АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 766/5568/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/96/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
адвоката: ОСОБА_7
потерпілого : ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 15 серпня 2017 року відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долматівка Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 15 серпня 2017 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, і призначено покарання за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України - у вигляді одного року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим визначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчий установі закритого типу.
Строк відбування покарання рахується з 17 березня 2017 року.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Суд першої інстанції визнав ОСОБА_9 винуватим у тому, що він 19 вересня 2016 року близько 20 год., перебуваючи на доріжці між будинками №6 та №8 по вул.Миру в м.Херсоні, умисно з корисливого мотиву , із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , наніс останньому один удар рукою по потилиці та декілька ударів ногою в область ребер, після чого шляхом ривку з плеча потерпілого зірвав сумку (барсетку) останнього, яка не становить для потерпілого матеріальної цінності, в який знаходилися грошові кошти у сумі 250 грн. та мобільний телефон «SAMSUNG GALAXY Grand prime» сірого кольору, вартість якого згідно з висновком експерта № 972-МТ від 30.11.2016 року складає 2616 гр., після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Злочинними діями ОСОБА_9 потерпілому завдані матеріальні збитки на загальну суму 2866 грн.
ОСОБА_9 , повторно, 03 жовтня 2016 року близько 14 год. 45 хв., знаходячись в приміщенні гіпермаркету «Епіцентр-К», який розташований по вул.Бериславське шосе, 17, умисно діючи з корисливим мотивом, знаходячись у відділі освітлювальних матеріалів, таємно заволодів трьома світлодіодними лампами, вартість яких згідно з висновком експерта № 667-МТ від 01.11.2016 року станом на жовтень 2016 року могла складати 723,42 грн., чим спричинив ТОВ «Епіцентр-К» матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого ОСОБА_9 , вийшовши за межі торгівельної зони гіпермаркету та направившись до огороджувального паркану, скинув під паркан викрадені ним три упаковки із лампами з метою подальшого заволодіння ними, однак був затриманий співробітниками гіпермаркету та доставлений до кімнати охорони, у зв`язку з чим не зміг довести свій злочинний умисел до кінця за умов, що не залежали від його волі.
Крім того, ОСОБА_9 , 16 березня 2017 року близько 23 год. 10 хв., знаходячись на залізничній колії №21 головного парку виробничого підрозділу служби вагонного господарства експлуатаційно-ремонтного вагонного депо «Херсон» регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі вагонне депо), умисно, діючи з корисливим мотивом, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з вагону-цистерни елементи механізму вагону, а саме: 6 клинів кріплення тягового хомута, 7 болтів для кріплення вартість яких становить 3230,26 грн., але злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками спеціалізованої охорони ВОХР.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ст. 186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого; по другому епізоду за ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), недоведений до кінця з причин, які не залежали від волі особи, яка виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вчинений повторно; по третоьму епізоду за ч.3 ст. 15 - ч.2 ст. 185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), недоведений до кінця з причин, які не залежали від волі особи, яка не виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вчинений повторно.
В апеляційній скарзі обвинувачений, посилаючись на незаконність вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, просить вирок скасувати, призначити йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, зарахувати у строк покарання строк перебування під вартою на підставі ч.5 ст.72 КК України.
Фактичні обставини кримінального провадження та доведеність його винуватості не оспорює.
Вказує, що щиро розкаявся у скоєному, добровільно відшкодував збитки, має на утриманні неповнолітню дочку, бабусю-інваліда, являється єдиним годувальником в сім`ї, а тому вважає, що йому має бути призначене покарання із застосуванням положень ст 69 КК.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить вирок змінити у звязку із суворістю призначеного покарання.
Фактичні обставини кримінального провадження та доведеність винуватості ОСОБА_9 не оспорює.
Вказує, що наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, свідчить про те, що обвинувачений став на шлях виправлення, а тому йому може бути призначено покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Заслухавши доповідь судді, думку адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційних скарг , думку прокурора, який просив вирок залишити без змін, думку потерпілого, який поклався на розсуд суду та вказав на можливість помякшити призначене покарання обвинуваченому, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України в апеляційних скаргах обвинуваченим та його захисником не оспорюються, а тому вирок переглядається в апеляційному порядку лише в частині призначеного обвинуваченому покарання в межах доводів апеляційних скарг.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_9 скоїв три корисливих злочини , один з яких віднесено до категорії тяжких, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, та в силу ст. 89 КК УКраїни є таким , що не має судимості, але ця обставина свідить про його схильність до скоєння криімнальних правопорушень. Обвинувачений не працює, законного джерела доходів не має, суспільно корисною діяльністю не займається, за місцем проживання характеризується негативно.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав повне визнання вини у скоєних злочинах, щиросердечне каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_8 .
Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.
Враховуючи тяжкість вичених ОСОБА_9 злочинів, дані про його особу, наявність обставин що помякшують покарання та відсутність обставин, що отяжують покарання , суд призначив покарання у в мінімальних межах санкції статті за більш тяжкий злочин та дійшов висновку , що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах реального выдбуття призначенго покарання.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду.
Покарання суд призначив із дотриманням вимог ст. 50, 65, 69-1 та ст. 68 КК України, враховуючи стадію вчинення злочину , та причини з яких злочини не було доведені до кінця.
Доводи апеляційних скарг про те, що суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого та помякшуючі обставини є голослівними.
За змістом ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.
Із матеріалів кримінального провадження , які характеризують особу обвинуваченого та досліджені в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б істотно знизили ступінь тяжкості вчинених злочинів та дали б законні підстави для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.

Шкода потерпілому ОСОБА_8 у добровільному порядку відшкодована лише частково, як пояснив потерпілий в ході апеляційного розгляду, а викрадений у нього мобільний телефон було повернуто працівниками поліції, що не можна визнати добровільним відшкодуванням шкоди обвинуваченим у повному обсязі , як він на це наголошує.
Наявність у обвинуваченого утриманців також не можна визнати підставою для помякшення покарання чи призначення його з іспитовим строком.
Доводи обвинуваченого про необхіднітсь зарахування у покарання строку попереднього увязнення відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України заслуговують на увагу , а тому вирок суду в частині обчислення строку відбування покарання підлягає зміні.
В іншій частині вирок суду належить залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката залишити без задоволення , а апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваного вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 15 серпня 2017 року відносно ОСОБА_9 змінити в частині обчислення строку відбування покарання.
Зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання період попереднього ув`язнення з 17.03.2017 року по 20.06.2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з 21. 06.2017 року по 06.02.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі .
В іншій частині вирок щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом трьох місяців, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання її копії може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.
Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Копія вірна, ухвала набирає законної сили 06.02.2018 року

Суддя: ОСОБА_2