Дата документу Справа № 311/886/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №311/886/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/64/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дубиця Солігорського району Мінської області Білорусь, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
прокурор Василівського відділу Енегодарської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України; на підставі ч.3 ст.72 КК України, вирок Василівського районного суду Запорізької області від 13 липня 2015 року відносно ОСОБА_6 постановлено виконувати самостійно.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишений без змін до набрання вироком законної сили. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вищевказаний вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; на підставі ст.71 КК України повністю приєднати покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 13 липня 2015 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та штрафу в сумі 850 грн. На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн виконувати самостійно. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд при призначенні ОСОБА_6 покарання, в порушення вимог ст.71 КК України, не визначив остаточне покарання за сукупністю вироків, в той час коли на момент винесення оскаржуваного вироку призначений за попереднім вироком суду штраф ОСОБА_6 не сплачений.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 30 січня 2016 року близько 10-00 год., в с.Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись на зупинці транспорту по шосе Веселе-Дніпрорудне, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав гаманець зі шкірозамінника червоного кольору, що належить ОСОБА_9 , який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, залишений ОСОБА_9 без нагляду на лавочці, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2 300 грн, а також перепустка на роботу на ім`я ОСОБА_9 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і наполягав на скасуванні вироку суду першої інстанції, постановленні нового вироку, яким призначити ОСОБА_6 покарання з урахуванням вимог апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який є раніше судимий, свою вину у вчиненому злочинів визнав в повному обсязі. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого у вчиненому та повне відшкодування завданої злочином шкоди. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

На думку колегії суддів, суд зробив правильні висновки про те, що необхідним і достатнім буде призначення ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі прокурора про те, що суд не звернув уваги те, що на момент ухвалення вироку ОСОБА_6 не відбув покарання у виді штрафу, призначене йому за попереднім вироком щодо нього - Василівського районного суду Запорізької області від 13 липня 2015 року, та не застосував положення ч.1 ст.71 КК України при призначенні покарання.

Проте, оскільки на момент апеляційного розгляду штраф ОСОБА_6 сплачений, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаної апеляційної скарги та скасування вироку з викладених в ній підстав з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Василівського відділу Енегодарської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Василівського районного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4