Справа № 487/394/18
Провадження № 1-кп/487/342/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.03.2018 року м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чернігівка, Доманівського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого слюсарем в ЖКХ «Океан», з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст..89 КК України не судимого
у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України
04.01.2018 року приблизно о 11 годин 15 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись біля підземного переходу Центрального ринку у місті Миколаєві, розташованого за адресою: м. Миколаїв, проспект Центральний,25, діючи умисно з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, із кишені куртки потерпілої ОСОБА_6 викрав мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4A», вартістю 2700 грн. із двома стартовими пакетами «Київстар» та «Лайфсел» вартістю 50 грн. кожний, а всього на суму 2800 грн. Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_4 направився до підземного переходу, однак його злочинна діяльність була виявлена потерпілою ОСОБА_6 , яка почала кричати щоб він зупинився та повернув викрадене майно. В свою чергу ОСОБА_4 утримуючи викрадене майно, усвідомлюючи, що діє відкрито для потерпілої, намагався залишити місце скоєння злочину, однак розпорядитися викраденим майном не зміг, так як був затриманий працівниками поліції та потерпілою. Отже ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не довів його з причин, які не залежали від його волі.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. При цьому зазначив, що 04.01.2018 року приблизно о 11 годин 15 хвилин, знаходячись біля підземного переходу на Центральному ринку міста Миколаєва, побачив що з кишені куртки потерпілої ОСОБА_6 виглядає мобільний телефон. Підійшовши до ОСОБА_6 він витяг телефон з її кишені та швидко відійшов на певну відстань, коли почув що вона почала кричати та побігла в його бік. Коли він був зупинений потерпілою та працівниками поліції зразу ж віддав телефон.
У скоєному щиро розкаюється. Просить не позбавляти його волі та врахувати, що він у добровільному порядку відшкодував потерпілій моральну шкоду, у визначеній їм самостійно сумі.
З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованого йому злочину, судом в порядку ст.349 ч.3 КПК України, за недоцільністю не проводилось дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих ОСОБА_4 матеріалів.
Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.15 ч.1ст.186 КК України, як замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), який не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, особу обвинуваченого, пом`якшуючи та обтяжуючі покарання обставини.
Так стосовно особи обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності в силу ст..89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, згідно довідки Поліклініки міської лікарні №5 від 17.01.2018 року перебуває на «Д» обліку у невролога з діагнозом «атрофічні зміни головного мозку, ретроцеребеллярна киста».
Згідно досудової доповіді, складеної 02.03.2018 року Заводським районним сектором Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_4 визнає свою вину у інкримінованому йому злочині, розкаюється та з урахуванням його особистості, способу життя та історії правопорушень, може бут виправлений без позбавлення волі.
Обставиною справи, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 - є щире каяття у скоєному злочині.
Обставин справи, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Враховуючи викладене, а також ставлення обвинуваченого до скоєного, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ст.186 ч.1 КК України, застосувавши положення ст.ст.75,76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України , суд -
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він на протязі іспитового строку одного року не вчинить нового злочину. Застосувати ст. 76 КК України та покласти на ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4A», із двома стартовими пакетами «Київстар» та «Лайфсел», переданий на зберігання потерпілій згідно постанови слідчого від 04.01.2018 року, залишити потерпілій ОСОБА_6 .
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя Заводського районного
суду м.Миколаєва ОСОБА_1