Справа №468/50/17-к 04.10.2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 жовтня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою прокурора Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2017 року у відношенні
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Тернівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, в силу ст. 89 КК України не судимого, без постійного місця проживання,
- обвинуваченого за ч. 1 ст. 187, ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст. 115 КК України визнаний невинуватим та виправданий у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить вирок скасувати в частині виправдання ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст. 115 КК України та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч.2 ст. 15, п.9 ч.2 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 10 років з конфіскацією майна.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 187 КК України та доведеності його вини, апелянт вважає вирок суду в частині виправдання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На думку апелянта, вина ОСОБА_6 доведена у ході судового слідства. Однак, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що обвинувачення за ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України не знайшло свого підтвердження та виправдав ОСОБА_6 .

Зазначає, що в судовому засіданні ОСОБА_6 повністю визнав свою вину за ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України. Суд першої інстанції надав невірну оцінку поясненням обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він взяв ніж та наніс ним ОСОБА_9 два удари в область грудей і живота, після чого потерпілий віддав йому гроші. Після заволодіння коштами ОСОБА_9 , ОСОБА_6 вирішив вбити останнього, щоб той не розповів про вчинений ним злочин і тому наніс ще 9 ударів у різні частини тіла, у тому числі голову, груди, ноги і живіт. Коли побачив, що ОСОБА_9 лежить та не рухається, вирішив, що він помер, та покинув будинок.

Апелянт просить врахувати показання потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що не пам`ятає чітко послідовність нанесених йому ударів, але наполягав, що останні два удари ОСОБА_6 наніс йому в голову вже після того, як він віддав гроші, тобто бив умисно ножем в життєво важливий орган після досягнення мети - отримання коштів.

Вважає, що зазначені обставини підтверджуються даними протоколу слідчого експерименту і відеозаписом до нього за участю обвинуваченого, висновком експерта № 07 від 16.01.2017 р., однак, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

На думку апелянта, дії обвинуваченого щодо закінченого замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з метою приховати інший злочин утворювали самостійний склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
25 жовтня 2016 року близько 13 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння та маючи умисел на розбій, а саме на напад з метою заволодіння чужим майном, з корисних мотивів, перебуваючи у будинку по АДРЕСА_1 , застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого в момент заподіяння, шляхом нанесення численної кількості ударів кухонним ножем в тулуб, ноги та голову ОСОБА_9 , здійснив напад на ОСОБА_9 та незаконно заволодів його грошовими коштами у сумі 1450 грн, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді 11 рубців, чим створив реальну небезпеку для життя та здоров`я потерпілого. Після вказаних дій ОСОБА_6 з місця події зник, розпорядившись грошима ОСОБА_9 на власний розсуд.
Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у нападі з метою заволодінням чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 187 КК України.
Крім того, формулюючи обвинувачення за ч.2 ст. 15, п.9 ч.2 ст. 115 КК України, яке суд першої інстанції визнав недоведеним, суд зазначив, що органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 25 жовтня 2016 близько 13 години 30 хвилин, він, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння та маючи умисел на розбій, а саме на напад з метою заволодіння чужим майном, з корисних мотивів, перебуваючи у будинку по АДРЕСА_1 , почав вимагати у ОСОБА_9 гроші та, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого в момент заподіяння, шляхом нанесення кухонним ножем 1 удару в область ніг та 1 удару в область грудей ОСОБА_9 незаконно заволодів його грошовими коштами у сумі 1450 грн.

Після заволодіння коштами ОСОБА_9 у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті останньому з метою приховати розбій. Так, ОСОБА_10 , усвідомлюючи та свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді смерті, умисно продовжив наносити удари ножем потерпілому в життєво важливий орган, а саме в область тулубу, голови та ніг, з метою позбавити життя ОСОБА_9 , щоб останній не повідомив про злочин до поліції і його злочинні дії не були викритті, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді 9 рубців: в лобній області зліва; підключичної області справа; в міжпальцьовому проміжку між 3 та 4 пальцями тильної поверхні лівої кисті; на задній поверхні середньої третини правого стегна; на передньо-внутрішній поверхні верхньої третини правої гомілки; на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки три вертикально орієнтованих рубці; в області лівої сідниці, які стали наслідком заживления якихось різаних чи колото-різаних ран, про що свідчать рівні краї і гострі кінці рубців на шкірі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тобто, спрямовані на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 з метою приховати інший злочин. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, при цьому не зміг довести свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки останньому було вчасно надано кваліфіковану медичну допомогу. Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК України, а саме - в закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з метою приховати інший злочин.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК України, а саме - в закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з метою приховати інший злочин.
Виправдовуючи ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15, п.9 ч.2 ст. 115 КК України, суд першої інстанції дійшов висновку про недостатність доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного злочину.
Мотивуючи такий висновок, суд першої інстанції зазначив, що з обставин вчинення вказаного злочину та наявних доказів, досліджених судом, ОСОБА_6 мав можливість виконати всі дії, направлені на позбавлення життя потерпілого, але не зробив цього по власній волі, оскільки він досяг мети по заволодінню грошима потерпілого.
Та обставина, що ОСОБА_6 не зміг довести свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки останньому було вчасно надано кваліфіковану медичну допомогу, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні та спростовується дослідженими доказами, в тому числі і висновком експерта і показаннями потерпілого.
Пославшись на висновок судово-медичної експертизи, зазначив, що характер, локалізація та тяжкість тілесних ушкоджень, завданих обвинуваченим потерпілому, свідчать про направлення умислу не на позбавлення життя потерпілого, а на полегшення заволодіння його майном. Більша кількість ударів потерпілому була нанесена в кінцівки, а тілесні ушкодження, які нанесені в живіт, грудну клітину, голову, є поверхневими, та такими, що нанесені з незначною силою, і не змогли причинити смерть потерпілому.
На думку суду першої інстанції, дії обвинуваченого ОСОБА_6 охоплювалися єдиним умислом на заволодіння грошима потерпілого ОСОБА_9 , а не на позбавлення життя потерпілого. Тому, суд прийняв рішення про виправдання ОСОБА_6 в цій частині обвинувачення за недостатністю доказів для доведення його винуватості.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_7 , який частково підтримав апеляційну скаргу та просив вирок скасувати через допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , які просили залишити вирок без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, в межах поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Проте, зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта, органом досудового слідства висунуто обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст. 187 КК України, в тому, що застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого в момент заподіяння, шляхом нанесення численної кількості ударів кухонним ножем в тулуб, ноги та голову ОСОБА_9 , здійснив напад на ОСОБА_9 та незаконно заволодів його грошовими коштами у сумі 1450 грн, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді 11 рубців, чим створив реальну небезпеку для життя та здоров`я потерпілого.

Між тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що з урахуванням встановлених під час судового розгляду фактичних обставин даного кримінального провадження, прокурор змінив обвинувачення (т.1, а.с. 102-106), виклавши обвинувачення за ч.1 ст. 187 КК України інакше, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Як слідує з висунутого ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 1 ст. 187 КК України, яке змінено під час судового розгляду, під час нападу на потерпілого, обвинувачений застосував насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, шляхом нанесення кухонним ножем 1 удару в область ніг на 1 удару в область грудей ОСОБА_9 , і незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 1450 грн, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді 2 рубців: на тильній поверхні верхньої третини правого передпліччя та на задньо-внутрішній поверхні верхньої третини правого стегна.

Однак, суд першої інстанції визнав доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні розбійного нападу, під час якого до ОСОБА_9 застосовано насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого в момент заподіяння, шляхом нанесення численної кількості ударів кухонним ножем в тулуб, ноги та голову ОСОБА_9 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді 11 рубців: в лобній області зліва; підключичної області справа; на тильній поверхні верхньої третини правого передпліччя; в міжпальцьовому проміжку між 3 та 4 пальцями тильної поверхні лівої кисті; на задній поверхні середньої третини правого стегна; на задньо-внутрішній поверхні верхньої третини правого стегна; на передньо-внутрішній поверхні верхньої третини правої гомілки; на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки три вертикально орієнтованих рубці; в області лівої сідниці, які стали наслідком заживлення якихось різаних чи колото-різаних рані, чим створив реальну небезпеку для життя та здоров`я потерпілого.

Таким чином, суд першої інстанції вийшов за межі висунутого обвинувачення, погіршивши становище обвинуваченого, оскільки згідно обвинуваченню, яке висунуто органом досудового розслідування, під час нападу ОСОБА_6 завдав кухонним ножем 1 удар в область ніг на 1 удару в область грудей ОСОБА_9 , а згідно обвинуваченню, визнаному судом доведеним за ч.1 ст. 187 КК України, під час нападу ОСОБА_6 заподіяв численної кількості ударів кухонним ножем в тулуб, ноги та голову ОСОБА_9 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді 11 рубців.

Що стосується обвинувачення за ч.2 ст. 15, п.9 ч.2 ст. 115 КК України, суд першої інстанції зазначив, що згідно висунутому обвинуваченню, після вчинення розбійного нападу та задоводіння коштами ОСОБА_9 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_10 , усвідомлюючи та припускаючи настання наслідків у вигляді смерті, умисно продовжив наносити удари ножем потерпілому в життєво важливий орган, а саме, в область тулубу, з метою позбавлення життя ОСОБА_9 , щоб останній не повідомив про злочин до поліції, і його злочинні дії не були викриті, чим спричинив останньому тілесну ушкодження у вигляді 9 рубців: в лобній області зліва; підключичної області справа; в міжпальцьовому проміжку між 3 та 4 пальцями тильної поверхні лівої кисті; на задній поверхні середньої третини правого стегна; на передньо-внутрішній поверхні верхньої третини правої гомілки; на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки три вертикально орієнтованих рубці; в області лівої сідниці, які стали наслідком заживлення якихось різаних чи колото-різаних ран,які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно обвинуваченню, ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тобто, спрямовані на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 з метою приховати інший злочин. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, при цьому не зміг довести свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки останньому було вчасно надано кваліфіковану медичну допомогу.

Приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15, п.9 ч.2 ст. 115 КК України, суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням потерпілого ОСОБА_9 щодо обставин вчиненого на нього нападу, а також злочинних дій ОСОБА_6 після нападу та щодо кількості та характеру тілесних ушкоджень, заподіяних як під час заволодіння грошовими коштами потерпілого, так і після вчинення розбійного нападу.

Крім того, не надана належна оцінка показанням обвинуваченого ОСОБА_6 щодо характеру його дій, його поведінки після вчинення злочину.

Зазначене свідчить про невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження порушені загальні засади кримінального провадження, зокрема, як законність, забезпечення права на захист, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, то вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду.

З огляду на наведене, подана прокурором апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У зв`язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав, судом апеляційної інстанції не перевіряються доводи прокурора по суті ухваленого судового рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та заявлені прокурором при обранні запобіжного заходу ризики того, що обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення, а також знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не зменшилися, апеляційний суд вважає за необхідне залишити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та продовжити строк тримання під вартою на 60 діб.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 410, 412, 415,424 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2017 року у відношенні ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 тримання під вартою, залишити той же, та продовжити строк тримання під вартою до 03 грудня 2017 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3