Справа № 521/560/18
Провадження по справі № 1-в/792/18
У Х В А Л А
19 лютого 2018 року м. Одеса Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференцзв`язку з установою виконання покарань, розглянувши подання Державної установи «Південна виправна колонія (№ 51)» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Новоіванівка Ананьївського району Одеської області, мешкає за адресою АДРЕСА_1 , засуджений 30.09.2014 року Ананьївським районним судом Одеської області за ст.ст. 162 ч. 1, 152 ч. 1, 153 ч. 2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі,-

У С Т А Н О В И В :
Адміністрація ДУ «Південна виправна колонія (№ 51)» звернулася до суду з клопотанням про застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 30.09.2014 року.

В клопотанні вказано, що засуджений відбув більше 2/3 строку покарання, має 4 заохочення та 2 стягнення, які погашені, провину в скоєному злочині визнає, розкаюється, тому може бути звільнений умовно-достроково.

В судовому засіданні представник установи виконання покарань підтримав подання колонії та зазначив, що засуджений працює в колонії пекарем, ця робота є досить важкою, але він її виконує без застережень з боку адміністрації колонії. Крім того вказав, що засуджений не приймає участі у виховних заходах, оскільки на має на це часу у зв`язку з роботою.

Засуджений також підтримав подання просив звільнити його від подальшого відбування покарання.

Прокурор вважав клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки, на його думку, ОСОБА_4 не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_4 відбуває покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки за вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 30.09.2014 року, яким засуджений за ст.ст. 162 ч. 1, 152 ч. 1, 153 ч. 2, 70 КК України. Відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2016 року йому зараховано строк попереднього ув`язнення. Початок строку покарання 30.09.2014 року, кінець строку 19.07.2018 року.

Інших судимостей ОСОБА_4 не має.

Засуджений відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, що дає підставу для звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як видно з подання, 12.04.2017 року, адміністрацією колонії було вирішено не направляти матеріали до суду з приводу умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , оскільки він не довів свого виправлення.

Разом з тим, в ході засідання 13.12.2017 року комісія ДУ «Південна виправна колонія (№ 51)» та спостережна комісія при Малиновській районній адміністрації прийшли до висновку про виправлення ОСОБА_4 і направлення до суду клопотання про його умовно-дострокове звільнення від призначеного судом покарання.

Відповідно до характеристики, наданої виправною колонією, ОСОБА_4 за час відбування покарання працевлаштований на харчоблоці установи пекарем, змінні завдання виконує. У взаємовідносинах з іншими засудженими веде себе спокійно, конфліктних ситуацій не утворює. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом та представниками адміністрації

В характеристиці також вказано, що ОСОБА_4 не приймає участі у виховних заходах, які проводяться у колонії, а також ні в одній з програм диференційованого виховного впливу, не приймає участі у роботі самодіяльних організацій засуджених.

У 2015 році до нього двічі застосовувались стягнення у виді догани за зберігання заборонених предметів (мобільного телефону), стягнення погашені. Крім того, у 2015 році, 2016 році та двічі у 2017 році до нього застосовувалися заходи заохочення у виді подяки за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Частиною 1 ст. 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як визначено ч.ч. 2, 4 ст. 123 КВК України, участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а стимулювання правослухняної поведінки засуджених здійснюється за допомогою програм диференційованого впливу з урахуванням їхньої поведінки, психічного стану і ступеня соціальної занедбаності.

Характеристика, надана адміністрацією установи виконання покарань, свідчить про те, що ОСОБА_4 не приймає участі у виховних заходах та у програмах диференційованого виховного впливу. Таким чином, поведінка засудженого ОСОБА_4 дає підстави вважати, що відбутий ним строк позбавлення волі не є достатнім для досягнення мети призначеного судом покарання виправлення засудженого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Суд зважає на те, що сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка виражається в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Однак, як вбачається з наданих документів і відомостей про особу засудженого, до нього за 3 роки перебування в установі було застосовано лише 4 заходи заохочення у виді подяки, останнє 23.08.2017 року, що не є свідченням його виправлення, усунення з його психіки нахилів, що сприяють вчиненню злочину та прищеплення йому таких поглядів, які виключають можливість нових злочинів.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 був засуджений за вчинення злочинів ст.ст. 162 ч. 1, 152 ч. 1, 153 ч. 2, 70 КК України, тобто за вчинення злочинів, що відносять до категорії середньої тяжкості і тяжких, проти статевої свободи та статевої недоторканості особи. Однак переконливих доказів такої поведінки засудженого, яка б свідчила про його виправлення, суду надано не було.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання умовно-достроково.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 65, 82 КК України, ст.ст. 6, 130 КВК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні подання Державної установи «Південна виправна колонія (№ 51)» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 за вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 30 вересня 2014 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1