Справа № 145/1609/17
Провадження №1-кп/145/21/2018
ВИРОК
Іменем України
"26" січня 2018 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Тиврів обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000191 від 05.09.2017 року за фактом вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем та жителем АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючим, неодруженим, раніше не судимим,

кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:

03.09.2017 р., близько 02:30 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в якості пасажира в автомобілі ВАЗ 2101 державний номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням водія та власника даного автомобіля ОСОБА_5 , в момент заїзду на АЗС, що по вул. Вінницьке шосе в м. Гнівань Тиврівського району, Вінницької області, скориставшись тим, що ОСОБА_5 вийшов з автомобіля до каси для розрахунку за автозаправку, вирішив викрасти мобільний телефон останнього "Lenovo A 1000", ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ; S/N: НОМЕР_4 (66), який знаходився на його місці пасажирського сидіння, де був залишений ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, з-під місця свого пасажирського сидіння дістав зазначений мобільний телефон, після чого навмисно, з корисливих спонукань та з метою приховання від ОСОБА_5 , вимкнув даний мобільний телефон та поклав до кишені своїх штанів.

Викравши мобільний телефон належний ОСОБА_5 , ОСОБА_4 розпорядився ним на власний розсуд, а саме передав у користування своєму знайомому ОСОБА_6 .

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 967 від 14.09.2017 р. встановлено, що на момент вчинення злочину, а саме 03.09.2017, вартість мобільного телефону "Lenovo A 1000, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ; S/N: НОМЕР_4 (66) могла становити 1200,00 грн.

Тим самим своїми злочинними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та дав показання про те, що 03.09.2017 р., в 02-30 год. в нього виникла необхідність переїхати в с. Леляки, де на той час він проживав. Він пішов до ОСОБА_5 , який на той час проживав на дачі свого батька в с. Рижавці, той погодився його підвезти, з ними в автомобіль сіла дружина останнього. Він сів спереду, а жінка ззаду. Коли ОСОБА_5 вийшов з автомобіля на АЗС в м. Гнівані, в нього виник умисел на крадіжку телефона ОСОБА_5 , який він викрав та поклав до своїх штанів. Він залишився в с. Леляках, а ОСОБА_5 з жінкою повернулись додому. На слідуючий день вранці він під`їхав в м. Гнівань, де займається вулканізацією. Приблизно в 10-30 год. до нього прийшов ОСОБА_5 , став вимагати віддати йому телефон, на що він відповів, що не брав. Потім помінявся телефоном з ОСОБА_7 , віддав йому крадений, а собі забрав "Самсунг".

У вчиненому щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_5 дав показання про те, що 03.09.2017 року він спав у батьковій дачі в с. Рижавці, вночі його розбудив ОСОБА_4 , попросив завезти його в с. Леляки, ніби до знайомої дівчини, він погодився, з ним поїхала його дружина. Свій телефон "Леново" поклав на переднє пасажирське сидіння. Коли повертався із ОСОБА_8 , виявив відсутність телефона і зрозумів, що телефон викрав ОСОБА_4 . Вранці поїхав в м. Гнівань до ОСОБА_4 на роботу і запитав, чи не брав він телефон, він сказав, що не брав.

У зв`язку з визнанням вини обвинуваченим, суд, врахувавши думку учасників судового провадження, вважає, за не доцільне досліджувати докази щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються і вважає за можливе обмежити дослідження доказів у справі допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням характеризуючих даних.

Відповідно до ст. 349 КПК України, суд встановив, чи правильно зрозумів обвинувачений зазначені обставини, добровільність його позиції та роз`яснив підсудному, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України : крадіжка - таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини вчинення злочину, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, до яких суд відносить те, що він вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, а також повністю відшкодував шкоду, як матеріальну так і моральну.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, враховуючи, що ОСОБА_4 вину визнає, позитивно характеризується за місцем проживання, вважає за доцільне застовувати до нього покарання у виді штрафу.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 392, 395 КПК України ,-

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 351 (триста п`ятдесят одну) грн. 84 коп.

Речові докази, а саме мобільний телефон "Lenovo A 1000, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ; S/N: НОМЕР_4 (66) , який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП - повернути ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_9