Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1572/17
Провадження № 1-кп/376/112/2017
УХВАЛА

"28" листопада 2017 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю прокурора Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6

розглянувши клопотання слідчого Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором, про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, інваліда II-ої групи загального захворювання, неодруженого, підопічного Сквирського психоневрологічного інтернату, раніше не судимого, обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 11.05.2017 року, близько 4-ої години, самовільно покинув територію Сквирського психоневрологічного інтернату та пішов до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 . Прийшовши за вище вказаною адресою ОСОБА_8 , незаконно всупереч волі законного володільця, шляхом відчинення вхідних дверей, без дозволу законного власника, проник до будинку, що розташований за вище вказаною адресою, чим порушив передбачене ст. 30 Конституції України право власника домоволодіння на недоторканість житла.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразились у незаконному проникненні до житла чи іншого домоволодіння особи ОСОБА_8 скоїв суспільне небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину передбаченого ч.1 ст. 162 Кримінального кодексу України.

Продовжуючи свою злочину діяльність, 11.05.2017 року близько 4-ої години, ОСОБА_8 , після того як проник до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 . Надалі, на грунті ревнощів, взяв до рук два ножі, після чого умисно з метою заподіяння смерті, завдав один удар ножем, який знаходився в його лівій руці в область правої руки потерпілого ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_5 вибив ножа з руки останнього, а ОСОБА_8 продовжуючи свої умисні дії, направлені на протиправне позбавлення життя потерпілого, наніс ОСОБА_5 , ще три удари ножем, який тримав у правій руці в область корпусу, однак ОСОБА_8 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме через те, що йому супротив чинив потерпілий ОСОБА_5 та його дружина.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_5 згідно висновку слово-медичної експертизи № 12 від 19.05.2017 року, спричинено наступні тілесні ушкодження : в області другого ребра зліва по середньо ключичній лінії рана розміром 0,4х0,2 см., в області четвертого ребра зліва по окологрудній лінії рана вище описаного характеру розміром 0,3х0,1 см., в області 6-го ребра зліва на відстані 4 см. Серединної лінії тіла рана довжиною 1,8 см., ушита хірургічними швами, в області зовнішньої поверхні лівого передпліччя в середній третині рана довжиною 3 см., ушита хірургічними швами, які відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я, так як для за живлення ран потрібно більше 7 діб.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразились у незакінченому замаху на умисне вбивство, ОСОБА_8 скоїв суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

З урахуванням того, що на момент вчинення суспільно небезпечних діянь ОСОБА_8 перебував в стані неосудності, органом досудового розслідування за погодженням з прокурором до суду направлено клопотання про застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що він проживає у житловому будинку за АДРЕСА_1 , разом із дружиною та дітьми. Деякий час він працював у Сквирському психоневрологічному інтернаті. Дружина ОСОБА_9 в даному інтернаті працює і до даного часу. На протязі 2017 року до нього додому декілька разів заходив вихованець даного інтернату ОСОБА_8 ..

Зі слів дружини йому відомо, що 10.05.2017 року до них додому заходив ОСОБА_8 але про його візит вона повідомила працівників інтернату, щоб останні знову помістили його до лікувального закладу.

В цей же день, тобто 10.05.2017 року близько 22-ої години, він з дружиною ліг відпочивати в одній із кімнат будинку, а неповнолітній син в іншій.

Близько 4-ої ранку 11.05.2017 року він почув, як хтось ходить по будинку. Вставши з ліжка він побачив, що до нього з ножем в руках наближається ОСОБА_8 та намагається його вдарити в область грудної клітини. Він підставив для захисту ліву руку, а іншою рукою вибив ножа з рук ОСОБА_8 .. Дані дії не зупинили ОСОБА_8 , оскільки в нього в іншій руці теж знаходився ніж. Злякавшись за своє життя та близьких він почав відступати від ОСОБА_8 до вхідних дверей. В цей час ОСОБА_8 наносив йому удари ножем та руками по різних частинах тіла, чим спричинив ряд тілесних ушкоджень. Від заподіяння більш тяжких тілесних ушкоджень його врятувала те, що від шуму проснулась дружина та син, які почали відтягувати ОСОБА_8 від нього. В подальшому він вибіг з будинку на подвір`я, а ОСОБА_8 за ним. Побачивши в дворі будинку металевий ломик він схватив його і декілька раз ним вдарив ОСОБА_8 .. Після чого, ОСОБА_8 вибіг з двору.

Про подію, що сталось він відразу повідомив працівників поліції та Сквирський психоневрологічний інтернат. Через деякий час приїхали працівники поліції та швидка медична допомога, які неподалік його двору затримали ОСОБА_8 ..

Законний представник ОСОБА_8 директор Сквирського психоневрологічного інтернату ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що він працює на даній посаді з липня 2010 року. У даному медичному закладі лікуються особи, які мають психічні розлади різного ступеня та є інвалідами I ої та II ої групи. Вихованцям інтернату дозволяється вільно пересуватись територією, яка огороджена парканом. Вихід в місто для прогулянок, або для здійснення дрібних покупок дозволяється лише в присутності санітара.

Однак, трапляються випадки коли вихованці, користуючись тим, що територія інтернату по периметру не охороняється, порушуючи режим лікування, самовільно покидають лікувальний заклад.

У цьому ж закладі на лікуванні перебував ОСОБА_8 , який страждає на психічні розлади, а саме шизофренію, параноїдальний синдром тощо.

10.05.2017 року близько 17-ої години до інтернату зателефонувала молодша медична сестра ОСОБА_9 , яка повідомила що до її будинку проходив вихованець ОСОБА_8 у збудженому стані. У зв`язку з чим до неї додому декілька раз виїжджала карета швидкої медичної допомоги з метою помістити ОСОБА_8 назад до лікувального закладу, але встановити місце його перебування не представилось можливим.

11.05.2017 року близько 5-ої години, до ввіреного йому лікувального закладу, знову передзвонила ОСОБА_9 і повідомила, що ОСОБА_8 скоїв напад на її чоловіка та попросила допомоги. До місця проживання родини ОСОБА_10 повторно виїхала карета швидкої допомоги, працівники якої неподалік будинку родини ОСОБА_10 затримали ОСОБА_8 , який перебував у збудженому стані та повідомляв, що мав намір позбавити життя ОСОБА_5 .

Оцінивши в сукупності досліджені належні та допустимі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_8 на досудовому слідстві кваліфіковані вірно за ч.1 ст.162, ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України.
Разом з тим, як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта № 306 від 14.06.2017 року ОСОБА_8 в період інкримінованих йому дій і в теперішній час страждав і страждає на хронічне психічне захворювання шизофренію параноїдну із безперевнопрогредієнтним типом перебігу, психопатоподібним типом дефекту та параноїчним синдром (МКХ-10; F-20.0). Психічні розлади у ОСОБА_8 з 1990 року і були виражені у нього на період інкримінованих йому діянь та в теперішній час в такому ступеню, що ОСОБА_8 не міг і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Він потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, передбачених ч.5 ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
За своїм психічним станом ОСОБА_8 приймати участь в слідчих діях та постати перед слідством і судом не здатний.
ОСОБА_8 не здатний за своїм психічним станом правильно сприймати факти, які мають доказове значення та давати показання по них внаслідок того, що він страждає на хронічне психічне захворювання.
Показання ОСОБА_8 висловлені під час допиту з приводу «ліквідації» тбто замаху на вбивство ОСОБА_11 є проявом його хворобливого розладу психічної діяльності.
ОСОБА_8 під час скоєння йому інкримінованих дій не перебував і стані фізіологічного афекту та в будь-якому вираженому афективному стані, який би здійснив суттєвий вплив на його свідомість та діяльність. Його поведінка була обумовлена наявними у нього хворобливими розладами психічної діяльності.
Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення (злочини) у стані неосудності, перебуває у такому стані і на теперішній час, до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Визначаючи відповідно до ст. 94 КК України та п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 червня 2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати ОСОБА_8 суд враховує характер та тяжкість його захворювання, тяжкість вчиненого ним діянь, ступінь небезпечності особи ОСОБА_8 для себе та інших осіб, характер та обставини вчиненого ним діянь, висновок судово-психіатричного експерта, відповідно до якого комісія прийшла до висновку, що він потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізацію до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Керуючись ст. 19,94,96 КК України,

ст. 100,371,372,508,512,513 КПК України, суд,

у х в а л и в :
Застосувати до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд Київської області.

Суддя