НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
06 вересня 2017 року Справа № 322/689/17

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Тернувате Новомиколаївського району Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , навчається у Запорізькому медичному коледжі, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:
31 травня 2017 року, близько 00 год. 30 хв., ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна шляхом вільного доступу, підійшов до металевої огорожі, що знаходиться з боку присадибної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, направлених на таємне викрадення чужого майна, таємно викрав, розгойдавши руками, закопані у землю 2 металеві секції та 2 металевих стовпчика огорожі, загальною вагою 56 кг. за ціною 5 грн. 40 коп. за 1 кг. лому чорного металу на суму 302,40 грн., які переніс на територію домоволодіння за місцем свого мешкання по АДРЕСА_3 , спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 302,40 грн.

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за частиною першою статті 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

У судовому засіданні ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що ніколи більше не робитиме подібних вчинків.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_4 , пояснив суду, що він дійсно, за вищезазначених обставин викрав 2 металеві секції та 2 металевих стовпчика огорожі, які пізніше здав як металобрухт.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 185 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

При обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до пунктів 1 3 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, а також те, що на момент вчинення злочину він був неповнолітнім.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення ним злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується за місцем проживання, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, а також тяжкість вчиненого ним злочину, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання, у зв`язку із чим визнає за необхідне застосувати до нього примусові заходи виховного характеру.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся, документально підтверджені процесуальні витрати у справі відсутні. Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому не заявлялось.

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 105, ч. 1 ст. 185 КК України, ст.ст. 100, 174, 349, 373 376, 393, 395, 532, КПК України, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.

2. На підставі ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання із застосуванням до нього строком на 1 (один) рік примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_6 .

3. Речові докази у справі: два металеві стовпчики та дві металеві секції паркану повернути потерпілому ОСОБА_8 та скасувати арешт цього майна.

4. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1