Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/761/18
№ провадження 1-кп/541/129/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комишня Миргородського району, громадянина України, із середньою освітою, пенсіонера, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

- у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч. 3, ч.2 ст. 15, с.3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
За обвинувальним актом, на початку березня 2018 року, близько 21 год. , точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_5 , маючи бажання та умисел, направлені на таємне викрадення чужого майна, зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_6 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи на вищевказаній території ОСОБА_5 реалізуючи виниклий намір, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи із прямим умислом, з метою незаконного збагачення, скориставшись відсутністю нагляду за його діями з боку власника та інших сторонніх осіб, тобто діючи таємно, через незачинені двері зайшов до приміщення веранди будинку, де побачив господарську драбину за допомогою якої піднявся наверх до дверей, які не були зачинені на замикаючий пристрій, після чого відчинив їх руками та проник в середину приміщення горища будинку, де виявив та викрав алюмінієвий бідон ємністю 40 л., вартість якого становить 800 грн. 00 грн., після цього, перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння та продовжуючи свої злочинні дії направлені на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 підійшов до вхідних дверей приміщення літньої кухні, які не були зачинені на замикаючий пристрій, відчинив їх руками та проник в середину приміщення літньої кухні, де виявив та викрав металеву поверхню від плити пічного опалення, вартість якої становить 480 грн. 00 коп.
Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 1280 грн. 00 коп.
Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні кваліфіковані по ст. 185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у приміщення.
Повторно, 27.03.2018 року близько 21 години 00 хвилин , точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , маючи бажання та умисел, направлені на таємне викрадення чужого майна, зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_6 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Перебуваючи на вищевказаній території ОСОБА_5 реалізуючи виниклий намір, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи із прямим умислом, з метою незаконного збагачення, повторно, скориставшись відсутністю нагляду за його діями з боку власника та інших сторонніх осіб, тобто діючи таємно, підійшов до вхідних дверей приміщення літньої кухні, які не були зачинені на замикаючий пристрій, після чого відчинив їх руками та проник в середину приміщення літньої кухні, де виявив та викрав пустий металевий газовий балон ємністю 50 л. з написом «ПРОПАН» червоного кольору, вартість якого становить 500 грн. 00 коп.
В подальшому, ОСОБА_5 викрадений пустий металевий газовий балон ємністю 50 л. з написом «ПРОПАН» червоного кольору виніс з приміщення літньої кухні, таким чином виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки при виході із території вищевказаного домоволодіння останній був помічений свідком ОСОБА_7 та зважаючи на її зауваження залишив викрадене майно та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, в результаті чого попереджено завдання матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 500 грн. 00 коп.
Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК Україн, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднаний із проникненням у приміщення.
04 квітня 2018 року у кримінальному провадженні №0000223 між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 , в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, згоду на укладення якої надала потерпіла.
Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, істотних для кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень. Також угодою визначено покарання, яке обвинувачений ОСОБА_5 повинен понести за ст. 185 ч.3 у виді 3-х років 1 місяця позбавлення волі, за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю вчинених злочинів визначено ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3-х років, 1-го місяця позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України узгоджено звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк визначений судом.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень , внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор під час судового розгляду справи, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 3, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати зазначене в угоді покарання.

Захисник ОСОБА_4 просив суд угоду затвердити, як таку, що не суперечить вимогам закону.

Потерпіла ОСОБА_6 надала прокурору письмову згоду на затвердження угоди, що підтвердила під час розгляду судом питання про затвердження угоди. Просила суд затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у виді 3-х років 1-го місяця позбавлення волі, звільнивши його в порядку ст. 75 КК України від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк визначений судом.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК та КК України.

Керуючись ст. 314; 373; 374; 475 КПК України, суд,

з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04 квітня 2018 року між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000223.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч. 3, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання :

-за ст. 185 ч. 3 КК України у виді 3-х (трьох) років 1-го (одного) місяця позбавлення волі;
-за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у виді 3-х (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, ОСОБА_5 призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3-х (трьох) років 1-го (одного) місяця позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання призначеного даним вироком суду з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовими доказами по справі: пустим газовим балоном з написом «ПРОПАН», алюмінієвим бідоном, металевою поверхнею від плити пічного опалення, що перебувають на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , дозволити потерпілій розпоряджатися на власний розсуд, як власністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_8