Провадження № 11-кп/792/591/17
Справа № 686/7606/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 , ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2017 року м. Хмельницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000579 від 30 січня 2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 24 липня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком, з урахуванням ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 27 липня 2017 року про виправлення описки,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, судимого:
- 03.12.2008 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 06.02.2012 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 296 КК України до громадських робіт на строк 240 годин;
- 17.08.2012 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі;
- 10.12.2012 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст.70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, 27.01.2016 року звільненого з місць позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 24.07.2017 року, із зарахуванням в строк відбуття покарання строку перебування під вартою з 21.02.2016 року по 23.07.2017 року, включно. В строк відбування покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано термін перебування під вартою з 19.02.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перегінка Ярмолинецького району Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, судимого:
- 01.06.2010 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 850 грн. штрафу;
- 22.02.2012 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту строком на 6 місяців;
- 07.10.2013 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 4

ст. 296, ч. 1 ст. 121, ст. ст. 70, 71 КК України до 5 років 1 дня позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 16.10.2015 року

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання: - за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; - за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 24.07.2017 року, із зарахуванням в строк відбуття покарання строку перебування під вартою з 24.02.2016 року по 23.07.2017 року, включно. Термін перебування під вартою з 24.02.2016 року по 20.06.2017 року включно перераховано у відповідності з ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_11 про стягнення солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 6 266 грн. матеріальної шкоди та по 10 000 грн. з кожного моральної шкоди, задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 5 116 грн. матеріальної шкоди та по 10 000 грн. моральної шкоди з кожного, в решті позову відмовлено.
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_12 до ОСОБА_7 , про стягнення 12 620 грн. 39 коп. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 12 120 грн. 39 коп. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди, в решті позову відмовлено.
Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи № 230т від 11.03.2016 року в розмірі 351 грн. 84 коп. стягнуто з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 по 175 грн. 92 коп. з кожного на користь держави.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 29.01.2016 року близько 21 год. 35 хв. ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито заволоділи належним ОСОБА_11 мобільним телефоном марки «Fly IQ 451 Quattro» та золотим ланцюжком вагою 1,6 грамів.
Так, 29.01.2016 року, близько 21 год. 35 хв., перебуваючи біля будинку № 14/1 по вул. Інститутській у м. Хмельницькому, ОСОБА_7 умисно, повторно, переслідуючи корисливі мотиви, шляхом ривка, під приводом викликати автомобіль таксі, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Fly IQ 451 Quattro» ІМЕІІ: НОМЕР_1 , вартістю 1 545,53 грн., із сім-картками оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 кожна з яких вартістю 20 грн., із чохлом-бампером чорного кольору, вартістю 100 грн. та карткою пам`яті на 32 ГБ, вартістю 600 грн. та помістив його до кишені своєї куртки. Намагаючись повернути телефон, ОСОБА_11 простягнув праву руку в напрямку до ОСОБА_7 , однак ОСОБА_8 , умисно наніс два удари кулаками рук в обличчя потерпілого. Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 умисно, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я продовжили наносити удари в обличчя потерпілого, під час нанесення яких, ОСОБА_7 умисно, відкрито, шляхом ривка, заволодів у останнього його золотим ланцюжком, вагою 1,6 грамів, вартістю 826,40 грн.. Вказаними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 завдали потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 3 111,93 грн. та спричинили тілесні ушкодження у вигляді гематом м`яких тканин обличчя, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Крім того, 21.02.2016 року близько 00 год. 20 хв., перебуваючи у ресторані «Сілістра» по вул. Свободи, 1а м. Хмельницького, ОСОБА_7 , познайомившись із ОСОБА_12 , запросив останню по місцю свого проживання, у квартиру АДРЕСА_4 . Цього ж дня, 21.02.2016 року, близько 13 год. 55 хв., скориставшись тим, що ОСОБА_12 заснула в ліжку у одній із кімнат вищевказаної квартири, ОСОБА_7 з корисливих мотивів, з метою власної наживи, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, умисно, повторно, шляхом вільного доступу, зняв із шиї потерпілої ОСОБА_12 та викрав належні їй: золотий ланцюжок, 585 проби, вагою 9,52 гр., вартістю 5 619,56 грн., та золотий ланцюжок 585 проби, вагою 11,86 грамів, вартістю 7 000,83 грн. В подальшому, того ж дня, ОСОБА_7 викрадені золоті ланцюжки здав до ломбардного відділення ПТ «Ломбард» Заставно-Кредитний дім, чим завдав ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 12 620,39 грн.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 186 на ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Вказує, що між ним та ОСОБА_8 не було попередньої змови на вчинення злочину відносно ОСОБА_11 . Останній віддав апелянту свій телефон, про що ОСОБА_8 не знав. Зазначає, що потерпілий не надав жодних документів, підтверджуючих нанесення йому тілесних ушкоджень. Крім того, судом під час призначення покарання не було враховано визнання вини та щире каяття ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, часткове відшкодування ним завданої шкоди, характеристику з місця проживання.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинувачених ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_10 на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав, наведених у ній, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, надавши обвинуваченим останнє слово та право виступу в судових дебатах, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК Українив апеляційній скарзі не оспорюються, в цій частині вирок не перевіряється.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ґрунтуються на зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказах.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні грабежу визнав частково. Вказав, що попередньої змови між ним та ОСОБА_8 на вчинення цього кримінального правопорушення не було, а він лише попросив ОСОБА_11 викликати таксі зі свого телефону, після чого телефон потерпілому не повернув. В той час, коли останній намагався забрати у нього свій телефон, наніс разом з ОСОБА_8 кілька ударів йому в обличчя. Коли намагався відтягнути ОСОБА_11 від ОСОБА_8 , то у нього в руках залишився шматок золотого ланцюжка, належного потерпілому, який він здав у ломбард, а телефон віддав ОСОБА_8 .

Про факт відсутності попередньої змови на пограбування ОСОБА_11 ствердив у своїх показаннях і обвинувачений ОСОБА_8 . При цьому, вину у вчиненні пограбування та нанесення ним ударів кулаками в обличчя потерпілого, після того, як останній намагався повернути свій телефон, визнав. Для чого взяв у ОСОБА_7 викрадений телефон пояснити не зміг.

Потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що 29.01.2016 року близько 21 год. 35 хв. повертаючись додому, біля магазину він розминувся із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які його наздогнали та попросили викликати таксі. Погрожуючи предметом схожим на ніж, забрали у нього телефон. Телефон у нього з рук вирвав ОСОБА_7 , після чого обвинувачені обоє побили його, зірвали ланцюжок, а коли один із них вийняв ножа, він почав тікати.
Свідок ОСОБА_13 у своїх показаннях вказала, що ОСОБА_11 взимку прийшов побитий та повідомив, що у нього забрали телефон і золотий ланцюжок.

Про наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 викраденого у ОСОБА_11 мобільного телефону ствердила у своїх показаннях свідок ОСОБА_14 . Крім того, зазначила, що цей телефон обвинувачений передав ОСОБА_15 , як завдаток того, що пізніше поверне йому гроші за перевезення. Останній ним користувався до того часу, поки його не вилучили працівники поліції.
Вказані обставини підтвердив свідок ОСОБА_15 .
Об`єктивно вина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується даними:
- протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.01.2016 року, у відповідності з яким ОСОБА_11 повідомив про його пограбування із застосуванням насильства двома невідомими особами та заволодіння мобільним телефоном та частиною золотого ланцюжка (т. 1 а.к.п. 118);
- висновку експерта № 244 від 28.03.2016 року, згідно яких у ОСОБА_11 станом на 30.01-01.02.2016 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематом м`яких тканин обличчя, що могли утворитися від дії тупих твердих предметів, не виключено, під час та за обставин, вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (т. 1 а.к.п. 123-124);.

- протоколу огляду предметів від 17.02.2016 року, відповідно до якого оглянуто CD-R диск, а саме відомості про здійснення вихідних та вхідних дзвінків абонентів мобільного зв`язку «Київстар» (т. 1 а.к.п. 128-129);
- протоколу огляду від 18.02.2016 року, у відповідності з якими ОСОБА_15 добровільно видав працівнику поліції мобільний телефон марки «Fly IQ 451 Quattro» ІМЕІІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 та повідомив, що даний телефон йому передав чоловік на прізвисько « ОСОБА_16 » (т. 1 а.к.п. 132-134);
- висновку експерта № 230т від 11.03.2016 року, відповідно до якого ринкова вартість наданого на експертизу мобільного телефону торгівельної марки «Fly IQ 451 Quattro» на вторинному ринку засобів мобільного зв`язку, станом на 29.01.2016 року може складати 1 545, 53 грн. (т. 1 а.к.п. 136-139);
- відповіді «Ломбард Заставно-Кредитний Дім» № 606/2 від 04.03.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_7 звертався до Ломбардних відділень ПТ «Ломбард» Заставно-Кредитний Дім», з приводу закладу майна, а саме: ланцюг деформований за реактивом загальною вагою 1,6 г. (т. 1 а.к.п. 142);
- протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2016 року із DVD-R диском, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_11 впізнав особу під № 3, а саме ОСОБА_8 , який пограбував його 29.01.2016 року поблизу будинку по
АДРЕСА_5 (т. 1 а.к.п. 144-147);
- протоколу пред`явлення особи для впізнання від 22.02.2016 року із DVD-R диском, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_11 впізнав особу під № 1, а саме ОСОБА_7 який пограбував його 29.01.2016 року поблизу будинку по АДРЕСА_5 (т. 1 а.к.п. 149-152);
- протоколу огляду місця події від 22.02.2016 року, відповідно до якого оглянуто квартиру ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_3 , де було виявлено та вилучено одну купюру номіналом 50 грн. та одну купюру номіналом 200 грн., які ОСОБА_7 отримав внаслідок продажу в ломбард викраденого ланцюжка, який він викрав 21.02.2016 року, мобільний телефон марки «LG» ІМЕІ В: НОМЕР_5 , чорну шкіряну куртку, в якій він здійснив пограбування невідомого йому чоловіка по АДРЕСА_5 29.01.2016 року близько 21 год., предмет білого кольору із малюнками у вигляді зірок та свастики, які він діставав під час нападу на потерпілого, що мало місце по АДРЕСА_5 (т. 1 а.к.п. 158-160);
- речових доказів: шкіряної куртки чорного кольору, гривневих грошових купюр, предмету білого кольору із зображенням свастики та зірки чорного кольору, сім картки оператора мобільного зв`язку «Київстар» та їх передання на зберігання до камери схову речових доказів Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області (т. 1 а.к.п. 162);
- протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапису до нього від 18.03.2016 року, відповідно до яких ОСОБА_7 розказав та показав, як 29.01.2016 року близько 21 год. 35 хв., перебуваючи біля будинку № 14/1 по вул. Інститутській у м. Хмельницькому, спільно з ОСОБА_8 помітили потерпілого, наздогнавши якого, він забрав у останнього мобільний телефон та шляхом ривка вирвав у нього з шиї золотий ланцюжок. Цей ланцюжок він здав у ломбард, а мобільний телефон він передав ОСОБА_8 у користування (т. 1 а.к.п. 176-180);
- протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапису до нього від 24.03.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_8 розказав та показав як 29.01.2016 року близько 21 год. 35 хв., перебуваючи біля будинку № 14/1 по вул. Інститутській у м. Хмельницькому, він спільно з ОСОБА_7 помітили потерпілого, наздогнавши якого, ОСОБА_7 забрав у останнього мобільний телефон. ОСОБА_8 відштовхнув потерпілого від ОСОБА_7 , оскільки він намагався відібрати в останнього свій телефон. ОСОБА_7 ривком зірвав з шиї потерпілого золотий ланцюжок, а ОСОБА_11 наказав йти додому (т. 1 а.к.п. 181-185).
Суд першої інстанції при обгрунтуванні своїх висновків правильно послався на наведені докази в сукупності, оскільки вони в деталях узгоджуються між собою, у зв`язку з чим не викликають сумнів в їх достовірності, і з достатністю вказують на винуватість обвинувачених у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі на необхідність перекваліфікації його дій з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України, з огляду на те, що попередньої змови між ним та ОСОБА_8 на вчинення грабежу потерпілого ОСОБА_11 не було на увагу не заслуговують, оскільки спростовуються вище наведеними достатніми, належними та допустимими доказами його винуватості у вчиненні саме інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Визначаючи наявність у обвинувачених попередньої змови, суд правильно вказав, що показання обвинувачених про відсутність такої на вчинення грабежу відносно

ОСОБА_11 спростовуються показаннями про обставини події самого потерпілого, а також показаннями обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , наданими останніми в ході проведення слідчих експериментів за їх участю.

З урахуванням зазначеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про відсутність попередньої змови між ним та обвинуваченим ОСОБА_8 на вчинення відкритого викрадення чужого майна ОСОБА_11 є такими, що на увагу суду не заслуговують. При цьому, колегія суддів враховує, що обвинувачені тривалий час знайомі, під час вчинення злочину діяли швидко, рішуче та злагоджено, що свідчить про узгодженість їх дій, спрямованих на досягнення спільної мети.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про зворотнє колегія суддів розцінює, як намір пом`якшити ступінь його вини та покарання за скоєне.

Не заслуговують на увагу суду й посилання в апеляційній скарзі на те, що потерпілий не надав жодних документів, підтверджуючих нанесення йому тілесних ушкоджень, оскільки відповідно до висновку експерта № 244 від 28.03.2016 року у ОСОБА_11 станом на 30.01-01.02.2016 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематом м`яких тканин обличчя, що могли утворитися від дії тупих твердих предметів, не виключено, під час та за обставин, вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (т. 1 а.к.п. 123-124).
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Слідуючи вищенаведеним положенням Закону, місцевий суд, обгрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому

ОСОБА_7 покарання: - за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки; - за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки та, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом частквого складання призначених покарань, визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
Призначене обвинуваченому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст.ст.65, 69 КК України та Постанові Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, оскільки місцевий суд призначив покарання у межах, встановлених санкціями статтей, інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обираючи покарання ОСОБА_17 , суд правильно врахував обставинами, що пом`якшують його покарання часткове відшкодування потерпілому ОСОБА_11 заподіяної шкоди та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Крім того, судом обгрунтовано враховано також і те, що обвинувачений по місцю проживання характеризується посередньо, раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психітара не перебуває.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є рецидив злочину.

Колегія суддів погоджується, що призначене обвинуваченому покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Одночасно з тим, враховуючи посередню характеристику обвинуваченого, його неодноразові судимості за вчинення корисливих злочинів, рецидив злочину, що свідчить про те, що на шлях виправлення він не став, характеризує його як особу, схильну до протиправних проявів та дає підстави вважати, що перебуваючи на волі він може продовжити злочинну діяльність, підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.
Пом`якшуючі покарання обставини, на які посилається в поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , були враховані судом першої інстанції під час призначення йому покарання. Їх наявність не є безумовною підставою для призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкціями статтей, інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Крім того, місцевим судом було правомірно не визнано, як пом`якшуючу покарання обставину щире каяття обвинуваченого, оскільки вину у вчиненому він визнав лише частково, вчинення грабежу потерпілого ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_8 заперечив, вибачення у потерпілого не попросив.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 такими, що на увагу не заслуговують.

Підстав для зміни вироку суду стосовно ОСОБА_7 , перекваліфікації його дій з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України та пом`якшення йому покарання колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведені обставини, керуючись ст. 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 24 липня 2017 року в кримінальному провадженні № 0000579 від 30 січня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, яким тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2