У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1004/18

№ 1-кс/183/114/18

25 лютого 2018 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 11.02.2018 року до ЄРДР за № 0000344, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, розлученому, маючому на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працюючому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 25.12.2015 року Новомосковським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно до вимог ст. ст. 176-178 КПК України слідчий Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що 09.02.2018 року приблизно о 23.00 годині ОСОБА_7 , знаходячись біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 , побачив ОСОБА_8 , в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 09.02.2018 року приблизно о 23.00 годині, знаходячись за вищезазначеною адресою, діючи повторно, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область тім`яної частини голови ОСОБА_8 , в результаті чого остання впала на землю, тим самим подавив волю потерпілої ОСОБА_8 до опору, після чого ОСОБА_7 відкрито викрав з правої кишені куртки, в яку була одягнена потерпіла, мобільний телефон маки «Samsung Duos» модель J320HZDDSEK, вартістю 2816,75 грн.

Після чого ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд.

Вказаний факт 11.02.2018 року слідчим Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області був внесений до ЄРДР за № 0000344 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

19.02.2018 року ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000344 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.
Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжкого, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. Також ОСОБА_7 після вчинення кримінального правопорушення не повідомив органи Національної поліції та інші правоохоронні органи про вчинення ним злочину. В результаті чого останній, розуміючи, що підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою запобігання реальному позбавленню волі за скоєння ним вказаного кримінального правопорушення.

Ризик, передбачений п. 5 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, а саме 25.12.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову підозрюється у повторному вчиненні в період іспитового строку аналогічного злочину. Таким чином, у органів досудового розслідування є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Також прокурор зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є недостатніми та недоцільними, оскільки вони не можуть забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_7 просив не обирати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зобов`язався з`являтися до слідчого та суду за першою вимогою.

Захисник ОСОБА_4 вважає, що прокурором не доведено неможливість застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Крім того, вважає, що матеріали, що додані до клопотання, не містять доказів, які б доводили винуватість його підзахисного, тому просив обрати відносно його підзахисного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, можливо, домашній арешт.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, пояснення підозрюваного, думку захисника, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке віднесено законом до категорії тяжких, виходячи з наявних доказів, а саме: протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколу огляду ДВД диска з відеозаписом з ломбарду «Онікс», розташованого за адресою: м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 15; протоколу огляду договору про надання фінансового кредиту під заставу № 8.51724/0; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколу огляду мобільного телефону марки «Samsung Duos», який добровільно надала ОСОБА_10 .
При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими, тому існують всі підстави вважати підозру ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, обґрунтованою. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Слідчий суддя вважає, що прокурором під час судового розгляду було доведено наявність у відношенні ОСОБА_7 обґрунтованої підозри.

Під час судового розгляду була досліджена версія сторони захисту щодо відсутності доказів винуватості ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення. Так, захисник ОСОБА_4 звернув увагу слідчого судді на те, що згідно протоколів допиту свідків, останні були допитані з порушенням вимог КПК України, а саме не уповноваженою особою оперуповноваженим ОСОБА_11 . При цьому, в матеріалах відсутнє доручення слідчого про проведення такої процесуальної дії.

Відповідно до п. 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Тому слідчий суддя вважає, що при обранні запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею не повинний надаватися аналіз допустимості наданих слідчим доказів.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , слідчий суддя враховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно наявний. Про наявність зазначеного ризику свідчить те, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжких, за яке передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі. Тому підозрюваний, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення проти власності, підозрюється у вчиненні в період іспитового строку кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжких, за яке передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі. При цьому слідчий суддя враховує, що ОСОБА_7 не має постійного місця роботи та офіційних джерел доходів, розлучений, тому стійкі соціальні зв`язки у ОСОБА_7 відсутні, що дає підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 розлучений, осіб похилого віку на утриманні не має, офіційні джерела доходів в нього відсутні, раніше судимий, підозрюється в скоєнні тяжкого кримінального правопорушення в період іспитового строку, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним обрати щодо підозрюваного найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

Під час розгляду клопотання захисник ОСОБА_4 звернув увагу слідчого судді на те, що зі слів його підзахисного ОСОБА_7 останній з 24.02.2018 року по теперішній час знаходився в приміщенні Новомосковського ВП ГУНП, не мав змоги вільно пересуватися, тобто був обмежений у своїх правах. Підозрюваний ОСОБА_7 пояснив слідчому судді про те, що з 18.00 години 24.02.2018 року він дійсно знаходився у Новомосковському ВП ГУНП та був доставлений до слідчого судді.

Розглянувши повідомлення захисника ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя вважає наступне. У відповідності зі ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою. У відповідності з ч. 5 ст. 208 КПК України про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол… Підозрюваний ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 повідомили слідчому судді про те, що такий протокол відносно ОСОБА_7 не складався, однак, прокурором також не було спростовано твердження захисника ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_7 про те, що останній фактично був затриманий з 18.00 години 24.02.2018 року. Таким чином, слідчий суддя вважає, що строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 повинен рахуватися з моменту його фактичного затримання, тобто з 18.00 години 24.02.2018 року.

У відповідності з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Тому слідчий суддя вважає, що у відношенні ОСОБА_7 відсутні підстави для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 18.00 години 23 квітня 2018 року включно, взявши його під варту з зали суду негайно.

Копію ухвали направити для виконання начальникові Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуророві Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та начальникові Дніпровської Установи виконання покарань № 4 Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1