Дата документу Справа № 314/1034/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/339/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/1034/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 березня 2018 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 березня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання щодо накладення арешту на майно, вилученого 11.03.2018 року у ОСОБА_8 .

Зобов`язано слідчих СВ Вільнянського відділення поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , повернути ОСОБА_8 вилучені у нього під час огляду 11.03.2018 року речі: автомобіль "Volkswagen Golf GTІ" р.н. НОМЕР_1 ; пістолет марки "КОНТ RG" 88 cal.9 тт.Р.А. Knullputrone, серійний номер відсутній, з 7-ма патронами у магазині; 8 патронів жовтого кольору з гумовими кулями; зв`язку ключів з електричним ключем для вмикання/виникання сигналізації; електронний ключ від автомобіля "Mercedes"; металевий ключ ОСОБА_11 ; картку поляка на автомобіль "Volkswagen Golf 2,0. GTI", 1994 року випуску, V/N № НОМЕР_2 (картка поляка НОМЕР_3 ); технічний паспорт НОМЕР_4 .

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором ОСОБА_7 , звернулася до слідчого судді із клопотанням про арешт майна за матеріалами досудового розслідування № 0000211 від 11 березня 2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, в якому просила накласти арешт на майно, яке було вилучено 11.03.2018 року на стоянці автомобілів по пров. Торговому в м. Вільнянськ Запорізької області.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що слідчому судді не подано достатніх доказів відносно того, за яких саме обставин був вчинений замах на крадіжку, зокрема, яке саме майно було предметом злочину, хто є його власником, тощо. У поданих матеріалах відсутні дані про те, яка особа є потерпілою від злочину, із заявою про спробу вчинення крадіжки майна власник до правоохоронних органів не звертався. Згідно витягу з ЄРДР, кримінальне провадження розпочато за фактом спроби крадіжки майна з автомобілю, але огляд цього автомобілю не проводився, сліди вчинення злочину у ньому не відшукувалися і не вилучалися. Крім того, слідчий суддя вважав, що питання про законність володіння ОСОБА_8 травматичним пістолетом та набоями виходить за межі кримінального провадження, розпочатого за ознаками ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам справи. Так, в провадженні Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000211 від 11 березня 2018 року за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.03.2018 року до Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що на майданчику для стоянки автомобілів за адресою: пров. Торговий в м. Вільнянськ Запорізької області невідомий чоловік проник в салон автомобіля ВАЗ 2105, звідки намагається викрасти речі. Під час проведення огляду ділянки місцевості, розташованої на майданчику для стоянки автомобілів за адресою: пров. Торговий в м. Вільнянськ Запорізької області 11.03.2018 року виявлено: автомобіль марки «Volkswagen» Golf GTІ чорного кольору, з державним знаком НОМЕР_1 зі слідами пошкодження замку запалювання та відсутністю документів власника автомобіля, поруч з яким знаходився громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який при собі мав чоловічу сумку, в якій на момент проведення огляду знаходились: пістолет марки «КОНТ» RG cal.9тт. Р.А. Knullputrone в корпусі чорного кольору, серійний номер відсутній. В магазині пістолету малися 7 патронів жовтого кольору з гумовими кулями. Також ОСОБА_8 з кишені своєї куртки добровільно видав працівникам поліції 8 патронів жовтого кольору з гумовими кулями, зв`язку ключів з електричним ключем вмикання/виникання сигналізації, електронний ключ від автомобіля «Mercedes», металевий ключ SILCA HU49P, картку поляка на автомобіль «Volkswagen» Golf 2,0 GTI чорного кольору, з державним знаком НОМЕР_1 , 1994 року випуску V/N № НОМЕР_2 (картка поляка НОМЕР_5 ); технічний паспорт НОМЕР_4 . Вважає, що вилучене майно у громадянина ОСОБА_8 є доказом обставин, що підлягають доказуванню в ході досудового розслідування і на даний час є речовим доказом, а тому, повернення майна унеможливить проведення судових експертиз та може призвести до безповоротної втрати даних речових доказів. Слідчий суддя не врахував, що на даному етапі провадження до завдань суду не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження; його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на даний час і оцінити, що сукупність отриманих даних, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є накладення арешту на майно. Також судом не враховано те, що вказане у клопотанні тимчасово вилучене майно, постановою слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 від 11.03.2018 року визнане речовими доказами з дотриманням вимог ст. 98 КПК України. Вважає, що на вказане майно необхідно накласти арешт, оскільки воно може бути використане в якості доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та є речовими доказами.

Враховуючи викладене, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити та накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, яка не підтримала доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Органом досудового розслідування не дотримано зазначених вимог закону.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Як правильно було зазначено в ухвалі слідчого судді, згідно з витягом з ЄРДР, кримінальне провадження, в рамках якого слідчий звернувся з клопотанням, розпочато за фактом замаху на крадіжку майна з автомобілю, за правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Разом з тим, з доданих до клопотання документів випливало, що огляд автомобілю, про який зазначено у витязі, не проводився, сліди вчинення злочину у ньому не відшукувалися і не вилучалися. У поданих матеріалах відсутня заява про спробу вчинення крадіжки і взагалі відсутні дані про потерпілого.

Клопотання обґрунтовувалось метою збереження речових доказів, однак ані з його змісту, ані зі змісту доданих до клопотання матеріалів, було не зрозуміло яким чином вилучене у ОСОБА_8 майно стосується кримінального правопорушення, про яке йдеться у фабулі витягу з ЄРДР №0000211.

Крім того, на переконання колегії суддів, вказане клопотання не відповідало вимогам ст. 171 КПК України, оскільки в ньому не були зазначені документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами таким майном. Матеріали провадження взагалі не містять відомостей про те, хто є власником вилученого майна.

Прокурор в апеляційній скарзі зазначав, що вилучене майно було визнано речовим доказом, однак сама наявність такої постанови не свідчить, що вищевказане майно можна вважати таким, яке відповідає критеріям ст. 98 КПК України саме в рамках цього кримінального провадження. Крім того, постанову про визнання вилученого у ОСОБА_8 майна речовими доказами апелянт не надав, тому перевірити чи є вона обґрунтованою і вмотивованою у колегії суддів не має можливості.

На думку колегії суддів, майно, яке було тимчасово вилучено у ОСОБА_8 , на теперішній час не може бути предметом в рамках розгляду клопотання про арешт майна в цьому кримінальному провадженні, оскільки ні слідчим, ні прокурором не було доведено, що воно має будь-яке відношення до події, відомості про яку внесені до ЄРДР, в клопотанні не зазначено в якості доказу чого саме (події кримінального правопорушення, засобу чи способу, або ж предмету посягання, тощо) і яким чином вказане майно може бути використано в цьому кримінальному провадженні.

Отже, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст. 172, 173 КПК України, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінив всі обставини, що враховуються при застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження і належним чином мотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону або порушень, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 березня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання щодо накладення арешту на майно, вилученого 11.03.2018 року у ОСОБА_8 , та зобов`язано слідчих СВ Вільнянського відділення поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , повернути ОСОБА_8 , вилучені у нього під час огляду 11.03.2018 року, речі залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4