Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
12 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000564 від 09.09.2017 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 09 листопада 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000564 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 194 КК України, повернуто прокурору з мотивів невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, з причин неповного викладення в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, в якому відсутні відомості та оцінка заподіяної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки злочин, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України являється злочином з матеріальним складом, у зв`язку з чим не конкретизовано в чому полягало створення загрози життю чи здоров`ю людей, що ставить під сумнів забезпечення реалізації права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення.

У поданій апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали, як незаконної, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог доводить, що положень ст. 291 КПК України щодо змісту обвинувального акту дотримано повністю, а підстави, на які покликався суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, є необґрунтованими і такими, що не відповідають вимогам закону.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000564 щодо ОСОБА_6 , й викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення і затвердження.

Перелік зазначених вимог до обвинувального акту та додатків до нього є вичерпним.

Згідно положень ст. 7 КПК України, до загальних засад кримінального провадження належить законність і забезпечення права на захист.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в обвинувальному акті, як процесуальному рішенні, який має містити виклад фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію злочину з посиланням на положення Закону і статті ( частини статті) КК України і формулювання обвинувачення.

Право на захист забезпечується, зокрема, тим, що обвинувачений має право знати у вчиненні якого злочину його обвинувачують ( п. 1 ч. 2 ст. 42 КПК України), а право на справедливий суд забезпечується і тим, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має, щонайменше, право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього ( п. а ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини в рішенні Абрамян проти Росії від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції наголошується на необхідності приділення особливої уваги роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення ( рішення від 19.12.1989 року у справі Камасінскі проти Австрії № 9783/82).

Таким чином, обвинувачення повинно бути конкретним і зрозумілим, фактичні обставини - чітко узгоджуватись із правовою кваліфікацією та сформульованим обвинуваченням, оскільки в іншому випадку обвинувачений позбавляється права знати в чому він обвинувачується.

Із змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , копія якого вручена під розписку обвинуваченому, вбачається, що обвинувальний акт не містить повного та конкретного формулювання обвинувачення, в якому відсутні відомості та оцінка заподіяної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки злочин, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України являється злочином з матеріальним складом, що впливає на правову кваліфікацію дій обвинуваченого, зокрема, об`єктивна сторона злочину сформована альтернативно, без конкретизації, в чому ж полягало створення загрози життю чи здоров`ю людей, що порушує право ОСОБА_6 на захист від конкретно сформульованого обвинувачення в суді, про що правомірно йдеться і в оскаржуваній ухвалі.

Згідно ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обовязок по доказуванню яких покладається на слідчого чи прокурора.

Твердження прокурора щодо передчасної оцінки доказів в підготовчому судовому засіданні, що стосуються розміру завданої шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки судом не надана оцінка доказам, а перевірено лише виклад формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 194 КК України, диспозиція якої передбачає умисне знищення чи пошкодження чужого майна, шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки, і правомірно встановлено, що неповне формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 194 КК України не відповідає правовій кваліфікації злочинного діяння.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акту, наявного в матеріалах кримінального провадження № 0000564, вимогам ст. 291 КПК України, що позбавляє суд можливості призначити кримінальне провадження до розгляду, і, виходячи з положень КПК України та враховуючи правові позиції Європейського суду з прав людини щодо забезпечення права на справедливий судовий розгляд ( п. 48 рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1978 року у справі Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН, прийняв законне рішення про його повернення прокурору, підстав для скасування якого не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 09 листопада 2017 року про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000564 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 194 КК України прокурору Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3