Справа № 214/86/17
1-кп/214/148/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0003145 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою-технічною освітою, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,
за участю:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ:
28.10.2016 року о 21 год. 10 хв., ОСОБА_3 , маючи намір спрямований на заволодіння чужим майном, знаходячись поблизу мосту, який розташований по вул. Козаченка в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, з раніше незнайомим йому неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким познайомився в цей же день у соціальній мережі «Вконтакте», та скориставшись безпорадним станом неповнолітнього ОСОБА_7 , який є інвалідом дитинства, став вимагати у останнього мобільний телефон, та після відмови ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір спрямований на заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я неповнолітнього ОСОБА_7 , штовхнув неповнолітнього ОСОБА_7 , який не втримавшись впав на землю, після чого ОСОБА_3 впав на ОСОБА_7 , тим самим подавивши волю до опору, при цьому став наносити удари по різним частинам тулуба та обличчя потерпілого, які згідно висновку СМЕ №2181 від 22.11.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад, та під загрозою застосування насильства, заволодів мобільним телефоном «Леново А 536», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №2813 від 29.10.2016 року складає 1395 грн. 83 коп., після чого з викраденим майном зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 збиток на вищевказану суму.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.187 КК України, за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та погрозою застосування такого насильства (розбій).
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України визнав в повному обсязі по обставинах зазначених в обвинувальному акті та пояснив, що 28.10.2016 року, приблизно між 21 год. 00 хв. та 22 год. 00 хв., зустрівшись з потерпілим ОСОБА_7 біля 5-ї міської лікарні м. Кривого Рогу, з яким попередньо познайомився в соціальній мережі «Вконтакте», вони направилися в район мосту неподалік вул. Козаченка, в напрямку шахти «Батьківщина». Спілкуючись по дорозі з потерпілим ОСОБА_7 , він не здогадувався, що останній є неповнолітнім та інвалідом. Побачивши у потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон, він зупинився та раптово напав на останнього, завдавши йому один удар в ділянку черева, а потім товкнувши, від чого потерпілий впав на землю. При цьому він вимагав від ОСОБА_7 віддати йому мобільний телефон, який належав потерпілому. Усвідомлюючи, що останній не віддасть йому мобільний телефон, він впав на нього та продовжував наносити удари в область голови та тулуба, з метою заволодіння мобільним телефоном потерпілого. При цьому потерпілий ОСОБА_7 просив не забирати у нього телефон. Після нанесення ряду ударів по потерпілому ОСОБА_7 , останній віддав йому мобільний телефон, який в подальшому він заклав до ломбарду, отримавши 600 грн. на власні потреби. Він вибачається перед потерпілим за вчинене, щиро розкаюється та просить його суворо не карати.
Окрім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 в інкримінованому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.187 КК України, по справі існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому зазначеному кримінальному правопорушенні.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що у вечірній час доби 28.10.2016 року, біля 5-ї міської лікарні м. Кривого Рогу він зустрівся з обвинуваченим ОСОБА_3 , з яким напередодні познайомився в соціальній мережі «Вконтакте». Підтримуючи товариське спілкування, вони направилися в напрямку шахти «Батьківщина». У зв`язку з тим, що на вулиці було темно, він дістав свій мобільний телефон з метою підсвітити дорогу. В цей момент ОСОБА_3 несподівано штовхнув його, від чого він впав на землю. В подальшому ОСОБА_3 впав на нього зверху всім тілом та став заламувати руки, бити по голові, спині та вимагати віддати мобільний телефон. При цьому він намагався чинити опір, просив не бити, після чого ОСОБА_3 схопив його за шию та став стискати її. Тоді він не маючи змоги та сил опиратися дістав з кишені свій мобільний телефон та віддав його обвинуваченому ОСОБА_3 , після чого останній пішов, залишивши його одного. З часом перехожі люди допомогли йому дійти до лікарні та зателефонували його матері. У зв`язку з відшкодуванням матеріальних збитків та моральної шкоди обвинуваченим ОСОБА_3 , він будь-яких претензій до нього не має та не наполягає на суворому покаранні.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненому злочині, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, показання обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_7 , суд вважає, що ці докази отримані у порядку встановленому КПК України, а тому є належними та допустимими, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений вчинив напад на потерпілого ОСОБА_7 з метою заволодіння його майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я останнього, який зазнав нападу, та погрозою застосування такого насильства (розбій).
Після з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_7 , які мають логічний та послідовний характер, узгоджуються між собою, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.187 КК України.
Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 визначається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, відповідно до ст.67 КК України, які обтяжую покарання обвинуваченому ОСОБА_3 визначається вчинення злочину щодо особи з інвалідністю та особи, що перебуває в безпорадному стані.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (Т.1 а.с.64).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується нейтрально (Т.1, а.с.65), за місцем навчання характеризується задовільно (Т.1, а.с.66), раніше не судимий (Т.1, а.с.62), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (Т.1, а.с.63-64).

Таким чином, суд, враховуючи вищевикладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 , повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, однак із застосуванням ст.75 КК України, без ізоляції від суспільства, оскільки маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст.75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_3 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Підстав для застосування ст.69 КК України судом не встановлено.
Потерпілим цивільний позов не заявлено, однак за ним зберігається право на звернення до суду за відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Витрати на проведення судових експертиз відсутні.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання:
- за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавленняволі з випробуванням строком на 3 (три) роки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1