поверхні грудної клітини ліворуч, бічної поверхні грудної клітини ліворуч, правої наплічної області, лівої бічної поверхні шиї та в область лівого плеча. За своїм характером виявлене у нього тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням ребра та грудини, міжреберної артерії, з явищами лівостороннього гемотораксу - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Виявленні у нього тілесні ушкодження у вигляді: непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини та колото-різаних поранень лівого плеча (як кожне окремо) - відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні;

- з протоколу проведення слідчого експерименту від 12.12.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_8 вказав на обставини та механізм завдання йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_5 21.10.2016 року в приміщенні вбиральні гуртожитку з використанням ножа;

- додатковим висновком судово-медичної експертизи за №4539е від 13.12.2016 року встановлено, що характер та локалізація тілесних ушкоджень, на які вказав потерпілий ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту 12.12.2016 року, не суперечать механізму їх спричинення, тобто отримані ним тілесні ушкодженні могли бути спричинені від ударів лезом ножа в область грудної клітини та шиї;

-речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, якими визнано:

* тапочки, шапка, футболка, спортивні штани, пояс (з РБК) оглянуті та вилучені 21.10.2016 року в приміщенні Міської клінічної лікарні №4, та які належать потерпілому ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №309 від 12.12.2016 року, обвинувачений ОСОБА_5 хронічними душевними захворюваннями в період часу, що стосується інкримінованого йому діяння, не страждав та на даний час не страждає. Виявляв раніше та виявляє на даний час емоційно неврівноважений розлад особистості. В період скоєння суспільно-небезпечного діяння міг надати оцінку своїм діям та керувати ними;

Оцінюючи досліджені по справі письмові докази, колегія суддів вважає за необхідне звернути детальну увагу на висновок судово-психіатричної експертизи №309 від 12.12.2016 року. Так, досліджуючи психічний стан обвинуваченого ОСОБА_5 лікарями було встановлено, що останній має такі риси характеру, як егоцентризм, завищену самооцінку, демонстративність і браваду в поведінці, емоційну лабільність, схильність до реакцій запальності, роздратованості та нестриманості.

Колегія суддів приходить до обґрунтованого умовиводу про те, що психоемоційний стан обвинуваченого ОСОБА_5 у момент заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 відповідав критеріям душевного комфорту обвинуваченого, який за своєю природою є особою категоричною, запальною, нестриманою, агресивною до оточуючих.

Дані висновки, на глибоке переконання колегії суддів, обгрунтовано свідчать про мотив скоєння ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину. Так, з пояснень потерпілого ОСОБА_8 та свідків встановлено, що ОСОБА_5 , будучі особою раніше засудженою, намагався оточуючим нав`язати свої правила мешкання у гуртожитку в якому тимчасово проживав зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 , при цьому, маючи завищену самооцінку та запальність, дуже різко відносився до критики. На думку колегії суддів, саме зауваження потерпілого ОСОБА_8 на протиправну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 й стало мотивом для вбивства потерпілого, як своєрідна помста за критику у його адресу.

Так, аналізуючи суб`єктивну сторону інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 діяння, колегією суддів враховано покази потерпілого ОСОБА_8 , який зазначив, що ОСОБА_5 не кричав на нього, не проявляв емоційності, а лише заподіював йомуножем тілесні ушкодження, при цьому він не пояснював своїх дій, не погрожував застосуванням холодної зброї, тобто, його дії були повністю осмисленими і направленими на досягнення конкретного результату заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_8 ..

Про це також свідчать характеристика, механізм та локалізація отриманих ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, яких, згідно висновку судово- медичної експертизи, було не менше 12 (дванадцяти), та які приходились в область де розташовані життєво важливі органи людини, а саме грудна клітина та шия, що, в свою чергу, виключає умисел ОСОБА_5 на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а свідчать виключно про те, що останній бажав настання смерті потерпілому ОСОБА_8 ..

Щодо позиції обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , про необхідність дослідження у судовому засіданні фотознімків та допит додаткових свідків, які на їх переконання могли б підтвердити про наявні у ОСОБА_5 тілесні ушкодження, в задоволенні яких було відмовлено, колегія суддів зазначає наступне.

Вказані клопотання, на глибоке переконання колегії суддів, не мали відношення щодо встановлення об`єктивної істини у справі та не потребували додаткового з`ясування.

Так, колегією суддів було враховано зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_5 дійсно міг отримати тілесні ушкодження під час скоєння злочину, що логічно і послідовно узгоджуються перед усім з показами свідка ОСОБА_12 , який у своїх поясненнях суду зазначив, що з метою припинити вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, завдав останньому декілька ударів руками в область голови та тулубу, а також намагався вихопити з руки ОСОБА_5 ніж, яким той хотів вбити потерпілого ОСОБА_8 . Ці ж обставини на думку колегії суддів не виключають можливості, що в ході боротьби між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_8 і свідком ОСОБА_12 , обвинувачений міг отримати різану рану руки.

Відтак, виходячи із обставин даної справи, з урахуванням показань потерпілого та свідків, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про те, що метою ОСОБА_5 був не самозахист, а можливість самоствердитися за рахунок застосування фізичної сили та холодної зброї відносно людини, яка не очікувала нападу та не мала фізичної змоги дати відсіч незаконним діям обвинуваченого, на підставі чого, з мотивів зазначених вище, колегія суддів відкинула докази на яких наполягала сторона захисту.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), конституційними принципами, закладеними у ст.62 Конституції України, та загальних засадах кримінального провадження, визначених ст.7 КПК України, гарантовано, що кожна людина має право на справедливий розгляд справи, не може бути піддана кримінальному покаранню, поки не буде визнана винною в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена належними, допустимими доказами, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні із застосуванням принципу змагальності сторін у поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Частина5 ст.9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальнезаконодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Зокрема, суд, оцінюючи всідоказиза даним кримінальним провадженням в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення Європейського Суду з прав людини від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення Європейського Суду з прав людини від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України»).

Так, аналізуючисклад вказаного вище злочину та поведінку обвинуваченого, слід зауважити на тому, що дії ОСОБА_5 були направлені саме наумисне позбавлення життя людини, з урахуванням кількості та локалізації нанесених тілесних ушкоджень, в зв`язку з чим суд, керуючись принципом доведеності «поза розумним сумнівом», приходить до обґрунтованого висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а саме про замах на умисне вбивствовчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з правовою оцінкою сторони обвинувачення діям ОСОБА_5 , про те, що останній вчинив саме закінчений замах на умисне вбивствовчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство та вважає за необхідне змінити правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 в межах обсягу висунутого обвинувачення, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.2 ст.15 КК України - замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_5 не дивлячись на присутність дружини потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_13 під час скоєння злочину, продовжував наносити потерпілому удари ножем, що свідчить про той факт, що ОСОБА_5 не вважав злочин доведеним до кінця. Разом з цим, з показань свідка ОСОБА_12 , вбачається, що він, з метою припинити злочин, чинив перешкоди обвинуваченому ОСОБА_5 у доведенні його умислу до кінця, шляхом нанесення тілесних ушкоджень, що стало обставиною яка незалежала від волі ОСОБА_5 та у зв`язку з якою, він не зміг довести свій злочин до кінця, не впевнився у тому, що потерпілий ОСОБА_8 помер та зник з місця скоєння злочину.

Відтак, на глибоке переконання колегії суддів, у даному випадку, дії обвинуваченого ОСОБА_5 повністю охоплюються ч.3 ст.15 КК України, як незакінчений замах на умисне вбивство вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

По справі потерпілим ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Виходячи з принципів законності, розумності і справедливості, колегія суддів вважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - задовольнити частково, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, потерпілим ОСОБА_8 заявлена сума матеріальної шкоди в розмірі - 8068 грн. 02 коп. та складається з:

-витрат понесених на лікування у сумі - 2 868 грн. 02 коп.;

-вартості пошкодженого одягу у сумі - 1 200 грн.;

-витрати на правову допомогу на суму - 4 000 грн.

Щодо витрат, понесених на лікування, колегія суддів погоджується з заявленою потерпілим ОСОБА_8 сумою в розмірі - 2 868 грн. 02 коп., оскільки вказана сума повністю підтверджується належними доказами, а саме наданими фіскальними чеками.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з заявленою сумою витрат потерпілого за пошкоджений одяг, оскільки потерпілим ОСОБА_8 не надано жодних доказів того, що він дійсно поніс такі витрати та саме на таку заявлену суму.

Щодо заявлених потерпілим витрат за надання йому правової допомоги, колегія суддів також вважає їх доведеними, про що в матеріалах кримінального провадження наявна квитанція про сплату потерпілим ОСОБА_8 суми в розмірі - 4000 гривень, як витрати, пов`язані з наданням правової допомоги, а тому, цивільний позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Щодо вирішення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст.23 ЦК України, особа маєправона відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч.3 цієї статті, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральнашкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом об`єктивно встановлено, що потерпілому ОСОБА_8 внаслідок протиправних дій, які були спрямовані на позбавлення життя потерпілого, ОСОБА_14 були заподіяно численні тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, у тому числі небезпечні для життя в момент заподіяння, при цьому потерпілий тривалий час потребував на лікуванні.

Зазначене вище свідчить,що в результаті вище наведеного, значним чином було порушено нормальний життєвий та сімейнийукладпотерпілого, та вказує на заподіяння йому, з вини обвинуваченого, моральної шкоди.

Обговорюючи доведеністьпозовних вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди,виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів приходить до висновку про можливість повного задоволення цих позовних вимог, тастягнення заявленої суми в розмірі - 200 000 грн. з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_8 .

Оцінюючи докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла повне підтвердження в ході судового розгляді, і його умисні дії, що виразилися у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 КК України повинні бути правильно кваліфіковані за ч.3 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , колегія суддів керується ст.65 КК України і враховує ступінь тяжкості скоєного ним діяння, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, є особою схильною до скоєння злочинів, пов`язаних з заподіянням тілесних ушкоджень. Крім того, колегія суддів враховує і позицію потерпілого, який просив суд про максимально суворе покарання для обвинуваченого.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності до ст.66 КК України, колегією суддів не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності до ст.67 КК України, колегія суддів визнає рецидив злочинів.

Колегія суддів не може вважати встановленим та доведеним той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказане посилання в обвинувальному акті, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Визначаючи вид та розмір покарання, колегія суддів також враховує положення ч.3 ст.68 КК України, а також правову позицію Верховного суду України, викладену у Постанові пленуму ВС України №7 від 24.10.2007 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно якої - правила частин 2 і 3 статті 68 КК України, не можуть бути

застосовані при призначенні покарання особі, яка у віці 18 і

більше років вчинила злочин, за який передбачено найбільш суворий

вид покарання - довічне позбавлення волі, оскільки цей вид

покарання є таким, що виключає можливість визначення його половини

чи двох третин.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, з реальним та тривалим відбуванням покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання обвинуваченим ОСОБА_5 та запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст.371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 05.11.2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_5 в строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення, із розрахунку один день попереднього ув`язнення з два дні позбавлення волі, починаючи з 05.11.2016 року по 20.06.2017 року включно.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , до набрання цим вироком законної сили залишити без змін.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 суму в розмірі - 2 868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 02 (дві) копійки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 суму в розмірі - 4000 (чотири тисячі) гривень в рахунок відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 суму в розмірі - 200 000 (двісті тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_8 відмовити.
Речові докази:

* тапочки, шапка, футболка, спортивні штани, пояс (з РБК) оглянуті та вилучені 21.10.2016 року, фонарик електрошокер чорного кольору «POLICE 156000 KV-BL-1101» в чорному чохлі, вилучені в ході огляду 05.11.2016 року особистих речей ОСОБА_5 - які знаходяться в камері схову Новокодацького ВП ДВП ГУПН в Дніпропетровській області знищити.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий суддя - ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3

З оригіналом згідно: Суддя -

Секретар -