Справа № 309/636/17
Провадження № 1-кп/309/191/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

його представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 0000165 відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 06 лютого 2015 року біля 20 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Мерседес Спринтер» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю біля 50 км/год по вулиці Салдобошська в с. Стеблівка, Хустського району Закарпатської області в напрямку м. Тячів, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п 1.10 та 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме не оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, не своєчасно застосував гальмування в момент виникнення небезпеки для руху, у зв`язку з чим здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який переходив дорогу в зоні пішохідного переходу зліва праворуч відносно руху автомобіля, до бічної вулиці Дружби в с. Стеблівка, Хустського району. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які призвели 06 березня 2017 року до смерті потерпілого ОСОБА_8 .

За вказане кримінальне правопорушення кримінальна відповідальність передбачена ст. 286 ч. 2 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та погодився з обставинами, викладеними у обвинувальному акті.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого судом кваліфіковано за ст. 286 ч. 2 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує обставини, які пом`якшують покарання визнав вину та щиро розкаявся, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким, особу винного, який вину свою у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має на утриманні одну неповнолітню дитину і приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, обвинувачений підлягає звільненню від покарання, виходячи з наступного.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 акту амністії та звільнення його від відбування основного та додаткового покарання у зв`язку з тим, що обвинувачений має на утриманні та вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якого він не позбавлений батьківських прав.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника та подав заяву про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів справи слідує, що на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітню дитину сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки, виданої службою у справах дітей Рахівської РДА № 01-11/623 від 02.10.2017 року, питання про позбавлення батьківських прав обвинуваченого ОСОБА_4 відносно його малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не порушувалися.

Відповідно до ст. 12 ч. 4 КК України злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є тяжким та вчинений з необережності.

Враховуючи те, що на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не позбавлений відносно дитини батьківських прав, заявив клопотання про застосування до нього акту амністії, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання за амністією.

Потерпілим по справі ОСОБА_10 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 44800 грн., яка складається з витрат на придбання труни, хреста залізного, таблички мраморної, набору ритуальних покривал, одягу на суму 4800 гривень, витрат на придбання продуктів харчування на поминки в сумі 10000 гривень та на придбання лікарських засобів для лікування на протязі місяці померлого ОСОБА_8 в сумі 30000 гривень, а також про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 подав заяву про збільшення позовних вимог, просив суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 102800 гривень, моральну шкоду у розмірі 100000 гривень, а також витрати на надання юридичної правової допомоги у розмірі 5000 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні збільшені позовні вимоги потерпілого ОСОБА_10 визнав частково. Суду ствердив, що він через скрутне матеріальне становище не має можливості на даний час відшкодувати завдану шкоду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 в частині відшкодування матеріальної шкоди слід задоволити частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 витрати, понесені ним на поховання померлого ОСОБА_8 у розмірі 4800 гривень та витрати на встановлення пам`ятника померлому у розмірі 58000 гривень , оскільки дана сума матеріальної шкоди документально підтверджена доказами, які знаходяться в матеріалах справи( т. 2 а.п. 29).

У стягненні решти суми відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити у зв`язку з недоведеністю даних позовних вимог.

Також представником потерпілого адвокатом ОСОБА_7 не надано суду передбачених законом доказів вартості наданої нею потерпілому правової допомоги, а тому сума витрат, яку потерпілий поніс на послуги адвоката, та яка заявлена ним до стягнення з обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних, душевних, психічних і фізичних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення) з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з обставин справи, характеру і ступеня душевних, моральних страждань, понесених потерпілим ОСОБА_10 , враховуючи істотність вимушених змін у його життєвих і соціальних стосунках, а саме те, що потерпілий був позбавлений можливості вести звичайний спосіб життя, втратив душевну рівновагу і спокій, враховуючи час та зусилля, необхідні потерпілому для відновлення соціальних стосунків, виходячи із засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_10 слід визначити в сумі 80000 грн.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового слідства та суду не обиралися.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки

На підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 62800 гривень у відшкодування матеріальної шкоди та 80000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2060 грн. за проведення експертиз під час досудового розслідування.

Речові докази по справі автомобіль «Мерседес Спринтер» д.н.з. НОМЕР_1 , який приєднано до матеріалів кримінального провадження відповідно до постанови слідчого від 10 лютого 2015 р. (т. 1 а.п. 89-90) і який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 відповідно до розписки ( т. 1 а.п. 88) залишити на зберіганні у ОСОБА_4 ; запис камери відеоспостереження, що здійснено з зовнішньої сторони аптеки у с. Стеблівка по вул. Салдобошська Хустського району Закарпатської області від 06 лютого 2015 року і який приєднано до матеріалів кримінального провадження згідно постанови слідчого від 09 лютого 2015 року (т. 1 а.п. 117) залишити на зберігання у матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд Закарпатської області.

Головуючий суддя

Хустського районного суду підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1 .