Справа №560/1237/17
Провадження №1-кп/560/147/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2017 року
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000604 від 21 вересня 2017 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, відповідно до ст.89 КК України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.263 КК України,
В С Т А Н О В И В:
21 вересня 2017 року під час огляду будинку ОСОБА_4 , що за адресою АДРЕСА_2 , останній надав для огляду та вилучення 5 предметів, зовні схожих на корпуси гранат «Ф-1» та два предмети, зовні схожі на запали до ручних гранат типу УЗРГМ, що згідно висновку експерта №4.1-109/17 від 27.09.2017 року являються: два об`єкти циліндричної форми - підривниками, уніфікованими запалами дистанційної дії типу УЗРГМ, п`ять об`єктів еліпсоподібної форми з трьома оточуючими і вісьма повздовжніми пазами - корпусами оборонних осколкових ручних гранат Ф-1. В сукупності надані на експертизу два корпуси гранат Ф-1 та два уніфікованих запали дистанційної дії типу УЗРГМ є двома оборонними ручними гранатами Ф-1 та відносяться до категорії бойових припасів, три корпуси оборонних осколкових ручних гранат Ф-1 є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини в металевих корпусах та відносяться до категорії вибухових речовин, які ОСОБА_4 в лютому місяці 2017 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, придбав, знайшовши в зоні проведення бойових дій та з того часу незаконно зберігав без відповідного дозволу за місцем проживання в АДРЕСА_1 .
Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.263 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, які повністю підтверджують встановлені судом фактичні обставини скоєння злочину, додатково пояснив, що він проходив службу в зоні АТО і ці декілька гранат та запали для них, які привіз додому могли залишитись в його сумці за місцем проживання, на огляд якого він дав добровільну згоду, де й було виявлено працівниками поліції дані боєприпаси. Просив суд суворо не карати, погоджуючись з думкою прокурора щодо міри покарання.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 .
З урахуванням викладеного, суд встановив, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння, що виразилось у придбанні та зберіганні бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, доведена повністю, а тому суд кваліфікує його дії за ч.1 ст. 263 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним відповідно до ст. 12 КК є тяжким злочином.
Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він відповідно до ст.89 КК України, раніше не судимий, на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , які визначено ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, наданої Дубровицьким районним сектором з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства за умови встановлення судом таких обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Отже, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує пом`якшуючі покарання обставини, та те, що він відповідно до ст.89 КК України, раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачений повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та надав показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.263 КК України. Одночасно суд враховує висновок органу пробації відносно обвинуваченого про можливість виправлення його без ізоляції від суспільства, тому суд прийшов до висновку, що обвинувачений не становить небезпеки для суспільства та про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, відповідно до ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде відповідати тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого.
Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, які становлять - 1784,64 грн.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку у 1 рік, не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк засудженому обчислювати з моменту проголошення вироку.
Речові докази: уламки об`єктів дослідження та першопочаткові упаковки, які поміщені в спец. пакет 3395318 та приєднані до матеріалів кримінального провадження № 0000604 від 21 вересня 2017 року в якості речових доказів та передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Дубровицького ВП - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 1784,64 грн. (одна тисяча сістсот вісімдесят чотири гривні шістдесят чотири копійки) грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя: підпис.
З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1 .