Справа№ 640/8506/17
н/п 1-кп/640/182/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, розлученого, має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
31 березня 2017 року приблизно о 19:00 год. ОСОБА_8 керував технічно справним автомобілем «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вул. Мироносицькій в м. Харкові зі сторони вул. Свободи в напрямку вул. Жон Мироносиць.
Під час руху по вул. Мироносицькій, під`їхавши до перехрестя з головною дорогою вул. Гіршмана, ОСОБА_8 зупинився після чого, порушуючи вимоги п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п.10.1 - Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 16.11- На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;
почав рух та виїхавши на вказане перехрестя, допустив зіткнення з автомобілем «Кіа- Черато», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який в цей час рухався по головній дорозі по вул. Гіршмана.
Внаслідок дорожньо-транспортної події, згідно з висновком судово-медичної експертизи №454-А/17 пасажир автомобіля «Кіа Черато» ОСОБА_10 отримав середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого косого перелому діафізу правої плечової кістки в нижній третині із зсувом.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_8 , які знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною події та наслідками, виразилося в тому, що він, керуючи транспортним засобом, не зорієнтувався в дорожній обстановці, перед початком руху не переконався в небезпеці, виїхав на перехрестя нерівнозначних доріг, не надавши дорогу автомобілю «Кіа Черато», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який в цей час рухався по головній дорозі по вул. Гіршмана і допустив з ним зіткнення, що спричинило вказані наслідки.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 частково визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, частково визнав позов потерпілого ОСОБА_10 тільки в частині коштів, витрачених на операцію, оскільки вважає, що в дорожньо-транспортній пригоді винен також водій автомобіля «Кіа Черато» ОСОБА_9 . Також обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що 31.03.2017 р. о 19:00 год. він на автомобілі «Шевроле Авео» рухався по вул. Мироносицькій в м. Харкові. Під`їхав до перехрестя з вул. Гіршмана, зупинився перед знаком «Sтop», так як рухався по другорядній дорозі. На дорозі по вул. Гіршмана автомобілів не бачив, тому продовжив рух. Проте, на перехресті вулиць Мироносицька та Гіршмана в нього врізався автомобіль «Кіа Черато», який рухався з перевищенням допустимої швидкості та не вжив заходів для зупинення свого автомобіля. Вважає, що як би швидкість автомобіля «Кіа Черато» була меншою, автомобілі не зіткнулись. Була викликана медична швидка допомога, ОСОБА_8 та пасажира автомобіля «Кіа Черато» потерпілого ОСОБА_10 було доставлено до лікарні.
Винність ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими, та викладених у вироку, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що 31.03.2017 р. він в якості пасажира рухався в автомобілі «Кіа Черато», знаходячись на передньому пасажирському сидінні. Автомобіль звернув з вул. Сумської на вул. Гіршмана та рухався зі швидкістю 50 км/год. Коли автомобіль під`їхав до перехрестя з вул. Мироносицькою, на перехрестя виїхав автомобіль «Шевроле Авео». Водій автомобіля «Кіа Черато» почав гальмувати, але уникнути зіткнення не вдалось і вони врізались в автомобіль «Шевроле Авео», який ОСОБА_10 побачив за 10 метрів до зіткнення. В наслідок ДТП ОСОБА_10 отримав перелом правої руки, тривалий час лікувався, йому була зроблена операція та місяць рука не працювала. Внаслідок отриманих при ДТП пошкоджень ОСОБА_10 були завдані матеріальні збитки та моральна шкода. В зв`язку ДТП, лікуванням та проведеною операцією він втратив можливість виконувати роботу та одержувати доходи, тому просить стягнути на свою користь збитки у вигляді не отриманих доходів у квітні та травні 2017 р.
Показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що 31.03.2017 р. він керував автомобілем «Кіа Черато» по вул. Гіршмана в напрямку вул. Артема та рухався по головній дорозі. Рядом з ним на передньому пасажирському сидінні знаходився потерпілий ОСОБА_10 . Обидва були пристебнуті пасками безпеки. На перехресті вулиць Гіршмана та Мироносицької побачив автомобіль «Шевроле Авео», який рухаючись по другорядній дорозі на великій швидкості, не надав автомобілю ОСОБА_9 , який рухався по головній дорозі, перевагу та намагався проскочити перехрестя. Побачивши попереду на відстані 10 метрів автомобіль «Шевроле Авео», ОСОБА_9 почав гальмувати, але не зміг уникнути зіткнення та вдарив цей автомобіль. Внаслідок ДТП пасажир його автомобіля ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження.
Даними, що містяться в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 31.03.2017 р., фототаблицею та схемою до нього, на якій вказано місце зіткнення автомобілів, напрямок їх руху та розташування автомобілів після ДТП (а.с.107-117).
Даними судово-медичної експертизи №454-А/17 від 25.05.2017 р., згідно висновку якої у зв`язку з ДТП потерпілий ОСОБА_10 отримав середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого косого перелому діафізу правої плечової кістки в нижній третині із зсувом (а.с.129).
Даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 21.04.2017 р. за участю водія ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_9 розповів та показав щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 31.03.2017 р. на перехресті вулиць Гіршмана та Мироносицької за участю автомобіля «Кіа Черато» під керуванням ОСОБА_9 та автомобіля «Шевроле Авео» під керуванням ОСОБА_8 , внаслідок якої пасажир автомобіля «Кіа Черато» ОСОБА_10 отримав середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження (а.с.137-142).
Даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 11.05.2017 р. за участю водія ОСОБА_11 , в ході якого ОСОБА_11 розповів та показав щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 31.03.2017 р. на перехресті вулиць Гіршмана та Мироносицької за участю автомобіля «Шевроле Авео» під керуванням ОСОБА_8 та автомобіля «Кіа Черато» під керуванням ОСОБА_9 , внаслідок якої пасажир автомобіля «Кіа Черато» ОСОБА_10 отримав середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження (а.с.143-148).
Даними автотехнічної експертизи №415/17 від 24.05.2017 р., згідно висновків якої:
- за свідченнями водія ОСОБА_9 у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Шевроле Авео» ОСОБА_8 повинен був діяти згідно вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання пригоди для водія автомобіля «Шевроле Авео» ОСОБА_8 визначалася виконанням ним вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Шевроле Авео» ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п.16.11 Правил дорожнього руху України, які, з технічне точки зору, перебували в причинному зв`язку з даною ДТП;
- за свідченнями водія ОСОБА_8 у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Шевроле Авео» ОСОБА_8 повинен був діяти згідно вимог п.п. 10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання пригоди для водія автомобіля «Шевроле Авео» ОСОБА_8 визначалася виконанням ним вимог п.п. 10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Шевроле Авео» ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України, які, з технічне точки зору, перебували в причинному зв`язку з даною ДТП (а.с.151-153).
Всі вище вищенаведені докази досліджені в судовому засіданні, не викликають у суду сумніву, оцінені судом як належні та допустимі докази, які містять інформацію щодо предмету доказування у даному кримінальному провадженні.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.
Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. Даних обставин під час розгляду кримінального провадження та недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 85-89 КПК України судом не встановлено.
Оцінуючи в сукупності досліджені в ході судового слідства докази, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, доведена у повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, що встановлено ст.22 КПК України.
Частково визнаючи вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ОСОБА_12 , а також його захисник посилались на те, що водій ОСОБА_9 також порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок якого потерпілому ОСОБА_10 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Проте, будь яких доказів, підтверджуючих винність водія автомобіля «Кіа Черато» ОСОБА_9 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, суду не надано.
Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, що встановлено ч.1 ст.337 КПК України.
Зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, визначеним ст.7 КПК України. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що передбачено ст.26 КПК України.
При ухвалені судового рішення за наслідкам судового розгляду кримінального провадження судом оцінюються тільки ті докази, які досліджувались під час судового розгляду справи.
Враховуючи викладене, часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_13 вини у скоєному, судом розцінює як намагання в повній мірі уникнути відповідальності за скоєне кримінальні правопорушення та його цивільно-правові наслідки, оскільки провина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, підтверджується сукупністю наведених у вироку доказів, достовірність та допустимість яких не викликає у суду сумніву.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, розлучений, має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обставино, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд визнає наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити покарання у вигляді обмеження волі з призначенням передбаченого санкцією ч.1 ст.286 КК України додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки саме такий вид покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно пункту в) статті першої Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р., підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 має сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого він не позбавлений батьківський прав, та просить суд застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», про що подав відповідну заяву, ОСОБА_8 слід звільнити від відбування призначено судом покарання.
Пред`явлений потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
У відповідності до вимог ст.128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.
Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В результаті скоєння водієм ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження і знаходився на лікуванні у Харківський обласній клінічній травматологічній лікарні з 10.04.2017 р. по 24.04.2017 р., де 12.04.2017 р. йому була проведена операція, що вбачається з наданої потерпілим виписки із медичної карти №2020 стаціонарного хворого від 24.04.2017 р.
Цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_8 була застрахована в ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», що підтверджується полісом № АІ/9652964 від 22.06.2016 р. (термін дії полісу з 23.06.2016 р. по 22.06.2017 p.).
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно до положень ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, у тому числі: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Пунктом 24.1 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Згідно вимог ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 Цивільного кодексу України і полягають у її відшкодуванні особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім завдання шкоди ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яка відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.
Згідно з вимогами ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
Розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди крім матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_10 заподіяна моральна шкода, враховуючи отримання ним тілесних ушкоджень середньої тяжкості, нервовий струс у зв`язку з фізичним болем, проведеною операцією, тривалим лікуванням, що завдало потерпілому душевні страждання. З огляду на викладене, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, суд вважає достатнім в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути на користь потерпілого 15 000 грн.
Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Таким чином, з ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь потерпілого ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди стягненню підлягає 1351,72 грн., а решта суми - 13 648,28 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_8 .
Також потерпілий ОСОБА_10 просить стягнути солідарно з обвинуваченого ОСОБА_8 та цивільного відповідача ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 347258,44 грн. - розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню на підставі ст.1198 ЦК України, посилаючись на те, що він як фізична особа-підприємець відповідно до Договору № 58 від 02.03.2015 р. про виконання робіт на замовлення, укладеного з ТОВ «ЕДЖАЙЛЕНЖШ УКРАЇНА», зобов`язаний виконувати роботи, за що має право отримувати винагороду. ОСОБА_10 зазначає, що зв`язку з проведенням операції та лікуванням, що сталися внаслідок ДТП, він втратив можливість виконувати роботи та одержувати доходи. Оскільки розмір річного доходу ОСОБА_10 за попередній 2016 р. господарський рік становить 2083550,62 грн., посилаючись на те, що він був позбавлений можливості виконувати умови Договору №58 від 02.03.2015 р. про виконання робіт на замовлення, укладеного з ТОВ «ЕДЖАЙЛЕНЖШ УКРАЇНА», протягом квітня та травня місяців 2017 року, ОСОБА_10 просить стягнути відшкодування в розмірі 347258,44 грн.
Проте, ці позовні вимоги ОСОБА_10 про стягнення в рахунок відшкодування втраченого доходу в розмірі 347258,44 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Частинами першою та другою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони. Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен повний склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв`язок, вина).
При обчисленні розміру упущеної вигоди позивача першочергове значення має визначення реальності тих доходів, які особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту.
Обов`язок щодо доведення розміру тих доходів, які особа отримала б у випадку, якщо її право не було б порушено, а також причинний зв`язок між цією шкодою та діями відповідача згідно вимог ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України покладається на позивача, тому потерпілий ОСОБА_10 повинен довести, що він міг і повинен був отримати за квітень, травень 2017 року доходи в розмірі 347 258, 44 грн. і тільки неправомірні дії ОСОБА_8 стали єдиною та достатньою причиною, яка позбавила позивача можливості отримати прибуток.
Таким чином, позивач повинен довести не лише, що він міг і повинен був отримати за квітень, травень 2017 р. доходи в вищезазначеному розмірі, а й те, що тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.
Крім того, відповідно до вимог ст.1198 ЦК України розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Розмір доходу від підприємницької діяльності, втраченого фізичною особою-підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, визначається на підставі даних органу доходів і зборів.
Данні щодо розміру річного доходу ОСОБА_10 за попередній - 2016 р. господарський рік на підставі Довідки ДФС України та Податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця, надані ОСОБА_10 суду тільки 18.01.2018 р. разом із заявою про збільшення позовних вимог (а.с.177-193), тобто вже після початку першого судового засідання, тому не підлягають врахуванню під час вирішення позову, приймаючи до уваги вимоги ч.2 ст.49 ЦПК України, якою встановлено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання та положень ч.5 ст.177 ЦПК України, згідно якої позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Приймаючи до уваги викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 347258,44 грн.
Частиною другою статті 120 КПК України встановлено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, що передбачено ч.1 ст.124 КПК України.
Враховуючи викладене, суд стягує з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, в розмірі 5100 грн., що підтверджується угодою від 24.07.2017 р. про надання правової допомоги і актом здавання-прийому наданих послуг від 09.02.2018 р.
Процесуальні витрати на залучення експерта та проведення по справі судових експертиз підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь держави у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 128, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
Звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання на підставі пункту в) статті першої Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_3 ) задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 13 648,28 грн.
Стягнути з ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу в розмірі 5100 грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 відмовити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1