АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2180/16-к Номер провадження 11-кп/786/207/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 121; т.з.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0001313 від 24.10.16 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Комсомольська Полтавської області, громадянина України, із середньотехнічною освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст.90 КК України не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-
з участю: прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :
До Апеляційного суду Полтавської області надійшло кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року, яким останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання із застосування ст.69 КК України у виді обмеження волі строком на 5 (п`ять) років;

строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено відраховувати з дня прибуття до установи виконання покарання;

цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 залишено без розгляду;

цивільний позов прокурора задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_7 на користь Фінансового управління виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого у розмірі 5275,57 грн.;

вирішено питання про речові докази.

Згідно з вироком суду, 23 жовтня 2016 року близько 21 год. 00 хв. в квартирі АДРЕСА_2 , під час спільного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, яка переросла у бійку.

У ході бійки ОСОБА_7 умисно наніс потерпілому ОСОБА_10 один удар ножем в область живота справа, внаслідок чого завдав йому тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпечності для життя у момент заподіяння, у вигляді одиночного колото-різаного поранення живота, що проникає у черевну порожнину, з ушкодженням правої частки печінки, яке супроводжувалось внутрішньочеревною кровотечою та геморагічним шоком 2-го ступеню.

У поданій апеляції захисник адвокат ОСОБА_6 просить оскаржений вирок змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого через суворість та пом`якшити ОСОБА_7 покарання , застосувавши ст. ст. 75, 76 КК України.

На переконання принесеної апеляції адвокат вказує на те, що на суворість покарання вплинула невідповідність висновків суду , викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, яка полягала у зазначені про спільне проживання обвинуваченого і потерпілого в одному помешканні. На спростування вказаного висновку зазначає, що після подій 23.10.16 року потерпілий і обвинувачений проживають окремо, крім того потерпілий зобов`язався придбати обвинуваченому житло, вартість якого рівноцінна частці у спільній квартири, що було вказано в судовому засіданні суду першої інстанції. Проте на вказане місцевий суд уваги не звернув.

Крім того, судом не в повній мірі враховано позицію потерпілого та сторони обвинувачення і захисту , які прохали ОСОБА_7 суворо не карати.

Також, апелянт вказує, що судом І інстанції при визначенні покарання та відмові в застосуванні ст.ст. 75, 76 КК України , не враховано всі обставини, які пом`якшують покарання і на які посилалась сторона захисту, зокрема, те, що обвинувачений попрохав вибачення у потерпілого і останній вибачив його, тобто, має місце примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Додатково, в обґрунтування поданої апеляції, захисник зазначає, що судом неправильно враховано в якості обставини, яка з негативного боку характеризує обвинуваченого те, що ОСОБА_7 не вперше вчинив насильницький злочин по відношенню до потерпілого , оскільки судимість за вказаний злочин погашена.

В цілому, в порушення вимог закону, судом не вмотивовано висновок щодо відсутності підстав для застосування ст.ст. 75, 76 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 .

Іншими учасниками судового провадження вирок суду не оскаржувався. Заслухавши суддю - доповідача, захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , самого обвинуваченого, які апеляцію підтримали та просили її задовольнити з наведений в ній підстав, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст..370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішенням, в якому наведені належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону .
Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України за наведених у вироку обставин, підтверджена наведеними у вироку доказами , яким суд дав належну оцінку і ніким із учасників судового розгляду не оспорюється.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вказаною статтею, із застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі строком на 5 (п`ять) років з реальним його відбуванням, суд першої інстанції належним чином вмотивував своє рішення, виходячи із положень ст. ст. 50, 65 КК України з посиланням на встановлені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого.
З зазначеними висновками погоджується і колегія суддів.
Підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим , колегія суддів не вбачає.
Щодо доводів апелянта про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням за правилами статті 75 КК України з покладенням обов`язків передбачених статтею 76 КК України , то колегія суддів вважає їх необґрунтованими виходячи з такого.

За змістом статті 75 ч.1 КК України якщо суд , крім випадків засудження за корупційний злочин , при призначенні покарання у виді виправних робіт , службового обмеження для військовослужбовців , обмеження волі , а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років , враховуючи тяжкість злочину , особу винного та інші обставини справи , дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання . він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає , що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду і про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання , але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Як вбачається із змісту вироку , суд належним чином вмотивував своє рішення щодо неможливості застосування щодо обвинуваченого положень ст.ст.75,76 КК України.

При цьому , суд послався на те , що засуджений вчинив тяжкий злочин , перебував при цьому в стані алкогольного сп`яніння , врахував дані про особу обвинуваченого , можливість запобігання вчиненню нових злочинів лише в разі реального відбування покарання і неможливість його виправлення без цього та прийшов до висновку про неможливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без реального відбування покарання.

Із вказаним висновком суду першої інстанції повністю погоджується і колегія суддів.

Доцільно звернути увагу , що всі обставини , які в будь якій мірі пом`якшують покарання обвинуваченого і про які вказує в апеляції захисник , були повно враховані судом при прийнятті рішення про застосування положень статті 69 КК України.

Нових обставин , які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той , до якого дійшов суд першої інстанції , в ході апеляційному розгляду колегії суддів наведено не було.

Доводи сторони захисту , що факт вибачення обвинуваченого перед потерпілим , настання примирення між ними та наміри учасників конфлікту до окремого проживання , унеможливить в подальшому вчинення злочинних посягань з боку обвинуваченого по відношенню до потерпілого , виглядають досить сумнівно поряд із довготривалими неприязними стосунками, разом з доводами про працевлаштування обвинуваченого є виключно даними про особу , не пом"якшують тяжкість вчиненого ним злочину та не є достатньою підставою для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком .
Порушень кримінального процесуального законодавства , які ставили б під сумнів законність судового рішення , колегією суддів не встановлено.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим і підстави для його зміни відсутні.

Керуючись ст.ст.376,404, 405, 407 КПК України колегія суддів,-
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення , а вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України без змін;
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до касаційного кримінального суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.
Судді:

_____________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4