1Справа № 335/7543/17 1-кп/335/445/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про продовження терміну тримання під вартою
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Відносно обвинуваченого на стадії досудового розслідування за ухвалою слідчого судді від 25 травня 2017 р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено до 9 вересня 2017 р.
Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого, встановлений ухвалою суду, закінчується, однак судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує значного часу для розгляду, з огляду на що судом в порядку ст. 331 КПК України поставлене на обговорення учасників процесу питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.
Процесуальний прокурор у судовому засіданні просив продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не змінились, а обвинувачений зможе впливати на потерпілого та свідків, які ще не були допитані, перешкодити кримінальному провадженню, переховуватися від суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання під вартою, вважали за доцільне змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з тих підстав, що обвинувачений має постійне місце проживання, а лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та обґрунтованість підозри не можуть бути підставою для продовження йому строку тримання під вартою. Крім того, захисник зазначила, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які в судовому засіданні посилається прокурор, базуються лише на припущеннях, вони нічим не підтверджені.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, дійшов такого висновку.
Згідно з частиною 3 ст. 331 КПК України, суд, незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Тому, вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 суд враховує: тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років, ступінь відповідальності, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме обвинувачений є особою працездатного віку, за станом здоров`я скарг не має.
У судовому засіданні прокурором доведено обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , він зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, які ще не допитувались у судовому засіданні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, в провадженні суду є щн й інше кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , за яким він обвинувачується у вчиненні інших злочинів проти власності.
Суд вважає, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою є обґрунтованим, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, переховуванню та ухиленню обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, ризики чого є реальними та дійсними.
Обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, про який просить захисник, на думку суду, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.
До того ж обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не було встановлено. Жодних доказів цих обставин сторона захисту суду не надала.
Окрім того, в порядку статті 178 КПК України суду не надано відомостей про майновий стан обвинуваченого, які б могли враховуватися судом при вирішенні питання, пов`язаного із застосуванням запобіжного заходу. Суду не надано характеристики з дійсного місця проживання обвинуваченого.
Доводи захисника про те, що лише обґрунтованість підозри та тяжкість покарання, яка може загрожувати обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчинених кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не може бути єдиною підставою для продовження строків тримання під вартою, дійсно повністю узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини.
Однак, суд наголошує, що при розгляді вказаного клопотання, судом було враховано обставини, перелік яких, передбачений ст. 178 КПК України, а також надано оцінку ризикам, які існують поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, а отже, обґрунтованість підозри та тяжкість покарання не є єдиною підставою при прийнятті рішення щодо доцільності продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В матеріалах кримінального провадження містяться достатньо даних, що свідчать про наявність ризиків, які виправдовують застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а також неможливості застосування до обвинуваченого, іншого, більш м`якого запобіжного заходу.
Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
З урахуванням викладеного, підстав для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід на даний час суд не вбачає, з огляду на що суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, тобто з 5 вересня 2017 р. по 3 листопада 2017 р. включно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто з 5 вересня 2017 р. по 3 листопада 2017 р. включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 5 вересня 2017 р.

Повний текст ухвали оголошено 11 вересня 2017 р. о 08:50 год.

Суддя ОСОБА_1