УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах First Agro Trading Company LLP про скасування ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2017, -
в с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах «First Agro Trading Company LTD» про скасування ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2017 та про відмову у задоволенні клопотання прокурора про передачу речового доказу кукурудзи не насіннєвої ( фуражної) для кормових потреб 3 класу, врожаю 2016 року, вагою 9900 тон.
Обгрунтовуючи вказане клопотання заявник вказує на те, що у провадженні СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000039 від 22.03.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України в рамках якого постановою слідчого з ОВС 2 ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_6 від 21.06.2017 визнано речовим доказом кукурудзу не насінневу (фуражну) для кормових потреб 3 класу, врожаю 2016 року, вагою 9 900 тон.
Поряд з тим заявник вказує на те, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 21.06.2017 накладено арешт на зазначене майно, яке знаходиться на борту т/х SEA BREEZE (прапор Того) та RAINBOW (прапор Палау).
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2017 задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про передачу речового доказу на реалізацію та надано дозвіл на реалізацію спірного майна.
Уважає, що майно не може бути реалізоване та підлягає поверненню власнику, з тих підстав, що кукурудза, як речовий доказ не містись слідів кримінального правопорушення і у відповідності до п.1 ч. 6 ст. 100 КПК України повинна бути повернена власнику (законному володільцю).
В обґрунтування такої правової позиції заявник вказує, що First Agro Trading Company LLP є законним володільцем спірного майна відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту № FAT 00118 від 16.06.2017 укладеного із LIMITED PARTNERSHIP «AURORA TRANS» (United Kingdom, reg. № SL032614), яке в свою чергу отримало вказаний товар у власність від ТОВ «Козак Інвест Груп» (Україна, ідентифікаційний код 38578973) на підставі зовнішньоекономічних контрактів №AU/K15 від 15.06.2017 та №AU/K16 від 16.06.2017.
Звертаючись до суду заявник посилається на положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказуючи на те, що кожному гарантується доступ до суду для захисту порушених прав.
Заявник зазначає, що оскільки ухвала слідчого судді від 04.07.2017 про надання дозволу на реалізацію кукурудзи не насінневої (фуражної) для кормових потреб 3 класу, врожаю 2016 року, вагою 9 900 тон винесена за відсутності власника майна, що позбавило останнього надати суду свої доводи та міркування щодо неможливості реалізації майна, а відповідно до ст. 309 КПК України ухвала про надання дозволу на реалізацію речового доказу не може бути оскаржена в апеляційному порядку, а тому єдиним доступним для власника майна способом захисту свого права власності є подання клопотання про скасування ухвали слідчого судді від 04.07.2017 для розгляду слідчим суддею. .
Вважаючи, що спірне майно не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, керуючись положеннями ст.100 КПК України просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2017, у задоволенні клопотання прокурора про передання речового доказу, а саме кукурудзи не насінневої (фуражної) для кормових потреб 3 класу, врожаю 2016 року, вагою 9 900 тон відмовити.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 доповнив заявлені вимоги. Вказав на те, що норми КПК не містять прямої вказівки на можливість скасування ухвали про надання дозволу на реалізацію речових доказів, в той же час національні суди зобов`язані керуватись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та забезпечити доступ до правосуддя і захистити права власника від свавілля правоохоронних органів. При цьому зазначив, що кожна особа має право звернутись до суду зі скаргою, а процедура має забезпечувати швидкий та ефективний розгляд скарги заявника. Оскільки оскаржуваною ухвалою надано дозвіл на реалізацію майна, яке є власністю заявника, захист права власності не можливий за встановленою КПК загальною процедурою, бо до моменту судового розгляду у цивільному порядку таке майно буде реалізоване.
Щодо доводів про незаконність реалізації майна, додатково зазначив про те, що з таким клопотанням прокурор у супереч вимогам закону двічі звертався до слідчого судді Шевченківського районного суду, і вперше за його клопотанням ухвалою від 30.06.2017 було відмовлено в наданні дозволу на реалізацію.
Наполягав на негайному розгляді по суті зазначеного клопотання, стверджуючи, що інакше будуть допущені порушення умов Конвенції про забезпечення доступу до правосуддя, навіть при умові відсутності механізму, визначеного національним законодавством.
Прокурор відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_4 просила залишити без розгляду зазначене клопотання, вказуючи на те, що норми КПК не передбачають право на звернення з вимогами про скасування дозволу на реалізацію речового доказу.
Слідчий суддя, заслухавши заявника, прокурора, дослідивши надані сторонами матеріали та матеріали клопотання про передачу речових доказів для реалізації приходить до наступного висновку.
Так, у відповідності до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження, або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.160-166, 170-174 КПК України.
Частиною 6 вказаної статті передбачене право на реалізацію речових доказів, які не містять на собі слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких спів мірні з їх вартістю, в першу чергу, як зазначено у п.1 цієї частини повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
При цьому речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а вразі її відсутності за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних та інших злочинів.
Отже, реалізація спірного речового доказу - кукурудзи не насінневої (фуражної) для кормових потреб 3 класу, врожаю 2016 року, вагою 9 900 тон можлива лише на підставі згоди ВЛАСНИКА, за рішенням суду дозвіл на реалізацію здійснюється лише при відсутності ВЛАСНИКА.
Заявник, звертаючись з вказаним клопотання надає документи, які підтверджують право власності на кукурудзу не насінневої (фуражної) для кормових потреб 3 класу, врожаю 2016 року, вагою 9 900 тон за «First Agro Trading Company LTD», надаючи на підтвердження вказаних обставин зовнішньоекономічний контракт № FAT 00118 від 16.06.2017 укладеного із LIMITED PARTNERSHIP «AURORA TRANS» (United Kingdom, reg. № SL032614), яке в свою чергу отримало вказаний товар у власність від ТОВ «Козак Інвест Груп» (Україна, ідентифікаційний код 38578973) на підставі зовнішньоекономічних контрактів №AU/K15 від 15.06.2017 та №AU/K16 від 16.06.2017.
Посилаючись на те, що органом досудового розслідування СУ ФР ГУ ДФС у м.Києві та прокурором вчиняються свавільні дії, в незаконний спосіб здійснюється позбавлення права власності на суму понад 39 млн.грн., просить слідчого суддю вжити негайно заходи та скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 04.07.2017, якою надано дозвіл на його реалізацію.
У відповідності до норм КПК України учасникам кримінального провадження, власникам тимчасово вилученого майна та іншим особам надано право на звернення до слідчого судді у відповідності до вимог ст.174 КПК України, яким передбачено право на звернення з клопотанням про скасування арешту майна, у відповідності до ст.303 КПК України на дії та бездіяльність слідчих, прокурорів.
При цьому зазначеними нормами визначені підстави та право на звернення до слідчого судді. З іншими видами скарг сторони можуть звернутись у підготовчому судовому засіданні при розгляді кримінального провадження.
Отже, слідчий суддя не вправі вирішувати питання щодо скасування ухвали, винесеною іншим слідчим суддею цього ж суду про надання дозволу на реалізацію. Аналізуючи норми КПК у сукупності, встановлено, що заявник у даному випадку також позбавлений права на оскарження вказаної ухвали до апеляційного суду.
А такий спосіб захисту як звернення до суду зі скаргою під час підготовчого судового засідання є тривалим у часі, з огляду на те, що дані про пред`явлення підозри у цьому провадженні відсутні, отже перспектива надходження у найближчий час такої справи з обвинувальним актом є сумнівним.
Вбачається, що дієвих заходів прокурором, що здійснює процесуальне керівництво або прокурором вищого рівня з даного питання не вжито, більш того, ініціатором такого звернення про реалізацію майна є саме представник прокуратури м.Києва.

Закріплення у КПК права потерпілого та інших осіб на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК втілює міжнародно-правовий стандарт, на необхідність якого неодноразово звертав увагу Європейський суд з прав людини.

Зокрема, у справі «Кудла проти Польщі» від 26.10.2000 суд сформулював принцип, згідно з яким внутрішній суд зобов`язаний гарантувати введення окремої судової процедури, яка стане ефективним засобом правового захисту при подачі скарги на тривалий розгляд справи, а неможливість внутрішнього законодавства забезпечити подібний засіб правового захисту прирівнюється до порушення ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вимогами якої передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ураховуючи практику ЕСПЛ, положення КПК, можна визначити, що під розумним строком доцільно розуміти найкоротший строк розгляду і вирішення кримінальної справи, проведення процесуальної дії або винесення процесуального рішення, який достатній для надання своєчасного судового захисту порушених прав, свобод і інтересів, досягнення мети процесуальної дії та взагалі завдань кримінального провадження.

Отже слідчий суддя уважає, що відмовивши у доступі заявнику до розгляду його клопотання буде порушенням права на доступ до правосуддя, що протирічить міжнародним стандартам та усталеній практиці, яка закріплена в численних Рішеннях Європейського суду з прав людини з цих підстав.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З огляду на відсутність дієвого та ефективного контролю з боку прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, ігнорування з цього приводу судового рішення ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 30.06.2017, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про надання дозволу на реалізацію, даних, які вказують на те, що найближчим часом насіння кукурудзи буде реалізоване, про що повідомив у судовому засіданні прокурор, суд уважає, необхідним зазначити, що такими діями грубого порушується право власності, захист якого гарантується Конституцією України.

У відповідності до ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, зазначене гарантується ст.41 Конституцією України.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Втім, прокурором не зазначено та не вказано на вагомі підстави, які викликають необхідність у найшвидшій реалізації насіння кукурудзи при наявності власника вказаного майна.

Окремо, слід звернути увагу на те, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 30.06.2017 року містить вказівку на те, що спірне майно: кукурудза не насіннева (фуражна) для кормових потреб 3 класу, врожаю 2016 року, вагою 9 900 тон перебуває під заходом забезпечення кримінального провадження, до нього застосований арешт, який не скасовано.
Станом на отримання дозволу на реалізацію, тобто 04.07.2017, прокурору було відомо про те, що арешт майна не був скасований, отже передача речових доказів на реалізацію, щодо яких на момент вирішення питання застосовано арешт, протирічить вказаним правилам КПК.
Зазначено в ухвалі слідчого судді від 30.06.2017 року, яка набрала законної сили і про те, що вказане спірне майно у відповідності до встановлено законом порядку у зазначеній кількості та якості не було вилучено в межах даного кримінального провадження.
Слід прийняти до уваги, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 21.06.2017 клопотання того ж самого прокурора ОСОБА_4 про накладення арешту на товарно-матеріальні цінності а саме: кукурудзи не насінневої (фуражної) для кормових потреб 3 класу, врожаю 2016 року, вагою 9 900 тон, на загальну суму 39,9 млн.грн. задоволене з тих підстав, що товарно-матеріальні цінності, які належать ТОВ «Козак Інвест Групп» цілком відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України, як такі, що були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
У відповідності до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.
І хоча доводи заявника, викладені у клопотанні знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, втім, слідчий суддя повинен також діяти в рамках наданих йому повноважень та не наділений правом на скасування ухвали про надання дозволу на реалізацію, отже у задоволенні клопотання належить відмовити.
Доводи прокурора щодо необхідності залишення без розгляду вказаного клопотання не відповідають вимогам та стандартам закріпленим у ст..13 Європейської Конвенції з прав людини, яка є часткою національного законодавства та повинна застосовуватись у разі, якщо норми Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
На підставі ст..13 Європейської Конвенції з прав людини, керуючись ст..7,8,9,16,20,100, 309 КПК України,-
ухвалив:
Відмовити адвокату ОСОБА_5 , діючого в інтересах First Agro Trading Company LLP про скасування ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 04.07.2017.

Повний текст ухвали виготовлено 22.09.2017.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1