Справа № 732/598/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/775/2017
Категорія - ч.3 ст.297 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою начальника Городнянського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого: вироком Городнянського районного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України і призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 1236 грн 33 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні в сумі 351,84 грн, пов`язані з проведенням в ході досудового розслідування судової експертизи.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що на початку березня 2017 року, в денний час, більш точний час та дату досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_7 , перебуваючи на кладовищі „Піски біля м. Городня, Чернігівської області, яке відповідно до ст. 2 Закону України „Про поховання та похоронну справу є місцем поховання, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення предметів з місця поховання, з корисливих мотивів, ігноруючи моральні норми суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховань, з огорожі могили ОСОБА_10 , померлого у 2003 році, демонтував та незаконно заволодів металевими ланцюгами у кількості 8 штук, загальною довжиною 15,3 м, вартість яких, згідно висновку товарознавчої експертизи № 382 від 12.04.2017 року становить 109,41 грн за метр, на загальну суму 1673,97 грн, які встановлювалися за кошти дружини покійного ОСОБА_9 , у результаті чого їй було завдано матеріальних збитків на вказану суму.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 3 ст. 297 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. А також просить виключити із мотивувальної частини вироку посилання на наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 „усунення заподіяної шкоди.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що, не оспорюючи обставини злочину, кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеності його вини, вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого. Вказує, що судом безпідставно застосовано положення ст. 69 КК України, оскільки, на переконання прокурора, судом не в повній мірі враховано тяжкість вчиненого злочину, умисну форму вини, те, що умисел у обвинуваченого виник спонтанно, однак він вчинив ряд дій для його втілення, зокрема, підшукав знаряддя, обрав час, при цьому усвідомлював, що місцем вчинення злочину є кладовище, тобто знехтував моральними принципами, метою ж користі стало придбання спиртних напоїв. Наголошує на негативних характеристиках обвинуваченого, зокрема те, що, будучи засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт, на шлях виправлення не став та майже за півроку вчинив новий злочин, крім того, вказує на схильність останнього до злочинної поведінки, оскільки протягом 1998-1999 років він двічі притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 114 КК України (1960 року), а також неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності, негативні характеристики стосовно його соціальних зв`язків, те, що останній не працює, заробляє на життя випадковими заробітками, зловживає спиртними напоями та перебуває з даного приводу на обліку у лікаря-нарколога, що на переконання прокурора, вказує на стійке небажання ОСОБА_7 ставати на шлях виправлення та дає підстави обрати йому покарання у виді позбавлення волі на більший строк, в межах санкції статті без застосування ст. 69 КК України.

Крім того, прокурор зазначає, що судом безпідставно враховано пом`якшуючою вину обставиною усунення заподіяної шкоди, оскільки таке має на увазі добровільність, тоді як викрадені ним речі були повернуті у зв`язку з діяльністю правоохоронних органів при розслідуванні злочину.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити з указаних у ній обставин, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України та визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Висновок суду про доведеність його вини у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 297 КК України, як незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинене з корисливих мотивів.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Вирішуючи питання стосовно призначення покарання ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не знаходять своє підтвердження.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, конкретні обставини справи, суспільну небезпечність даного кримінального правопорушення та його предмет, кількість та вартість предметів, якими незаконно заволодів обвинувачений, наслідки, що настали від кримінального правопорушення, повернення частини предметів з огорожі могили ОСОБА_9 , невідшкодування обвинуваченим у добровільному порядку завданих збитків потерпілій ОСОБА_9 , наявність цивільного позову та претензій матеріального характеру до обвинуваченого з боку потерпілої, її думку, викладену в поданій до суду письмовій заяві, яка не наполягала на суворому покаранні обвинуваченого та поклалася у вирішенні даного питання на розсуд суду. Враховано судом і вік обвинуваченого, його сімейний стан, освіту, стан здоров`я, посередню характеристику за місцем проживання, дані про притягнення його до адміністративної відповідальності, а також те, що останній має не зняту та не погашену судимість.

Прийнята судом до уваги і інформація, яка міститься у досудовій доповіді про обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме те, що орган пробації, враховуючи інформацію про характеристики особистості обвинуваченого, способу його життя, історії правопорушень та дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважав, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або ж обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.

Разом з тим, судом першої інстанції було прийнято до уваги і те, що обвинуваченим, як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні було надано змістовні, повні та правдиві показання про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які повністю викривають його у вчиненому, те, що він добровільно, своєю активною поведінкою сприяв розкриттю злочину та з`ясуванню обставин його вчинення, щиро розкаявся, дав критичну оцінку своїм діям та висловив готовність нести покарання, повернув потерпілій частину предметів, якими незаконно заволодів, до тяжких наслідків його дії не призвели та цілком обґрунтовано визнав такі обставини пом`якшуючими та такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 та дало суду обґрунтовані підстави призначити останньому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі нижчу від найнижчої межі, встановленої в санкції статті за даний злочин.

Перевіряючи доводи прокурора стосовно рішення суду першої інстанції з питання покарання винного, колегія суддів ураховує наступне.

Статтею ст. 50 КК України передбачається, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд має призначати покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини цього ж Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а також справедливе.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався згаданих загальних засад призначення покарання, урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також наявність обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують та призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень. Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обставини, які пом`якшують покарання винуватого, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та у сукупності з його поведінкою під час розслідування злочину та у суді, а також критичною оцінкою своїх дій, вказують на можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України

Крім того, прокурор просить виключити із мотивувальної частини вироку посилання на „усунення заподіяної шкоди, тоді як вирок суду такого посилання не містить, натомість „повернення частини предметів, якими обвинувачений незаконно заволодів, зазначене судом у вироку, знайшло своє підтвердження в матеріалах кримінального провадження.

Тому доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає переконливо не аргументовані та такі, які судом першої інстанції були враховані та оцінені.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, внаслідок чого, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу начальника Городнянського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4