АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №610/2648/17 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/597/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА
Іменем України
05 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

представника колонії - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 20.10.2017р. щодо ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою, задоволене подання начальника державної установи «Покровська виправна колонія (№17) спеціалізована туберкульозна лікарня» і ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного 23.07.2008р. військовим апеляційним судом Центрального регіону України покарання умовно-достроково на невідбуту частину покарання 3 роки 4 місяці 11 днів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що вважає висновки суду необґрунтованими. Тож суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому апелянт просить ухвалу суду скасувати та відмовити адміністрації установи щодо умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію сторони захисту, які вважали, що апеляція задоволенню не підлягає, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, ст.81 КК України встановлює умови та підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п.17 оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали кримінального провадження приходить до наступного висновку.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції (т.1 а.с.36-38) та представлених матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 відбуває покарання за вироком військовим апеляційним судом Центрального регіону України і від 23.07.2008р. яким той засуджений за п.12 ч.2 ст.115, 71, 72 КК України до 14 років позбавлення волі.

У відповідності до ст.12 КК України, ОСОБА_9 , засуджений за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, за який згідно ч.2, п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано, якщо він відбув не менше трьох чвертей строку покарання, та сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 відраховується з 31.12.2007р., при цьому ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 03.02.2016р. йому у відповідності до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31.12.2007р. по 23.07.2008р., із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З приводу доведеності сумлінної поведінки та ставлення до праці як факту виправлення ОСОБА_9 , колегія суддів вважає зазначити наступне.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, згідно п.13 раніше вказаної Постанови Пленуму, мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим дослідженню підлягають, окрім іншого, дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків тощо.

Так, ОСОБА_9 мав попередню судимість за ч.1 ст.309 КК України і йому призначене покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, яка була врахована при призначенні покарання за останнім вироком через застосування ст.71 КК України.

Звідси випливає, що засуджений ОСОБА_9 вперше реально відбуває покарання у виді позбавлення волі.

За час відбування покарання він має сім заохочень від різних посадових осіб: по одному у 2010р. та 2015р. і три у 2016р., а решту у 2017р. (т.1 а.с.6) при цьому стягнень не має.

Крім того, з характеристиці засудженого вбачається (т.1 а.с.4), що він з 08.12.2008р. по 19.10.2013р. відбував покарання у Житомірській виправній колонії №4, де не порушував режим тримання та мав одне заохочення.

У зв`язку із захворюванням на туберкульоз ОСОБА_9 з 19.10.2013р. відбуває покарання у Покровській виправній колонії №17 спеціалізованій туберкульозній лікарні де характеризується виключно позитивно.

До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Приймає особисту участь у виховних заходах, що проводяться в установі.

Відповідно до ст.123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».

Застосування положення ст.81 КК України було розглянуто спільно спостережною комісією та адміністрацією установи 29.09.2017р., за наслідками чого було прийняте рішення клопотати перед судом про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 (т.1 а.с.2).

Таким чином сама адміністрація установи робить висновок, що засуджений став на шлях виправлення та довів своє виправлення, а тому вважає доцільним застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо цього засудженого.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який у свою чергу погодився з рішенням спостережної комісії та адміністрації установи, адже ОСОБА_9 фактично вперше відбуває покарання, з характеристики засудженого (т.1 а.с.4-5) вбачається, що він за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Звідси, надаючи оцінку поведінці засудженого ОСОБА_9 протягом усього часу відбування покарання, колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до переконання, що висновки районного суду повністю підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, з вищенаведених документів чітко простежується процес виправлення засудженого, а з урахуванням особи засудженого, приймаючи до уваги, що сама по собі тяжкість вчиненого ним злочину не є безумовною підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні, свідчить про виправлення ОСОБА_9 ..

Таким чином, оскільки суд першої інстанції правильно застосував до засудженого ОСОБА_9 положення ст.81 КК України то підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 20.10.2017р. щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді