Справа № 1-330/11
Провадження № 1/761/11/2014
10 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання підсудного ОСОБА_3 про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року,
21 вересня 2016 року до суду з постановою попереднього розгляду справи Апеляційного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року надійшла апеляція підсудного ОСОБА_3 з клопотанням про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року (т. 20 а.с. 162-164, 165-168).
Клопотання підсудного ОСОБА_3 обґрунтоване тим, що ним з поважних причин пропущено строк на апеляційне оскарження постанови суду від 05 травня 2014 року. Так, в його інтересах захисником ОСОБА_4 було подано апеляцію на згадану постанову суду, однак її постановою суду від 20 січня 2015 року визнано такою, що не підлягає розгляду. При цьому, захисник ОСОБА_4 не скористався своїм правом на оскарження постанови суду від 20 січня 2015 року у зв`язку з тим, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною-інвалідом, внаслідок чого не здійснює його захист. У подальшому, він, ОСОБА_3 , намагався оскаржити постанову суду від 20 січня 2015 року, однак його апеляцію відповідно до постанови суду від 09 лютого 2016 року було визнано такою, що не підлягає розгляду. Наведені обставини в сукупності позбавили його можливості у визначені законом строки подати апеляцію на постанову суду від 05 травня 2014 року.
В судове засідання прокурор, підсудний ОСОБА_3 , захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_4 не з`явилися, про день і час розгляду клопотання були своєчасно повідомлені, однак їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши апеляцію та клопотання підсудного ОСОБА_3 , перевіривши матеріали кримінальної справи, суд прийшов до наступного висновку.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 209; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205; ч. 2 ст. 358; ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 209; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205; ч. 2 ст. 358; ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, повернуто Генеральному прокурору України для організації додаткового розслідування.
02 липня 2014 року до суду надійшла апеляція захисника ОСОБА_4 в інтересах підсудного ОСОБА_3 з клопотанням про відновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження (т. 19 а.с. 219, 220-222).
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року відновлено захиснику підсудного ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року (т. 19 а.с. 225-226).
10 листопада 2014 року кримінальну справу щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_6 разом з поданими апеляціями захисника ОСОБА_4 та прокурора, який брав участь у розгляді справи, було направлено для розгляду до Апеляційного суду м. Києва (т. 20 а.с. 1).
Постановою попереднього розгляду справи Апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року кримінальну справу стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_6 повернуто до Шевченківського районного суду м. Києва для виконання вимог ст. ст. 350, 351, 352, 354 КПК України 1960 року (т. 20 а.с. 7-10).
Зокрема, судом апеляційної інстанції звернуто увагу на невідповідність вимогам ст. 350 КПК України 1960 року апеляцій захисника ОСОБА_4 та прокурора, який брав участь у розгляді справи.
Постановами судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2015 року апеляції захисника ОСОБА_4 та прокурора, який брав участь у розгляді справи, залишено без руху та надано згаданим особам час для виконання вимог ст. ст. 350 КПК України 1960 року (т. 20 а.с. 15, 16).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року апеляцію захисника підсудного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову суду від 05 травня 2014 року визнано такою, що не підлягає розгляду (т. 20 а.с. 27).

18 вересня 2015 року кримінальну справу щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_6 разом з поданими апеляціями захисника ОСОБА_5 та прокурора, який брав участь у розгляді справи, було направлено для розгляду до Апеляційного суду м. Києва (т. 20 а.с. 89).

Постановою попереднього розгляду справи Апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року кримінальну справу стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_6 повернуто до Шевченківського районного суду м. Києва для виконання вимог ст. 353 КПК України 1960 року щодо апеляції підсудного ОСОБА_3 (т. 20 а.с. 94-96).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року відмовлено підсудному ОСОБА_3 у відновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року та визнано апеляцію останнього на вказану постанову суду такою, що не підлягає розгляду (т. 20 а.с. 102-104).

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, 16 лютого 2016 року ОСОБА_3 подав на неї апеляцію (т. 20 а.с. 106-108).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року апеляцію підсудного ОСОБА_3 залишено без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року про відмову підсудному у відновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови цього ж суду від 02 лютого 2016 року залишено без зміни (т. 20 а.с. 132-135).

Постановою попереднього розгляду справи Апеляційного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 209; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205; ч. 2 ст. 358; ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 209; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205; ч. 2 ст. 358; ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, повернуто до Шевченківського районного суду м. Києва для виконання вимог, передбачених ст. 353 КПК України 1960 року (т. 20 а.с. 173-174).

Зокрема, судом апеляційної інстанції зазначено, що 08 серпня 2016 року до Апеляційного суду м. Києва надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 разом з клопотанням про відновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року, а дане питання відповідно до вимог 353 КПК України 1960 року вирішує місцевий суд, який розглядав справу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України 1960 року, апеляція на вирок, ухвалу чи постанову суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом може бути подана протягом п`ятнадцяти діб з моменту їх проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

За правилами ч. 4 ст. 281 КПК України 1960 року, на ухвалу, постанову протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до апеляційного суду.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 353 КПК України, у разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин особи, які мають право на подання апеляції, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, постанову, про відновлення пропущеного строку.

Враховуючи наведені вище обставини, на переконання суду ОСОБА_3 з поважних причин пропустив строки на апеляційне оскарження постанови суду від 05 травня 2014 року, а тому його клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 353 КПК України 1960 року, суд

п о с т а н о в и в :
відновити підсудному ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя