Справа № 172/526/15-к
Провадження № 1-кп/172/90/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Васильківка кримінальну справу за кримінальним провадженням внесеним № 0000137 від 18.03.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта середня, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
11.11.2014 року ОСОБА_4 був засуджений за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області за ч. З ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 100 (ста) годин громадських робіт.

24.12.2014 року ОСОБА_4 був запрошений до кримінально-виконавчої інспекції Васильківського району Дніпропетровської області, де ознайомився з порядком і умовами відбування покарання, а також був попереджений про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України у разі ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт. Після чого, ОСОБА_4 для відбування покарання направився до Чаплинської селищної ради та повинен був приступити до роботи з 25.12.2014 року.

24.12.2014 року було видано розпорядження голови Чаплинської селищної ради про забезпечення засудженого громадськими роботами при Чаплинській селищній раді тривалістю на 100 годин.

Починаючи з 25.12.2014 року по 13.02.2015 року складено графіки виходу на роботу ОСОБА_4 .

25.12.2014 року ОСОБА_4 для виконання громадських робіт прибував та громадські роботи здійснював.

Однак, 21.01.2015 року до інспекції за вх. № 98 із Чаплинської селищної Ради надійшов лист в якому вказано, що ОСОБА_4 з 19 по 21.01.2015р. громадські роботи не відбуває, причини його неявки на закріплений об`єкт невідомі.

22.01.2015р., ОСОБА_4 , було викликано до інспекції, де від останнього було відібрано письмове пояснення в якому він пояснив, що поважних причин неявки для відбування громадських робіт на закріпленому ним об`єкті не було, так як вживав спиртні напої. У зв`язку з цим останньму було винесене застереження у виді письмового попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт передбачену ст. 389 ч.2 КК України.

29.01.2015 року до КВІ за вх. № 146 із Чаплинської селищної Ради знову надійшов лист в якому вказано, що ОСОБА_4 з 26.01.2015р. до відпрацювання громадських робіт на закріплений за ним об`єкт не з`являється.

Після чого, працівниками інспекції ОСОБА_4 був знову викликаний до інспекції.

30.01.2015р. по прибуттю ОСОБА_4 до інспекції, працівникам КВІ від останнього було відібрано письмове пояснення в якому він пояснив, що поважних причин неявки для відбування громадських робіт не було, у зв`язку чим йому було вдруге винесене застереження у виді письмового попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання передбачену ст. 389 ч.2 КК України, та було доведено під розпис про необхідність 02.02.2015 року з`явитись до Чаплинської селищної ради приступити до відбування громадських робіт. Під час бесіди із засудженим було встановлено, що останній на громадські роботи не з`являється без поважних причин, так як він пояснив вживає спиртні напої.

Після чого, на адресу КВІ із Чаплинської селищної Ради надійшли листи в яких вказано, що станом на 5.02.2015 року ОСОБА_4 із призначених судом 100 годин громадських робіт відпрацював лише 60 годин, що згідно п. 2 ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України «невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин...» являється ухиленням від відбування покарання в вигляді громадських робіт.

Ухилення від відбування громадських робіт, вчинене ОСОБА_4 , кваліфікуються за ч.2 ст. 389 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, пояснив, що він дійсно вчинив вказане правопорушення за обставин, що викладені в обвинувальному акті.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи на підставі ст.349 КПК України.

Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, судом за згодою учасників судового провадження визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення злочину, оскільки вони не оспорювались, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину.

Судом учасникам судового засідання роз`яснені положення ч.3ст.349КПК України щодо наслідків визнання сторонами обставин, які ніким із них не оспорюються.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд вважає, що вони кваліфіковані правильно за ч.2 ст.389 КК України - Ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що злочин відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття у вчиненні злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецедив.

Враховуючи вищевикладене, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також самі обставини справи, суд приходить до висновку, що покарання має бути призначене в межах, встановлених санкцією ч.2 ст.389 КК України у вигляді обмеження волі, та з застосуванням вимог ст.ст.75-76 КК України про звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, що є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Крім того, оскільки ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, суд вважає необхідним відповідно до ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком, приєднати не відбуту частину покарання за вироком, призначеним Васильківським районним судом Дніпропетровської області від 11.11.2014 року, з урахуванням, що у відповідності із ст.72 КК України одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеному по даному вироку, приєднати не відбуте покарання, призначене за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2014 року, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 (двох) років 5 (п`яти) днів обмеження волі.

В порядку ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з іспитови строком 2 (два) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 зобов`язання: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Васильківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку засудженому та прокурору вручається негайно.

Суддя: