Дата документу 23.01.2018
Справа № 334/5187/17
Провадження № 1-кп/334/203/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14.10.2014р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 3 ст. 185, ст. 104 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з іспитовим строком на 1 рік;

29.04.2015р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя, вирок якого змінено ухвалою апеляційного суду Запорвзької області від 31.08.2015р., за ст.ст. 124, 128 КК України із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України, до покарання у виді 120 годин громадських робіт, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.10.2014р., визначено остаточне покарання 3 роки 15 днів позбавлення волі. Звільнився 29.12.2016 з Бердянської ВК №77, звільнений від відбування покарання умовно-достроково, невідбутний строк 1 місяць 14 днів,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
27.06.2017, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «Бородінська», що розташована по вул. Бородінській в м. Запоріжжі, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, підійшов до раніше не знайомого ОСОБА_7 і діючи згідно свого злочинного умислу наніс йому два удари кулаком руки в праву тім`яну ділянку голови, від чого останній впав на землю, отримавши при цьому садно у правій тім`яній ділянці голови, яке згідно висновку експерта №1696 від 27.06.2017 кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.

Після чого, коли потерпілий ОСОБА_7 знаходився на землі, ОСОБА_5 дістав з правої кишені джинсових бридж майно: мобільний телефон «Prestigio», чорного кольору, вартістю 3400 гривень з сiм-картою мобільного оператора «Vodafon», яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє з флеш картою об`ємом 16 Гб, вартістю 200 гривень; паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_7 , який не представляє матеріальної цінності для потерпілого; грошові кошти у сумі 300 гривень; 1 квиток на залізничний потяг сполученням Запоріжжя - Київ від 12.07.2017 вартістю 148 гривень; 1 квиток на залізничний потяг сполученням Київ - Запоріжжя від 13.07.2017 вартістю 152 гривень. Після чого ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, завдавши ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 4200 гривень. Потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду відшкодовано частково у розмірі 300 гривень.

Крім того, 27.07.2017 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись на території громадського пляжу, що розташований по вул. Гребельна в м. Запоріжжі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи згідно свого злочинного умислу таємно викрав майно, що належить ОСОБА_4 , а саме: рюкзак чорного кольору, вартістю 250 гривень в якому знаходились: мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 3 Pro», золотого кольору, вартістю 3000 гривень в чохлі з штучної шкіри коричневого кольору, вартістю 100 гривень, з сiм-картою мобільного оператора «Vodafon», на рахунку якої були грошові кошти в сумі 100 гривень, з флеш картою об`ємом 16 Гб, вартістю 100 гривень; свідоцтво про народження видане на ім`я ОСОБА_8 , яке не має матеріальної цінності для потерпілого; грошові кошти у сумі 40 гривень; браслет зеленого кольору вартістю 150 гривень; навушники білого кольору, які для потерпілого не мають матеріальної цінності; маска для підводного плавання, фіолетового кольору, вартістю 120 гривень; рушник пляжний жовтого кольору, вартістю 120 гривень; банківську карту для виплат ПАТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , яка не має матеріальної цінності для потерпілого. Після викрадення майна, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, завдавши ОСОБА_4 матеріальний збиток на загальну суму 3980 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він повністю визнає вину у вчиненні вказаних злочинів, не заперечує фактичні обставини, викладені у обвинувальних актах. Він дійсно 27.06.2017, приблизно о 01 годині 00 хвилин, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Бородінська», підійшов до раніше не знайомого ОСОБА_7 , наніс йому два удари кулаком в область голови, від чого той впав на землю, після чого він дістав у нього з кишені мобільний телефон «Prestigio», паспорт громадянина України, грошові кошти у сумі 300 гривень, два квитки на залізничний потяг. Після цього з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник. На стадії досудового розслідування відшкодував потерпілому лише 300,00 грн., в іншій частині шкоду не відшкодував, тому що зв`язок з потерпілим відсутній, номер рахунку, на який можна було б перерахувати кошти, останній не повідомив. Також 27.07.2017р., знаходячись на пляжі, його увагу привернув рюкзак чорного кольору, біля якого нікого не було. Впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, він взяв рюкзак з речами і пішов з ним з пляжу. В рюкзаку знаходились мобільний телефон «Xiaomi», свідоцтво про народження, грошові кошти приблизно 40 грн., навушники білого кольору, маска для підводного плавання, банківська карта ПриватБанку. В подальшому потерпілій було повернуто частину викраденого майна, також він відшкодував їй 600,00 грн. Попоросив вибачення у потерпілої. Щиро кається у скоєному, просить суворо його не карати.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 349 КПК України, суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин у даному кримінальному провадженні, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , і які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений, інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 27.07.2017р. була на пляжі з внуком, де в неї вкрали рюкзак, у якому знаходилося зазначене в обвинувальному акті майно. В ході досудового розслідування викрадений телефон повернули, також ОСОБА_5 відшкодував їй 600,00 грн., розписку про що просить долучити до справи. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, спричинену шкоду їй відшкодовано в повному обсязі, просить обвинуваченого суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не прибув, про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому ст.134 КПК України порядку. У зв`язку з тим, що на стадії досудового розслідування потерпілий ОСОБА_7 був допитаний в порядку ст. 225 КПК України, і заявляв про неможливість приймати участь у подальшому у судових засіданнях, обвинувачений у повному обсязі визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України відносно потерпілого ОСОБА_7 , і не оспорював фактичні обставини даного кримінального провадження, суд за згоди всіх учасників судового провадження ухвалив провести судовий розгляд без потерпілого ОСОБА_7 .

З урахуванням викладеного суд вважає, що винаОСОБА_5 у вчинені інкримінованих злочинів повністю доведена.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 по епізоду від 27.06.2017р. за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно. По епізоду від 27.07.2017р. суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд приймає до уваги характер і ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим суспільно небезпечних діянь, які відносяться до категорії злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий за скоєння злочинів проти власності і проти здоров`я особи, будучи підозрюваним у даному кримінальному провадженні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, в період дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту знову вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Разом з цим суд враховує, що обвинувачений має постійне місце проживання, на наркологічному та психіатричному диспансерному обліку не перебуває, та приймає до уваги ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, зокрема, визнання вини та щире каяття, а також часткове відшкодування спричиненої шкоди.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , є рецидив злочину.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкціями ч.2 ст. 185 і ч.2 ст. 186 КК України, визначивши остаточне покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України, що на думку суду буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням судом не встановлено, оскільки встановлені судом дані про особу ОСОБА_5 і обставини справи не дають підстав для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.
Цивільні позови в порядку ст. 128 КПК України у кримінальному провадженні не заявлялися.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 і ч.2 ст. 185 КК України, і призначити покарання
за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки,
за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Строк відбування покарання рахувати з 14 серпня 2017 року, термін попереднього ув`язнення зарахувати у строк покарання.
Міру запобіжного заходу залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Речові докази: мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 3 Pro» в корпусі золотого кольору, грошові кошти у загальній сумі 29,00 грн., банківську карту для виплат ПАТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити їй за належністю; паспорт на ім`я ОСОБА_7 , проїздний документи ЗН №963993, НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , залишити йому за належністю; шкарпетку чорного кольору, купюру номіналом 100,00 грн., номер СД 1881893, які упаковані в паперовий конверт, опечатаний биркою з пояснювальним написом, і згідно квитанції переданий на зберігання до камери схову Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, (номер книги обліку 49, порядковий номер 1998), повернути ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1