Провадження № 1-кс/760/507/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка заявила клопотання ОСОБА_3 , її представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000319 від 09.09.2016 року,
в с т а н о в и в :
Адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.10.2017 року у кримінальному провадженні №0000319 від 09.09.2016 року на квартиру АДРЕСА_1 .
Особа, яка подала клопотання зазначала, що арешт було накладено необґрунтовано, оскільки квартира являється приватною особистою власністю ОСОБА_3 та була придбана її колишнім чоловіком ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2005 року. При цьому, заявник вказує, що на момент придбання квартири ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , та відповідно до ст. 60 СК України квартира набула статусу спільної сумісної власності.

Разом з тим, заявник в обґрунтування клопотання вказує, що ОСОБА_3 22.11.2013 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , а 28.01.2014 року уклала договір міни зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_6 , на підставі якого квартира АДРЕСА_1 перейшла у приватну особисту власність ОСОБА_3 . Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_7 не заперечував щодо набуття ОСОБА_3 права особистої приватної власності на вищезазначену квартиру.

Крім того, заявник зазначив, що події вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до оголошеної ОСОБА_7 підозри, відбувалися у проміжок часу з червня по жовтень 2016 року, а квартира АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_3 у січні 2014 року, тобто раніше. При цьому, ОСОБА_7 посаду директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів МОУ обіймає з січня 2016 року.

Таким чином, заявник вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що квартира ОСОБА_3 не могла бути придбана за рахунок набутих кримінально-протиправним шляхом грошових коштів. І не може підлягати спеціальній конфіскації.

Заявник та представник особи, в інтересах якої заявлено клопотання, у судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити, посилаючись на викладені у клопотанні обставини.

Детектив Національного антикорупційного бюро України у судове засідання не з`явився, надав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши заявника, представника особи, в інтересах якої заявлено клопотання, врахувавши доводи детектива, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000319, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ч.2 ст. 364, ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 368-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року було накладено арешт на майно, зокрема, на належну на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), із забороною відчуження, розпорядження вказаною квартирою будь-якими особами у будь-який спосіб.
Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно зі ст. 174 КК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з ухвали слідчого судді про накладення арешту, арешт на нерухоме майно було накладено, оскільки це майно є спільною сумісною власністю підозрюваного ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_3 .
За положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд, повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перебувають у шлюбі з 22 листопада 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору міни, серія та номер: 550, виданого 28.01.2014 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9 .

Згідно договору міни від 28.01.2014 року ОСОБА_6 передав у власність ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 , в обмін на належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3 .

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_7 надав згоду своїй дружині ОСОБА_3 на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на умовах за її розсудом, а також на укладання та підписання нею Договору міни на умовах за її розсудом та заявляв, що зазначена квартира є приватною особистою власністю ОСОБА_3 .
Зазначені обставини підтверджуються нотаріально посвідченою 28.01.2014 року заявою ОСОБА_7 .
Крім того, встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 01.08.2005 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 , була придбана ОСОБА_6 , а квартира за адресою: АДРЕСА_4 , згідно свідоцтва про право власності від 14.01.2010 року на праві приватної власності належить ОСОБА_10 .
За таких обставин, оскільки на час розгляду клопотання про скасування арешту встановлено, що арешт на майно, яке є власністю ОСОБА_3 , накладено необґрунтовано, клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 174, 376 КПК України, -

у х в а л и в :
Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , із забороною відчуження, розпорядження вказаною квартирою будь-якими особами у будь-який спосіб, що був накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні №0000319 від 09.09.2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Оголошення повного тексту ухвали 02 березня 2018 року о 14 годині 25 хвилин.
Слідчий суддя ОСОБА_1