Справа № 714/416/17
Провадження № 1-кп/714/7/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" січня 2018 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
захисника потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Герцаївського районного суду Чернівецької області обвинувальний акт з Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області по кримінальному провадженню № 0000078 від 03.04.2017 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, румуна за національністю, з загальною середньою освітою, одруженого, пенсіонер, раніше не судимого, інваліда ІІІ групи
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
03 квітня 2017 року о 10-00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи на городі свого рідного брата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований в с.Байраки Герцаївського району Чернівецької області, в ході конфлікту з останнім, який виник на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, маючи прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно повалив потерпілого на землю, після чого наніс ряд ударів кулаками по голові та тулубу, а також один удар ногою по голові, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 491 мд від 04.05.2017 року, відносяться до тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. В судовому засіданні потерпілим подано цивільний позов.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що цивільний позов не визнає. Вину не визнає. На початку березня він хотів закультивувати землю, але на город прийшов потерпілий та його дружина підійшли до тракториста та сказали, щоби цього не робити, бо то його земля. Останній поїхав з городу. 3 квітня 2017 року, в день скоєння правопорушення, прийшов свідок ОСОБА_8 з підводою з конем. У потерпілого город 66 соток. Останній йшов із сапою за підводою, побачивши його на городі той підійшов до нього із сапою і розмахнувся на нього, потерпілий зробив один крок та намагався вдарити його. Так як він по фізичним параметрам здоровіший, то вихопив у нього сапу. Потім потерпілий упав на спину, він з останнім поверху, після цього обвинувачений піднявся та пішов додому. Потерпілий сказав, що він не заспокоїться до тих пір, поки не посадить обвинуваченого чи його сина. Не підтримує дружніх відносин із потерпілим. Вказав, що після їхньої сутички на землі потерпілий сам особисто встав із землі та пішов додому. Також додав, що після того як він забрав сапу, більше не бив брата. Події відбувалися на території городу потерпілого. Відносно цивільного позову, просив відмовити у його задоволенні.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд звільнити його підзахисного від відбування покарання згідно ЗУ «Про амністію в 2016 році», так як він є інвалідом 3 групи та під падає під категорію осіб, відносно яких застосовується амністія. Також заперечував щодо задоволення цивільного позову, оскільки суду не надано доказів щодо розміру понесених матеріальних витрат на його лікування, а саме сума грошових коштів витрачена на покупку ліків, використані під час його лікування. Також суду не надані докази спричинення завдання моральної шкоди, а витрати на правову допомогу згідно норм КПК покладаються на самого потерпілого, а тому відсутні підстави їх стягнення з обвинуваченого.
Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що 3 квітня 2017 року біля 9 чи 10 години приїхала підвода на його город культивувати, він взяв сапу та йшов за плугом розрівнювати землю. Брат в стані алкогольного сп`яніння вийшов та почав виражатися нецензурною лайкою в його бік та виганяти чоловіка з підводою, також почав бити коня. Свідок ОСОБА_8 , власник коня, повернувся та пішов, після цього обвинувачений підійшов до нього і почав наносити удари, коли той упав та почав кричати, що почула дружина. Вона почала кричати на обвинуваченого навіщо він б`є її чоловіка, той подивився на неї, розвернувся та пішов. Потерпілий лежав без свідомості. Дружина із свідком ОСОБА_8 потягли його до будинку, викликали швидку, поміряли тиск, який був 60 на 40, поклали його на ноші та відвезли в лікарню. Обвинувачений вдарив його, він упав вниз на землю лицем і останній наносив йому удари. Коли обвинувачений почув голос його дружини, зрозумів що вона все бачить, піднявся із землі, зупинився і ще раз вдарив ногою його по тулубу. Також додав, що обвинувачений підійшов до підводи та почав виганяти свідка ОСОБА_8 , він був позаду підводи та почувши крики підійшов до останнього з сапою і той схопив його та вдарив, тому сапа випала з рук. Коли вперше почався конфлікт із обвинуваченим, то дійсно було але було на території, яка належить йому на праві власності і тому він виганяв тракториста. Обвинувачений намагався обробляти землю, яка належить йому. Неприязні стосунки у нього з обвинуваченим із-за земельної ділянки, яку заповіла йому їхня мати. Просив задовольнити цивільний позов у повному обсязі.
Захисник потерпілого ОСОБА_7 пояснив суду, що вина обвинуваченого повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження та поясненнями потерпілого та свідків. Просив суд задовольнити цивільний позов у повному обсязі та зобов`язати обвинуваченого відшкодувати потерпілому витрати на правову допомогу, на лікування та завдану моральну шкоду.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 3 квітня 2017 року її чоловік, який являється потерпілим по справі, та вона найняли підводу, щоби закультивувати город. Чоловік пішов на город з тим чоловіком з підводою, а вона готувала обід. Потім вона почула з городу якійсь крики. Вийшовши на город вона побачила, що обвинувачений б`є потерпілого кулаком в голову. Почала кричати на обвинуваченого, щоби той не вбивав її чоловіка. Потім той ще раз вдарив ногою її чоловіка в тулуб. Потім разом із ОСОБА_8 відтягли його додому та викликали швидку, тиск був 60 на 40. Коли вона вийшла на город то побачила, що її чоловік був на землі, куди саме точно бив обвинувачений останнього не побачила. Свідок ОСОБА_10 був в іншому кінці городу в той час як вона вийшла на город. Між потерпілим та обвинуваченим виникали конфлікти за останні 8 років через земельну ділянку. Коли вона вийшла на город свідок ОСОБА_10 був до неї спиною, але коли почув крики то повернувся до місця де проходила бійка між обвинуваченим та потерпілим. Коли вона прибігла на місце то побачила що останній сидів на колінах, голова вниз та закривав голову руками від ударів, які наносив обвинувачений. Місце де відбувався конфлікт знаходиться на відстані приблизно 50 метрів від їхньої кухні.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що в той день 03 квітня 2017 року він перебував на городі потерпілого з конем та підводою та культивував останньому город. Пізніше на город вийшов обвинувачений та почав сваритися із потерпілим. В той час коли він йшов з конем від будинку потерпілого в поле, він почув крики дружини потерпілого ОСОБА_11 позаду себе. Він залишив коня з підводою та підійшов до потерпілого та обвинуваченого та спитав останнього що він робить із своїм братом, тобто потерпілим. В той час він побачив, що потерпілий лежав на спині на землі, а зверху нього був обвинувачений. Свідок підняв із потерпілого обвинуваченого, на що той піднявся із потерпілого та пішов через хвіртку додому. Після цього він разом із дружиною потерпілого повели його додому. Пізніше приїхала швидка та працівники міліції. Свідок бачив як обвинувачений вдарив потерпілого ногою в область живота. Коли він розбороняв їх то не міг відірвати обвинуваченого від потерпілого. Сам конфлікт він не бачив та не бачив чи потерпілий бив обвинуваченого сапою, яка була у нього дійсно в руках.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України підтверджується показами свідків, допитаних в судовому засіданні.
Крім показів свідків вина ОСОБА_4 підтверджується також іншими доказами, а саме:
-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 03.04.2017 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що його 03.04.2017 року побив його брат ОСОБА_4 ( а.к.п. 16 );
-висновком експерта № 491 мд від 03.05.2017 року з якого вбачається, що ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургії Герцаївської ЦРЛ з 03.04.2017 року по 14.04.2017 року з діагнозом закрита черепно мозкова травма, струс головного мозку, забій лівої половини грудної клітки. У потерпілого ОСОБА_6 виявлено струс головного мозку. Дане тілесне ушкодження виникло в результаті твердого тупого предмета, по строку та обставинах відповідає часу події та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я ( а.к.п. 20 21 );
-даних, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 25.05.2017 року з фото таблицями, з якого вбачається, що потерпілий показав як саме обвинувачений ОСОБА_4 наносив йому тілесні ушкодження ( а.к.п. 45 48 );
-даних, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 25.05.2017 року з фото таблицями, з якого вбачається, що дружина потерпілого свідок по справі ОСОБА_9 показала як саме обвинувачений ОСОБА_4 наносив тілесні ушкодження потерпілому ( а.к.п. 50 53 ).
Враховуючи викладене, суд, допитавши прокурора, обвинуваченого, потерпілого, свідків та дослідивши матеріали кримінального провадження, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров`я.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а саме що він є інвалідом ІІІ групи, позитивна характеристика по місцю проживання, не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не знайдено. Скоєне кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Враховуючи вищевказане, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, з урахуванням винної особи, його фізичного стану, обставин справи, суд вважає за можливе, за цей злочин призначити покарання у вигляді штрафу.
Суд вважає, що вказане покарання буде достатнім і необхідним для виправлення особи ОСОБА_4 та недопущення ним в подальшому вчинення кримінальних правопорушень.
Крім того, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання відповідно до Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки він на день набрання чинності цим Законом є інвалідом ІІІ групи.
Прокурор щодо заявленого обвинуваченим клопотання заперечень не має, вважає, що воно може бути задоволене.
Потерпілий ОСОБА_6 за його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Ст.86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до вимог п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, які засуджені за умисні злочини, що не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом є інвалідом першої, другої чи третьої групи.
Згідно ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» і на день набрання цим Законом чинності ( 07.09.2017 року ) є інвалідом ІІІ групи.
Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлені.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію в 2016 році» у зв`язку з тим, що є особою яка на день набрання чинності цим Законом інвалідом ІІІ групи, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується не є тяжким або особливо тяжким, а також те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» задовольнити.
Потерпілий ОСОБА_6 подав суду цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Посилається на те, що обвинувачений 03 квітня 2017 року наніс ряд ударів кулаками по голові та тулубу, а також один удар ногою по голові, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 491 мд від 04.05.2017 року відносяться до тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Після заподіяння обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень, його було госпіталізовано до Герцаївської ЦРЛ де він проходив лікування з 03.04.2017 року по 14.04.2017 року. На лікування та обстеження в даній установі він витратив кошти в сумі 3357,5 грн. також вважає, що йому діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яку він оцінює в сумі 10 000 грн. Спричинена шкода виражається в тому, що він переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, тривоги страху за своє здоров`я, що внаслідок неправомірної поведінки обвинуваченого він досі відчуває почуття приниженості гідності, образи, переживає щодо своєї соціальної репутації, оскільки події відбувалися на очах його сусіда та його дружини. Наслідки події що сталося потягли за собою нераціональне витрачення життєвого часу на лікування, проведення правових заходів що обумовили необхідність залученням значних фізичних душевних та матеріальних ресурсів, які до сьогоднішнього дня вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду в сумі 3357,50 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 7500 грн.
Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 перебував на лікуванні у Герцаївській ЦРЛ з 03.04.2017 року по 14.03.2017 року ( а.с. 34-42).
Також, судом встановлено причинний зв`язок між діями обвинуваченого ОСОБА_4 і тілесними ушкодженнями, встановленими у потерпілого ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За приписами ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
До матеріалів справи доданий листок лікарських призначено (а.с.37), з якого вбачається список лікарських засобів, призначені потерпілому на період його лікування. Потерпілим також надано суду лист Герцаївської ЦРЛ №1353 від 12.12.2017 року, в якому визначені медикаментозні лікарські засоби, які потерпілий придбав та застосовані на його лікування під час перебування на стаціонарному лікуванні. В даних документах не зазначена вартість лікарських препаратів як доказ понесених витрат на їх придбання.
Як свідчать матеріали цивільного позову, на підтвердження матеріальної шкоди понесеної потерпілим на лікування, останнім надано суду чеки на придбання ліків на загальну суму 3357,50 грн., (а.с. 44-45). Однак дані чеки суд не бере до уваги як доказ по справі, так як з них неможливо встановити які саме ліки ним були придбані, чи відповідає ціна зазначена у даних чеках реальній вартості придбаних ліків, чи дані ліки були використані під час його лікування. Окрім цього, як вбачається з квитанції № П-535 від 11.05.2017 року, ОСОБА_6 здійснив платіж у сумі 400,00 грн. на добровільний благодійний внесок, яий не має нічого спільного із завданою йому матеріальною шкодою, а тому відшкодуванню не підлягає.
Так як суду не надані належні та допустимі докази розміру завданої матеріальної шкоди, а саме понесених потерпілим витрат на лікування, в цій частині цивільний позов задоволенню не підлягає.
Щодо вимог потерпілого про стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу, то суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу.
Згідно ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
У відповідності до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Відповідно до статті 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму доходів громадян за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст.12,46,56 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Як доказ надання адвокатом ОСОБА_7 правової допомоги потерпілому суду надано копію Договору про надання юридичних послуг №60 від 10.04.2017, укладеного між потерпілим та адвокатським об`єднанням «Дутка і партнери», квитанції №0.0.743128200.2 від 11.04.2017 року та №0.0.803430267.2 від 11.07.2017 року про сплату потерпілим на користь адвокатського бюро «Дутка і партнери» витрат за надання юридичних послуг на загальну суму 7500 грн., а також розрахунок понесених втрат на правову допомогу на суду 7500 грн., з переліком наданих юридичних послуг та кількість витраченого часу. Однак даний розрахунок не містить підпису сторін, у зв`язку з чим суд не бере його до уваги як доказ надання юридичних послуг. Суду не надано інших доказів надання юридичних послуг, визначених наведеним розрахунком, в матеріалах справи відсутні такі докази, у зв`язку з чим дана сума підлягає відшкодуванню частково, виходячи з наступного.
Станом на 01.01.2017 року згідно ЗУ «Про державний бюджет на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу становить 1600,00 грн., 40% від якого становить 640,00 грн. (1600/100*40 = 640,00). Станом на 01.01.2018 року згідно ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу становить 1762,00 грн., 40% від якого становить 704,80 грн. (1762/100*40 = 704,80). Із досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що адвокат ОСОБА_7 приймав участь в судових засіданнях щодо розгляду даного кримінального провадження загалом протягом 3 год. 15 хв., з яких розгляд справи за участю захисника потерпілого в 2017 році складає 2 год. 38 хв., а в 2018 році 36 хв. За таких обставин розмір витрат за надану ОСОБА_6 правову допомогу для участі його захисника в судовому засіданні становить 1776,93 грн. ( 2 год. 38 хв. * 640,00 грн. = 1523,20 грн.; 36 хв. * 704,80 грн. = 253,73; 1523,20+253,73=1776,93 грн.).
Отже, з ОСОБА_4 слід стягнути 1776,93 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат, понесених потерпілим на оплату правової допомоги. У стягненні процесуальних витрат на правову допомогу у решті сумі слід відмовити, так як не надані належні та допустимі докази наданих юридичних послуг на правову допомогу.
Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Зі змісту ст.23 ЦК України випливає, що під моральним збитком закон передбачає втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку, в тому числі, із знищенням чи пошкодженням її майна, приниження ділової репутації, чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, як роз`яснено в пунктах 9 та 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Судом встановлений наявність причинного зв`язку між діями обвинуваченого ОСОБА_4 і тілесними ушкодженнями, встановленими у потерпілого ОСОБА_6 , що дійсно, останній переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, тривоги страху за своє здоров`я, що внаслідок неправомірної поведінки обвинуваченого він досі відчуває почуття приниженості гідності, образи, переживає щодо своєї соціальної репутації, оскільки події відбувалися на очах його сусіда та дружини. Наслідки події що сталася потягли за собою нераціональне витрачення життєвого часу на лікування, проведення правових заходів що обумовили необхідність залученням значних фізичних душевних та матеріальних ресурсів, які до сьогоднішнього дня вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.
Визнаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує відсутність тяжких наслідків від вчиненого, короткочасний розлад здоров`я і, як наслідок, незмінність звичного життя потерпілого, відсутність погіршення здібностей потерпілого тощо.
На думку суду, з урахуванням вини обвинуваченого, наслідків, що настали, ступеню та тривалості моральних і фізичних страждань потерпілого, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, розмір цього відшкодування слід визначити в сумі 2000,00 грн. Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром є адекватною спричиненій шкоді і компенсує понесені моральні втрати.
Таким чином, суд, виходячи з розміру заявлених вимог, вважає, що оцінка потерпілим ОСОБА_4 завданої йому моральної шкоди у сумі 10000 грн. не відповідає вимогам розумності та справедливості. За таких обставин, суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, так як обвинувачений на даний час не працює, є інвалідом ІІІ групи, кримінальне правопорушення вчинене ним відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 374, 376 КПК України, п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» суд, -
З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_4 в скоєнні злочину передбаченого ст.125 ч.2 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 ( ста ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто в сумі 1700,00 ( тисяча сімсот ) гривень.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця с.Байраки Герцаївського району Чернівецької області на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця с.Байраки Герцаївського району Чернівецької області витрат на правову допомогу в розмірі 2378,70 (дві тисячі триста сімдесят вісім гривень сімдесят копійок) грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 2000,00 (дві тисячі) грн.
В задоволенні цивільного позову в іншій частині - відмовити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1