Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/558/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2017 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів , ОСОБА_3 ,

із секретарем ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2017 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02.11.2016 року за ч. 2 ст. 309 КК України, до позбавлення волі строком на 2 роки, з випробуванням на 2 роки; стосовно якого Кіровський районний суд м. Кіровограда та Кіровоградський районний суд в Кіровоградській області вирішує два обвинувальні акти за ч.2, ч. 3 ст. 185 КК України
обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 19 год. 00 хв. 20.11.2017 року до 19 год. 00 хв. 18.01.2018 року, без визначення розміру застави
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді районного суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в даному випадку доказів обґрунтованості підозри не було надано, окрім показів потерпілого, який з підозрюваним перебуває в поганих стосунках. Не обґрунтованими є також твердження суду про те, що ОСОБА_7 змінює покази, адже після затримання він жодних показів не надавав та вже в суді зазначив, як все відбувалось. Вважає, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому, що він 20.11.2017 року, приблизно о 13.00 год. по АДРЕСА_2 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_8 , проник в квартиру АДРЕСА_3 цього будинку, звідки відкрито викрав грошові кошти потерпілого.
В діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.3 ст.186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2017 року підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 19 год. 00 хв. 22.11.2017 року до 19 год. 00 хв. 18.01.2017 року, без визначення розміру застави.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину проти власності: заволодінні чужим майном поєднаному із насильством, яке є небезпечним для життя і здоров`я особи потерпілого, поєднаний з проникненням у житло, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 4 до 8 років. Слідчим суддею районного суду враховано обставини визначені, у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, стан здоров`я, наявність соціальних зв`язків, місце проживання.

Крім того, враховано серйозність висунутої підозри ОСОБА_7 , що свідчить про велику суспільну небезпеку кримінального правопорушення у вчиненні якого останній підозрюється, тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності його вини, особу підозрюваного, а тому встановлено існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя районного суду не визначив розмір застави ОСОБА_7 , вмотивувавши тим, що він підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Заслухавши доповідача, в дебатах підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника та просили задовольнити її, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.
Дана підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та щодо їх допустимості та узгодженості між собою сумнівів у колегії суддів не викликає.
До того ж колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Ионкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 186 КК України у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 є тяжким, санкцією даної частини статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.
Ураховуючи серйозність висунутої проти ОСОБА_7 підозри, що свідчить про його суспільну небезпеку, як особи та тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, а також беручи до уваги дані про особу підозрюваного та обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя районного суду міг з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також може впливати на свідків та іншого підозрюваного, а тому не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.
Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_7 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливість незаконно впливати на потерпілу та свідків.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.
Крім того, колегія суддів вважає, що не можливо застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, оскільки мати підозрюваного відмовляє у доступі до житла для забезпечення контролю ОСОБА_7 , та, перебуваючи під домашнім арештом або особистому зобов`язанню, останній не буде обмежений від вільного спілкування з потерпілим, а тому ризик передбачений п.п. 2, 3 ст. 177 КПК України не буде забезпечений.

Окрім того, останній через тяжкість оголошеної підозри та наявних у справі доказів, зможе з метою уникнення відповідальності вчинити спроби на ухилення від органу досудового слідства та суду.

До того ж, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, в той час коли в інших судах перебувають кримінальні провадження щодо вчинення останнім протягом 2017 року корисливих злочинів, через що встановлено наявність ризиків, що він може знову вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків для формування тверджень обраної ним по кримінальному провадженню правової позиції або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.
За вказаних обставин слідчий суддя цілком обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 4, 5 КПК України та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
При цьому, колегія суддів ураховує, що у разі наявності ризиків, ЄСПЛ допускає можливість застосування до особи виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Так, у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, ЄСПЛ вказав, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував і дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які захисник посилається в апеляційній скарзі.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не був визначений розмір застави ОСОБА_7 в зв`язку з тим, що останній підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, яке зазнав потерпілий під час нападу.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177-178 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а тому її необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 строком на 60 днів, а саме з 19 год. 00 хв. 20.11.2017 року до 19 год. 00 хв. 18.01.2017 року, без визначення застави без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_3