Справа № 752/3774/17
Провадження №: 1-кп/752/218/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2018 року м. Київ Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0005210 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Самгородок, Сквирського р-ну, Київської обл., громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
встановив:
ОСОБА_7 , 23.04.2016 року, приблизно о 09-30 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Clio» д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території на проїзну частину вул. Ак. Заболотного, в порушення п.п. 1.5, 2.3 б), 10.1 та. 10.2 Правил дорожньою руху України, почав виконувати поворот ліворуч та не надав дорогу автомобілю марки «Mercedes-Benz 112 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі в напрямку вул. Метрологічної, в наслідок чого відбулось зіткнення. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «Mercedes-Benz 112 CDI» - ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а саме, зокрема, закриту травму хребта у вигляді компресійного перелому тіла 2 поперекового хребця.
Порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 б), 10.1 та. 10.2 Правил дорожнього руху збоку водія ОСОБА_7 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав частково, пояснив, що 23.04.2016 року, приблизно о 09:30 годин, дочекавшись розриву автомобілів, почав виїжджати на автомобілі «Renault Clio» із прилеглої території двору на вул. Ак. Заболотного на переїзд, доїхавши до розвороту відбулось зіткнення. Зазначив, що зіткнення відбулось в наслідок того, що автомобіль «Mercedes-Benz 112 CDI» рухався з великою швидкістю, та можливості уникнути зіткнення не мав, оскільки побачив «Mercedes-Benz 112 CDI» вже біля свого автомобіля. Коли дізнався, що ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, відчував вину, просив вибачення та пропонував відшкодувати моральну шкоду у розмірі 25 тисяч гривень, проте ОСОБА_4 відмовився. Заявлений ОСОБА_4 цивільний позов на відшкодування моральної шкоди не визнав, але зазначив, що оцінює спричинену моральну шкоду у розмірі 25 тисяч гривень.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що 23.04.2016 року, приблизно о 09-30 годин, рухався з дозволеною швидкістю 50-60 км/год. у середній смузі руху на автомобілі «Mercedes-Benz 112 CDI» по вул. Ак. Заболотного, за 15-20 м. побачив як автомобіль «Renault Clio» раптово почав здійснювати маневр розвороту та виїхав йому на зустріч, внаслідок чого відбулось зіткнення. Просив задовольнити поданий цивільний позов на відшкодування завданої моральної шкоди на суму 50 000 грн.
На переконання суду, надані в судовому засіданні покази в повному обсязі доводять вину обвинуваченого при обставинах встановлених судом.
Крім того, показання потерпілого узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема, з тими, що на підтвердження вини обвинуваченого надано стороною обвинувачення. Так, серед іншого судом беруться до уваги такі документи:
- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.04.2016 року, з фото таблицею до нього та схемою місця ДТП, які містять інформацію про місце зіткнення, пошкодження автомобілів, їх розташування після зіткнення;
- висновок експерта № 1875/Е від 15.11.2016 року, згідно якого, ОСОБА_4 отримав ушкодження, а саме: садно м`яких тканин чола ліворуч, що відноситься до легких тілесних ушкоджень та закриту травма хребта у вигляді компресійного перелому тіла 2 поперекового хребця, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони дією тупого предмету та могли утворитись при ДТП.
- протокол проведення слідчого експерименту, за участю потерпілого ОСОБА_4 , захисника та понятих, яким було встановлено, що 23.04.2016 року близько 09:30 год. ОСОБА_4 рухався по вул. Ак. Заболотного в напрямку вул. Метрологічної, як несподівано для нього автомобіль «Renault Clio» здійснив виїзд з другорядної дороги на проїзну частину, в наслідок чого відбулось зіткнення. Зорієнтувавшись на місцевості вказав, що місце зіткнення знаходиться, згідно проведених замірів, на відстані 8.0 м. від правого краю проїзної частини та на відстані 36.4 м. від електоропори № 248. Після чого ОСОБА_4 визначено розташування керованого ним автомобіля та відстань від його передньої частини до автомобіля Renault Clio» в момент його виїзду на проїзну частину, яка становить 6.8 м. від осі правих коліс до правого краю проїзної частини, а відстань від передньої частини автомобіля до місця виїзду автомобіля «Renault Clio» становить 18.7 м. З урахуванням місця виїзду автомобіля «Renault Clio» на проїзну частину та місця зіткнення транспортних засобів, шляхом проведення замірів було встановлено, що автомобіль «Renault Clio» подолав відстань до місця зіткнення 9.1 м.
- висновок експерта № 182ат від 06.02.2017 року, згідно якого, в діях водія автомобіля «Renault Clio» - ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам пунктів: 10.1,10.2 ПДР України. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Mercedes-Benz 112 CDI» - ОСОБА_4 невідповідностей вимогам пункту 12.3 ПДР України не вбачається, оскільки з моменту виникнення небезпеки останній не мав технічної можливості уникнути зіткнення, шляхом застосування екстреного гальмування.
- висновок Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Соціотерапія" № 001918 від 27.04.2016 року складеного о 12-40 год. 23.04.2016 року, згідно якого ОСОБА_7 не перебував у стані сп`яніння.
Всі перелічені документи суд визнає допустимими та належними доказами і бере до уваги.
Одночасно, суд не враховує покази надані свідком сторони захисту ОСОБА_8 у судовому засіданні, оскільки відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Так, до суду не надано підтверджень про попереднє відкриття матеріалів допиту цього свідка протилежній стороні.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши докази та документи які характеризують особу обвинуваченого та матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому злочині за обставин встановлених судом.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Дослідивши та перевіривши надані учасниками процесу докази, оцінюючи їх сукупність з точки зору достатності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_7 злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Тобто ОСОБА_7 визнається судом винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортними засобами, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення неумисного злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання не встановлено, та вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі встановленого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.
Обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, про що зазначала сторона захисту, суд не враховує, оскільки обвинувачений вину визнав частково, а також не вжив жодних заходів щодо компенсування завданої злочином шкоди.
Крім того, у відповідності до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України, судом враховується не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
Суд враховуючи обставини ДТП, думку прокурора, потерпілого, також вважає за необхідне застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень, суд надходить до наступного.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб і незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, подія якої мала місце 23.04.2016 року з вини ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_4 отримав серед інших тілесне ушкодження середньої тяжкості, а саме закриту травму хребта у вигляді компресійного перелому тіла 2 поперекового хребця.
Оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, аніж достатній для розумного задоволення потреб особи, якій кримінальним правопорушенням завдано таку шкоду, при визначенні розміру відповідного відшкодування суд керується принципами рівності, поміркованості, розумності і справедливості, а тому приймає до уваги ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, характер та обсяг душевних страждань потерпілого ОСОБА_4 та надходить до висновку про те, що розмір моральної шкоди, завданої обвинуваченим ОСОБА_7 цивільному позивачу ОСОБА_4 становить 50 000 гривень, тому його позовні вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити у повному обсязі.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100, 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, задовольнити та стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 50 000 ( п`ятдесят тисяч) грн.
Речові докази, а саме автомобіль марки «Renault Clio» д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 та автомобіль марки «Mercedes-Benz 112 CDI» д.н.з. НОМЕР_3 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити власникам за належністю.
Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати вартість проведеної судово-автотехнічної експертизи № 182 АТ від 06.02.2017 року в розмірі 1320 гривень 60 копійок на користь держави.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1