Справа № 606/1642/17
і м е н е м У к р а ї н и
01 лютого 2018 року м.Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої: судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, непрацюючої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей віком старше семи років, судимої Теребовлянським районним судом Тернопільської області 11 квітня 2017 року за ч.1 ст.125, ч.2 ст.126 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 цього Кодексу до 200 годин громадських робіт
за ч.2 ст.389 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_5 , знаючи про те, що має відбувати покарання у виді 200 годин громадських робіт, призначених їй вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2017 року, перебуваючи з 18 травня 2017 року на обліку у Теребовлянському районному відділі з питань пробації Західного Міжрегіонального Управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, будучи ознайомленою з порядком та умовами відбування вказаного покарання та попередженою про притягнення до кримінальної відповідальності у разі ухилення від відбування покарання, з 28 липня 2017 року не приступила для відпрацювання громадських робіт за місцем свого проживання у с.Лошнів Теребовлянського району Тернопільської області, а, відпрацювавши у період з 5 вересня 2017 року по 20 вересня 2017 року 20 годин громадських робіт, умисно ухилилась від відбування без поважних причин 180 годин громадських робіт, призначених їй зазначеним вироком суду.
Будучи допитаною у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою вину у вчиненому кримінального правопорушення та суду показала, що їй було відомо про те, що вона засуджена вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.125 та ч.2 ст.126 КК України, та призначеним покаранням у виді 200 годин громадських робіт. Вона ознайомилась із порядком та умовами відбування покарання, однак у повному обсязі його не відбула без поважних причин.
В ухиленні засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт обвинувачена повністю визнала вину, щиро розкаялась, погодилась із усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування і які доводять її вину, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, переконавшись в істинності та добровільності позиції обвинуваченої про відмову у дослідженні доказів, її правильному розумінні недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та позбавлення права на оскарження фактичних обставин вчиненого нею кримінального правопорушення, вважає визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченої.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ознаками ч.2 ст.389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст.50,65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить те, що обвинувачена щиро розкаялась у вчиненому, повністю визнала свою вину, сприяла органам слідства та суду у розкритті кримінальних правопорушень.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.
Аналізуючи в сукупності обставини, що помякшують ОСОБА_5 покарання, враховуючи особу обвинуваченої, яка має на утриманні троє дітей, двоє з яких неповнолітні, раніше судима, негативно характеризується за місцем проживання, вчинила новий умисний злочин після постановлення щодо неї вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2017 року, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення у виді арешту, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків.
Керуючись ст.374-376 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити їй покарання:
за ч.2 ст.389 КК України 1 (один) місяць арешту.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України невідбуту частину громадських робіт 180 годин, призначених ОСОБА_5 за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2017 року, перевести в 22 (двадцять два) дні арешту.
Згідно з ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати покарання за вироком суду від 11 квітня 2017 року 10 днів арешту і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) місяця і 10 (десяти) днів арешту.
На вирок може бути апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.