№ 243/2895/18
Кримінальне провадження № 1-кс/243/761/2018
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
27 квітня 2018 року Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , законного представника підозрюваного ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000725 від 05 квітня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, студента Слов`янського професійного аграрного ліцею № 146 м. Слов`янська, не працюючого, не одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-26 січня 2018 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 186 ч. 2 КК України, засуджений до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
27 квітня 2018 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в межах якого здійснюється досудове розслідування, старшим слідчим СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Старший слідчий СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області обґрунтував свої вимоги тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 23.03.2018 приблизно о 23 годині 50 хвилин неповнолітній ОСОБА_5 разом з неповнолітнім ОСОБА_8 проходячи по вул. Ударній м. Слов`янська Донецької області, побачили раніше не знайомого їм потерпілого ОСОБА_9 , який в цей час розмовляв по мобільному телефону.

У вказаний час у вказаному місці у неповнолітнього ОСОБА_8 виник протиправний умисел, спрямований на напад, з метою заволодіння чужим майном, на потерпілого ОСОБА_9 , про що він повідомив неповнолітньому ОСОБА_5 , на що останній погодився вчинити напад з метою заволодіння чужим майном на потерпілого ОСОБА_9 , тим самим вступивши між собою в злочинний зговір.

З метою реалізації свого спільного, протиправного умислу, 23.03.2018 близько 23 годин 55 хвилин, неповнолітній ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб разом із неповнолітнім ОСОБА_8 , діючи відкрито, умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету розбійного нападу, неповнолітній ОСОБА_5 з метою подолання супротиву потерпілого ОСОБА_9 , штовхнув останнього, від чого потерпілий ОСОБА_9 впав на землю та випустив з рук мобільний телефон, після чого неповнолітній ОСОБА_5 разом з неповнолітнім ОСОБА_8 застосовуючи насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , стали наносити потерпілому удари ногами в область голови, що стало створювати реальну загрозу для життя потерпілого, та таким чином ОСОБА_9 не міг чинити опір, оскільки його дії були заблоковані.

У цей час, коли потерпілий ОСОБА_9 не міг чинити опір, від отриманих ударів, неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_8 скориставшись цим, діючи відкрито, умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, спільно та узгоджено, доводячи свій спільний протиправний умисел до кінця, неповнолітній ОСОБА_5 викрав у потерпілого ОСОБА_9 :

- мобільний телефон «BRAVIS» модель LIGHT, вартістю 500 грн.00 коп.

- кросівки чоловічі чорного кольору, марки «Outventure», вартістю 200 грн.00коп.,

а неповнолітній ОСОБА_8 викрав у потерпілого:

- куртку темно синього кольору вартістю 500 грн. 00 коп.,

таким чином неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_8 незаконно, заволоділи майном ОСОБА_9 на загальну суму1200 грн., після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись майном на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України (розбій), тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий обґрунтовує необхідність обрання запобіжного заходу тим, що підозрюваний ОСОБА_5 вже має не погашену та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливого кримінального правопорушення, може вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити свою злочину діяльність. Також ОСОБА_5 може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, покарання за який передбачено законом у вигляді позбавлення волі до 10 років, тому наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечні, ніж покарання та процедура його відбування.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України КК України, об`єктивно підтверджується даними копій з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 10.04.2018 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого від 10.04.2018 року;

- протоколом огляду від 04.04.2018 року;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 10.04.2018 року;

- протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 ;

- протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 ;

- протоколом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 від 10.04.2018 року;

Слідчий у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор Слов`янської місцевої прокуратури заявлене слідчим клопотання підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 , його захисник та законний представник заперечували проти задоволення даного клопотання, просили відмовити у його задоволенні, а застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний із позбавленням волі.

Заслухавши думку слідчого, прокурора, які підтримали дане клопотання, підозрюваного, дослідивши надані матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000725 від 05 квітня 2018 року, приходжу до переконання, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом с частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність всіх обставин, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним уст. 177КПК України.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

При цьому, Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під- вартою , суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, однак це не може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, потреби ж досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у реалізацію прав і свобод підозрюваним, про який йдеться у клопотанні слідчого.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність всіх обставин, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення

Оцінюючи сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, слідчим суддею також враховується вікові та психологічні особливості ОСОБА_5 , який раніше судимий, судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; навчається у Слов`янському професійному аграрному ліцеї № 146 м. Слов`янська.

Крім того, слідчий суддя враховує, що кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив 23.03.2018 року, слідчий Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області звернувся із клопотанням до суду про застосуванням запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 27.04.2018 року, тобто більше ніж через місяць після вчинення злочину. Як вбачається із матеріалів клопотання, продовж цього місяця підозрюваний ОСОБА_5 активно сприяв розкриттю злочину, брав участь у проведенні слідчих дій, не переховувався від слідчого, та як вбачається із протоколу допиту підозрюваного від 26.04.2016 року ОСОБА_5 свою провину визнає у повному обсязі, щиро кається у вчиненому.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні запевнив, що не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, або іншим чином впливати на кримінальне провадження та постійно з`являтись за першим викликом до слідчого.

Таким чином, слідчим недостатньо мотивоване таке звернення, а перелічені в ньому ризики не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та не вбачаються з долучених до клопотання матеріалів.

Також, слід зауважити, що посилання слідчого у своєму клопотання на прогнозування ймовірності вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення та ухилення останнього від явки до слідчого та суду є безпідставним й не може сприйматись судом як об`єктивне та використовуватись при вирішенні клопотання, оскільки воно побудоване на самих лише припущеннях.

Згідно з п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов до переконання про відсутність підстав для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту внаслідок відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Отже, оскільки прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, у задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Разом з тим, приймаючи до уваги, що неповнолітній навчається у Слов`янському професійному аграрному ліцею № 146 м. Слов`янська, з метою забезпечення можливості продовжувати навчання, доцільно заборонити неповнолітньому підозрюваному залишати житло у певний період доби, а саме: із 16.00 години і до 07.00 години наступної доби, оскільки, зважаючи на характеристику дитини в частині щодо того, що вона потребує періодичного контролю, вказана міра буде достатньою для забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, як сторони кримінального провадження. При цьому також вважаю за необхідне покласти на неповнолітнього підозрюваного обов`язоки: заборонити йому з 16.00год. одної доби до 07.00 год. наступної доби залишати житло за постійним місцем проживання ( АДРЕСА_1 , прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження.

Виходячи в першу чергу із інтересів неповнолітнього підозрюваного, вважаю, що вказана міра запобіжного заходу є такою що відповідає його інтересам та такою, що в достатній мірі забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, як сторони кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя -

Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000725 від 05 квітня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:

1) заборонити йому з 16.00год. одної доби до 07.00 год. наступної доби залишати житло за постійним місцем проживання ( АДРЕСА_1 ).

2)прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

3)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження.

Ухвала втрачає законної сили через 60 днів.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 передати для виконання до Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Відповідно до вимог, передбачених ч.4 ст.181 КПК України, орган Національної поліції зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. Крім того в разі невиконання ним вище перерахованих обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області, підозрюваним протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, а іншими учасниками судового розгляду в той же строк з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 14 год. 30 хв. 02 травня 2018 року.

Слідчий суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1