Постанова
Іменем України
01 березня 2018 року
м. Київ
справа № 729/1337/15-к
провадження № 51-57км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 05 квітня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000369, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він знаходячись в зоні проведення антитерористичної операції у військовому лагері Часів Яр в Донецькій області в період з 22 квітня по 26 червня 2015 року придбав 6 гранат, 7 запалів, 2 упаковки патронів калібру 7,62 мм (120 патронів/пачка) та 16 патронів окремо, 31 патрон калібру 5,45 мм (споряджені в магазин), 2 тротилові шашки з 2-ма детонаторами, снаряд до зенітної установки калібру 23 мм, які незаконно перевіз до місця свого проживання в будинок АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу.
В подальшому, ОСОБА_6 02 жовтня 2015 року за місцем свого проживання незаконно збув ОСОБА_7 за 1600 грн 2 гранати з 2-ма запалами, а ще 3 гранати, 3 запали, 2 упаковки патронів калібру 7,62 мм (120 патронів/пачка), 2 тротилові шашки з 2-ма детонаторами за місцем свого проживання незаконно збув тому ж покупцю за 12 600 грн 29 жовтня 2015 року, після чого решту боєприпасів у нього вилучили працівники поліції в ході обшуку.
Апеляційний суд Чернігівської області 05 квітня 2016 року частково задовольнив апеляційну скаргу прокурора, скасував вирок місцевого суду в частині призначеного покарання й ухвалив свій, яким призначив ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а в решті вирок місцевого суду залишив без змін.
30 жовтня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області задовольнив спільне подання Бориспільської виправної колонії № 119 і спостережної комісії при Бориспільській районній державній адміністрації Київської області та на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» ухвалив звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання за вищезазначеним вироком апеляційного суду.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про зміну вироку апеляційного суду на підставі неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, вважає, що апеляційний суд безпідставно не застосував положення ст. 75 КК і, як наслідок, призначив занадто суворе покарання, просить звільнити його від відбування призначеного покарання із випробуванням на підставі ст. 75 КК. На обґрунтування такого прохання зазначає, що апеляційний суд необґрунтовано призначив йому занадто суворе покарання, без належного обґрунтування та урахування даних про його особу, зокрема того, що він повністю розкаявся у вчиненні злочину, активно сприяв його розкриттю, утримує двох неповнолітніх дітей, був учасником бойових дій, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на сході України, за що має численні нагороди, позитивно характеризується, є пенсіонером, учасником громадських організацій, займається доброчинною та волонтерською діяльністю, має поганий стан здоров`я.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого, просив вирок апеляційного суду залишити без змін.
Мотиви суду
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 , правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються, а доводи останнього про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і, як наслідок, призначення занадто суворого покарання є необґрунтованими.
За змістом ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, скасовуючи вирок місцевого суду в частині застосування ст. 75 КК, апеляційний дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК. При цьому апеляційний суд урахував ступінь тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення, яке є тяжким, конкретні обставини вчинення злочину, зокрема те, що ОСОБА_6 , будучи колишнім військовослужбовцем, усвідомлюючи наслідки застосування боєприпасів і вибухових речовин серед мирного населення та їх руйнівну дію, перевіз та розповсюджував їх, свідомо піддаючи ризику безпеку мирного населення.
Встановлені ж судом першої інстанції обставини, які пом`якшують покарання засудженого щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, інші дані про особу ОСОБА_6 , які перелічені останнім у касаційній скарзі та враховані місцевим судом, в свої сукупності не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, у зв`язку із чим апеляційний суд обґрунтовано призначив засудженому реальне покарання у виді позбавлення волі, яке, з урахуванням вищезазначених обставин, визначив в мінімальній межі санкції ч. 1 ст. 263 КК.
Колегія суддів погоджується з цим висновком і вважає, що таке покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, принципу індивідуалізації призначеного покарання, є достатнім та необхідним для попередження вчинення нових злочинів. Апеляційний суд не допустив порушень норм матеріального права.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 05 квітня 2016 року щодо нього без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3