11-сс/775/368/2017(м)

Категорія: ст. 199 КПК України Суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
та справах про адміністративні правопорушення
Апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
слідчого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 05 жовтня 2017 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполя Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Досудовим розслідуванням встановлено, що в листопаді 2016 року, більш точна дата в ході слідства не встановлена, мешканець м.Маріуполя Донецької області ОСОБА_10 , будучі неодноразово судимим за корисливі умисні особливо тяжкі злочини, вирішив створити стійку організовану групу для вчинення умисних корисливих особливо тяжких злочинів на території м. Маріуполя.
Реалізуючи свій злочинний умисел, у листопаді 2016 року ОСОБА_10 ознайомив з цим планом своїх знайомих, які не працювали і не мали постійного джерела доходів, а саме раніше судимого за вчинення тяжких корисливих злочинів та маючого авторитет у кримінальних колах міста ОСОБА_9 , а також раніше не судимого, однак добре фізично розвинутого ОСОБА_11 , який здатний був у разі необхідності застосовувати насильство та долати фізичний опір потерпілих та їх оточення, останні дали згоду на участь в організованій групі в якості виконавців.
Кожному учаснику організованої злочинної групи відводилася спеціальна роль у злочинній діяльності з метою досягнення єдиного плану, тобто підготовка і вчинення злочинів, як кінцева мета плану цієї групи.
ОСОБА_10 , як організатор, керував діяльністю групи, забезпечував взаємозв`язок між діями всіх її учасників, детально планував вчинення злочинів, вирішував конфліктні ситуації з іншими представниками кримінального середовища, розподіляв прибутки від вчинення злочинів. За необхідності останній також міг безпосередньо брати участь у вимаганні грошових коштів у потерпілих.
ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , згідно відведеним їм функціям, повинні були брати активну участь у підготовці та вчиненні злочинів, тобто збирати інформацію про підприємців, а також про їх майновий стан, вивчати спосіб життя, коло близьких родичів, ймовірні статки, безпосередньо брати участь у погрозах і застосуванні у разі необхідності щодо потерпілих насильства, небезпечне для їх життя і здоров`я, систематично збирати з підприємців гроші за безперешкодне ведення ними підприємницької діяльності, а також забезпечувати безпеку і безперешкодність вчинених злочинів.
Діючи згідно заздалегідь розробленого плану, реалізуючи свій злочинний корисливий намір, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілих, шляхом вимагання, ОСОБА_10 , разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_11 наприкінці листопада 2016 року прибули до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_2 , де застосовуючи психологічне насилля, що виразилось у висловлюванні погроз на адресу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , почали вимагати від останніх грошові кошти, які хотіли отримувати щомісячно за безперешкодне ведення їх підприємницької діяльності. Знаходячись під погрозою застосування фізичного насильства, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були змушені погодитись на передачу вказаним особам грошових коштів у розмірі 3 000 гривень, щомісячно. Отримавши згоду потерпілих на передачу грошових коштів, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вказали потерпілим, що останні повинні передавати їм 10-го числа щомісячно 3000грн. за кожний об`єкт, на якому потерпілі здійснюють свою підприємницьку діяльність.
В свою чергу, ОСОБА_9 діючи умисно, за вказівкою ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, 10.06.2017 року, приблизно о 12.35год., знаходячись біля більярдного клубу «Успех» по пр. Мира, буд.101-А у Центральному районі м. Маріуполя, отримав від потерпілого ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі 3000грн., які в подальшому передав ОСОБА_10 для розподілу між учасниками організованої групи.
10.08.2017 року о 14.35год. ОСОБА_9 затриманий у порядку ст. 208 КПК України та 11.08.2017 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
За вказаним кримінальним провадженням 12.08.2017 року на розгляд слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшло клопотання слідчого погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , яке ухвалою слідчого судді від 12.08.2017 року задоволено, з визначенням строку тримання під вартою 60 днів по 08 жовтня 2017 року включно, без визначення розміру застави.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області від 21.08.2017 року залишена без змін ухвала слідчого судді від 12.08.2017 року.
25.09.2017 року ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, та повідомлено підозру у вчиненні вимагання, поєднаного з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчиненого організованою групою, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.
Постановою заступника прокурора Донецької області від 02.10.2017 року продовжено строки досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до 4 місяців, тобто до 09.12.2017 року, у зв`язку з тим, що у двомісячний строк неможливо провести у повному обсязі усі необхідні дії, спрямовані на викриття винних, що обумовлено складністю цього кримінального провадження.
03.10.2017 року на розгляд слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , яке ухвалою слідчого судді від 05.10.2017 року задоволено, та останньому продовжено строк тримання під вартою в ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, а саме по 03.12.2017 року включно, без визначення розміру застави.
Не погодившись з вказаним рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить постановити нову ухвалу, якою обрати щодо її підзахисного один із запобіжних заходів, передбачених ст.508 КПК України, а саме передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом, або помістити до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.
Вважає, що підозра за ч.4 ст.189 КК України є необґрунтованою, оскільки жодного доказу щодо створення організованої групи за участю ОСОБА_9 з ієрархічною побудовою та розподілом відповідних обов`язків також немає.
Апелянт вважає, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчий та прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 не довели та належним чином не обґрунтували із посиланням на конкретні докази та обставини, а суд необґрунтовано вирішив питання про наявність цих ризиків. Тяжкість обвинувачення, а також навіть обґрунтована підозра не можуть слугувати єдиним обґрунтуванням продовження строку триманні під вартою.
Зазначає, що продовження строків тримання під вартою у зв`язку з продовженням строків досудового розслідування, є необґрунтованим.
Звертає увагу суду, що її підзахисний не має на меті уникнути кримінальної відповідальності, так як вину у вчиненні злочинів не визнає, підозра є необґрунтованою, таким чином немає жодних підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність, так як злочинів він не вчиняв.
Окрім того, ОСОБА_9 перебуває на обліку у лікарі-психіатра з 2010 року з діагнозом органічний маєчний розлад, та потребує постійного медичного догляду, який не може бути забезпечений в умовах слідчого ізолятору, але суд першої інстанції не дослідив обставини щодо стану здоров`я її підзахисного, які містяться в матеріалах кримінального провадження, та які особисто їй сталі відомі після постановлення 05.10.2017 року ухвали слідчого судді, а саме у висновку судово-психіатричного експерта № 1035 від 31.08.2017 року щодо ОСОБА_9 зазначено, що він на даний момент страждає на органічний маєчний розлад, за психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із звичайним наглядом.
Вважає, що стосовно її підзахисного, не порушуючи норми діючого КПК України, можливо застосувати запобіжний захід, передбачений ст.508 КПК України, оскільки він раніше не судимий; на його утриманні знаходяться дружина та малолітня дитина, яка постійно потребує батьківської уваги; має постійне місце проживання, що є підтвердженням міцності соціальних зв`язків.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали судової справи та дослідивши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , слідчий суддя встановив, що прокурором доведено наявність як обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, яке відноситься згідно зі ст.12 КК України, до особливо тяжкого злочину, за який санкцією статті КК передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, так і ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, які не зменшилися і виправдовують тримання підозрюваного під вартою, а також врахував обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
У колегії суддів не виникає сумнівів у висновках слідчого судді щодо обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення з боку органу досудового розслідування, оскільки існує інформація, що він міг вчинити правопорушення, про що свідчать надані суду матеріали кримінального провадження, а також протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та доведено прокурором.
З урахуванням наданих матеріалів справи, а також практики Європейського суду з прав людини з питання визначення поняття «обґрунтованої підозри» (рішення Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Гусинський проти Росії», «Нечипорук і Йонкало проти України» та інші), колегія суддів вважає, що в ході досудового розслідування, як при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так і при продовженні строку тримання під вартою, необхідна наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а саме існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити правопорушення, мета затримання - продовжити розслідування й підтвердити або спростувати підозри, які стали підставою для затримання. Водночас ця стадія розслідування не передбачає сукупності доказів, достатньої для прийняття процесуального рішення за суттю кримінального провадження.
Крім того, слідчий суддя зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, враховані при застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою не зменшились, необхідність продовження строку запобіжного заходу обґрунтовується значним об`ємом матеріалів, необхідністю проведення низки слідчих дій та отримання висновків психіатричної експертизи, винятковою складністю провадження, по якому ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, перебуваючи на волі зможе переховуватися від досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілих, співвиконавців вказаного кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити або сховати речі чи документи, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, а також іншим чином перешкоджати органу досудового розслідування, яке на теперішній час встановлює інших потерпілих та свідків кримінального правопорушення.
Слідчий суддя також врахував, що підозрюваний ОСОБА_9 не працює, законних джерел доходу не має, та вказав на існування ризиків, які не зменшились на час розгляду клопотання про продовження строку його тримання під вартою та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, з урахуванням виняткової складності кримінального провадження та необхідністю виконання ряду процесуальних, слідчих дій по даному кримінальному провадженню, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , у зв`язку із чим слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, як обґрунтоване.
Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження щодо підозрюваного ОСОБА_9 дії запобіжного заходу.
Разом з тим, в ході апеляційного розгляду встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 1035 від 31.08.2017 року, ОСОБА_9 як в період часу інкримінованого правопорушення, так і на теперішній час страждає на психічне захворювання, за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру (а/с 64-67).
Прокурор в ході апеляційного розгляду підтвердив наявність вказаного висновку, але у зв`язку з тим, що призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу, оскільки у вказаному висновку вбачаються протиріччя, вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого та продовжити ОСОБА_9 строк тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:
1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;
2) поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.
Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.
З урахуванням наведеного та наданих матеріалів судового провадження, колегія суддів вважає апеляційні вимоги захисника про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу, передбаченого ч.1 ст. 508 КПК України підлягаючими задоволенню, так як останній обґрунтовано підозрюється у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 ч.4 КК України, переконливих даних про те, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України зменшилися стороною захисту не надано і в ході апеляційного розгляду таких даних не встановлено, тому до ОСОБА_9 необхідно застосувати запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, оскільки даний запобіжний захід застосовується судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби, а стосовно ОСОБА_9 наявність психічної хвороби підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 1035 від 31.08.2017 року.
З викладених вище підстав, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді підлягаючою скасуванню, а апеляційні вимоги захисника обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 жовтня 2017 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, а саме по 03.12.2017 року включно, без визначенням розміру застави, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 .
Застосувати щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, на строк до 09.12.2017 року включно.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4