Дата документу 27.02.2018 Справа № 554/9994/16-к
Провадження № 1-кс/554/1756/2018

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2018 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.11.2016 року, 07 години 00 хвилин, співробітники поліції ВПК в Полтавській області Слобожанського УКП ДКП НП України, Харківського спецпідрозділу КОРД, працівники Генеральної прокуратури України, Головного слідчого управління НП України прибули до квартири АДРЕСА_1 з метою проведення санкціонованого обшуку, відповідно ухвали Печерського районного суду м. Києва, від 23.11.2016 року, про що було повідомлено власника помешкання ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 проігнорував вимоги співробітників поліції про проведення санкціонованого, відповідно ухвали Печерського районного суду м.Києва, від 23.11.2016 року, обшуку даної квартири, умисно, з метою позбавлення життя працівника правоохоронного органу, з зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, усвідомлюючи суспільно небезпечних характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді смерті, здійснив 1 постріл по вхідним дверям, за якими знаходилися працівники поліції з мисливського карабіну «МКМ-072», після чого намагався втекти, через балкон сусідньої квартири, але був затриманий працівниками поліції, не довівши свої злочинні дії до кінця.
Суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті особи не настали з причин, не залежних від волі ОСОБА_4 , оскільки останній був затриманий співробітниками Харківського спецпідрозділу КОРД.
01.12.2016 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру за ст. 348 КК України.
02.12.2016 ОСОБА_4 оголошено в розшук.
02.12.2016 року отримано дозвіл в Октябрському районному суді м. Полтави на затримання та доставку підозрюваного ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
03.04.2017 Генеральним секретаріатом Інтерполу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у міжнародний розшук.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 12.04.2017 №1-кс/554/2775/2017 щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрано запобіжний захід тримання під вартою.
25.02.2018 о 14 год. 20 хв. підозрюваного ОСОБА_4 на підставі вище вказаної ухвали затримано в м.Києві, про що складено відповідний протокол.
Згідно отриманої інформації ОСОБА_4 останнім часом проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігає комп`ютерну техніку, мобільні телефони, які використовує у своїй протиправній діяльності.
26.02.2018 невідкладно з метою врятування майна, а саме предметів, речей, які могли використовуватись ОСОБА_4 для продовження своєї злочинної діяльності, а також які могли на собі зберегти сліди кримінального правопорушення, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 .
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала та прохала його задовольнити.
Володілець майна в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату та час судового розгляду.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання начальника відділу СУ ГУНП в Полтавській області підполковник поліції ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1