Ухвала

10 квітня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-4770 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2018 року щодо останнього,
встановила:

Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 березня 2018 року касаційну скаргу захисника, у зв`язку з недотриманням вимог статей 427, 438 КПК України залишено без руху та надано п`ятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

У межах наданого судом строку захисник ОСОБА_4 надіслала до суду касаційної інстанції уточнену касаційну скаргу. Проте недоліки, на які їй наголошував суд касаційної інстанції у своїй ухвалі, не усунула.

Так, як вбачається із змісту уточненої скарги захисник повторнозаперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, ОСОБА_4 оспорює висновки судів з приводу визнання обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. Тому, відсутність у ній обґрунтування з підстав передбачених в ст. 438 КПК України про, що було наголошено захиснику в ухвалі Верховного Суду, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Разом з цим, за змістом скарги, свою позицію щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, захисник пов`язує із незастосуванням, на її думку Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14. Незважаючи на це, стороною захисту не зазначено обґрунтування саме неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність з огляду на ст. 413 КПК України. Отже, немає й обґрунтування заявленої вимоги про скасування судових рішень на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу.

При таких обставинах, згідно з ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

При цьому, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2018 року щодо останнього, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3