490/8718/17 13.12.2017
н/п 1-кп/490/937/2017
Справа № 490/8718/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2017 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
кримінальне провадження №0000584 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калинівка, Жовтневого району, Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, працюючого фрезервувальником у ДП НПКГ "Зоря-Машпроект", раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6

в с т а н о в и в:
10.07.2017 близько 01-00 години водій ОСОБА_3 , в порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним автомобілем марки «Daewoo Lanos TF69Y», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у крайній лівій смузі в темний час доби, по освітленій міським електроосвітленням, при ясній погоді, без опадів, сухої асфальтованої проїзної частини проспекту Центрального у м. Миколаєві, яка має по три смуги у кожному напрямку, розподілені алеєю, зі сторони вул. 6-а Слобідська у напрямку вул. Садова, зі швидкістю приблизно 124,7…134,1 км/год (згідно висновку експерта №611 від 17.08.2017), із увімкненим світлом фар головного освітлення у режимі «ближній».

При цьому, в порушення вимог п.2.1 «а» ПДР України, ОСОБА_3 , не мав посвідчення водія на право керування транспортними засобами, оскільки 01.12.2016 постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва визнан винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пепредбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування траспортними засобами строком на 1 рік.

В салоні автомобіля в якості пасажирів перебували ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Технічна несправність ходової частини автомобілю «Daewoo Lanos TF69Y», реєстраційний номер НОМЕР_1 полягала у надмірному зносі поверхні протектора шин передніх коліс, окрім того, передні колеса були укомплектовані шинами різних моделей із різними малюнками протектора, що не відповідає вимогам п.п. 31.4, 31.4.5 «а» та «г» ПДР України та вимогам п. 6.8.2 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби». Технічна несправність робочої гальмівної системи автомобілю «Daewoo Lanos TF69Y», реєстраційний номер НОМЕР_1 полягала у непрацездатності задніх гальмівних механізмів, що суперечить вимогам п.31.1 ПДР України.

В цей же час, пішохід ОСОБА_11 , будучі у стані сильного алкогольного спяніння, перебуваючи за межами перехрестя пр. Центрального та вул. 3-а Слобідська, по ходу руху транспорту у напрямку вул. Садової, у невстановленому для переходу місці, в районі будинку №148 по пр. Центральному, став переходити проїзну частину проспекту, рухаючись справа наліво по ходу руху автомобіля «Daewoo Lanos TF69Y» реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_3 .

При наближенні до перехрестя пр. Центрального та вул. 3-а Слобідська, а також після його проїзду, водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 11.2, 12.4, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: керуючи транспортним засобом проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміни, рухався у крайній лівій смузі руху, хоча повинен був рухатись якнайближче до правого краю проїзної частини, рухався із значним перевищенням швидкості, дозволеній у населеному пункті, при виявленні небезпеки у вигляді пішохода, якого він об`єктивно спроможний був заздалегідь виявити, не вжив заходів до зменшення швидкості автомобілю аж до повної його зупинки, хоча повинен був це зробити та мав таку можливість, внаслідок чого передньою частиною автомобіля скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який переходив проїзну частину пр. Центрального в м. Миколаєві.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Відразу після дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_3 , в порушення п.п. 2.10 «а», «б», «г», «д», «е» ПДР України, не залишився на місці пригоди, не увімкнув аварійної сигналізації і не встановив знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 ПДР України, не викликав швидкої медичної допомоги, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції, не очікував на їх прибуття та не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, їх огородження, організації об`їзду місця пригоди. Достовірно знаючи, що внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, завідомо усвідомлюючи, що своїми діями поставив потерпілого, позбавленого можливості вжити заходів до самозбереження, в небезпечний для життя стан, будучи зобов`язаним надати потерпілому допомогу та реально маючи таку можливість, ОСОБА_3 навмисно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, зник у невідомому напрямку.

Вказаними діями ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху, будучі особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та завідомо залишив без допомоги особу, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 286, та ч. 1 ст. 135 КК України, винним у вчиненні яких визнається.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинувачені у вчиненні за викладених вище обставин злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, винним себе визнав повністю.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також, те що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, допитом потерпілої, дослідженням висновку судово-медичної експертизи, документів що характеризують особу обвинуваченого, документів щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Так, обвинувачений суду показав, що 09.07.2017 відпочивав у колі друзів, разом вживали алкогольні напої. Пізніше, у стані "легкого" алкогольного сп`яніння, будучі позбавленим водійських прав, за власною ініціативою сів за кермо автомобіля марки «Daewoo Lanos TF69Y», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому перебували його друзі як пасажири у стані алкогольного сп`яніння. 10.07.2017, приблизно о 01 год. 00 хв., рухаючись по пр. Центральному у м. Миколаєві, зі сторони вул. 6-а Слобідська у напрямку вул. Садова, побачив, як на проїзну частину різко вибіг пішохід. Проте вчасно загальмувати не вдалося, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода. Відразу після наїзду, злякавшись від скоєного, не зупинився, зник з місця пригоди. На місце дорожньо транспортної пригоди викликав поліцію вже о восьмій годині ранку. У вчиненому щиро кається. Відшкодував потерпілій матеріальну шкоду в сумі 15000 грн.

Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що 11.07.2017, приблизно о 12 год. 00 хв., її донька в телефонному режимі повідомила про смерть племінника ОСОБА_12 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вона є його рідною тіткою, його батьки рано померли, тому життя племінника їй не байдуже. Під час судового розгляду матеріальна шкода в загальному розмірі, що складає 15000,00 гривень, обвинуваченим відшкодована в повному обсязі. Просила суд задовольнити позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2105 від 30 серпня 2017 року смерть ОСОБА_11 настала в результаті тупої поєднаної травми тіла у вигляді множинних переламів кісток скелету із пошкодженням внутрішніх органів, що ускладнились травматичним шоком. Тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_13 прижиттєві та виникли у строк, не задовго до настання смерті, могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні пішохода з автотранспортом що рухався. Виключається, що при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги, життя гр. ОСОБА_13 могло бути врятовано.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно з ст. 12 КК України класифікуються як тяжкий злочин та злочин невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини кримінального правопорушення та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої, щодо призначення покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, неоднарозово притягувався до адміністративної відповідальності у тому числі за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим 01.12.2016 постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, має постійне місце проживання та роботи, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття у вчинених злочинах, добровільне відшкодування матеріальних збитків.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з позбавленням права керувати транспортним засобами, за злочин передбачений ч. 1 ст. 135 КК України у виді 1 року позбавлення волі, яке вважає таким що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, призначивши покарання за кожний злочин окремо, суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, і остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі
У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на її користь матеріальної шкоди у сумі 15000 грн., та відшкодування моральної (немайнової) шкоди у розмірі 200000 грн.
Під час судового розгляду матеріальна шкода потерпілій відшкодована у повному обсязі, через що, ці вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обвинувачений погодився відшкодувати, але у розмірі, що буде присуджено судом.

Вирішуючи ці позовні вимоги суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Позивач є тіткою померлого ОСОБА_12 , проживали окремо.

З огляду на вказане, потерпіла не має право вимагати компенсацію за завдану моральну шкоду, через що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні покладаються на обвинуваченого.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_3 продовжити до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України і призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 135 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, і остаточно призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбування призначеного ОСОБА_3 покарання відраховувати з дня затримання з 10.07.2017 року.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_3 продовжити до набрання вироком законної сили.
Речові докази:
- автомобіль «Daewoo Lanos TF69Y», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданого на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового утримання автотранспорту Південної регіональної філії МВС "Інформ-ресурси" за адресою Миколаївська обл., Вітовський район, с. Шевченкове, вул. Дорожня, 1-А - повернути власнику;

- дві лампочки фар головного світла автомобілю «Daewoo Lanos TF69Y», реєстраційний номер НОМЕР_1 , змиви з керма автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , змив з ручки коробки передач автомобілю «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , змиви речовини бурого кольору, вилучені при огляді автомобілю «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 та при огляді місця події, а також зразок крові загиблого ОСОБА_11 , DVD-R диск із відеозаписом обставин ДТП, та DVD-R диск із відеозаписом обставин, що передували ДТП, передані до камери речових доказів СУ ГУНП в Миколаївській області - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру процесуальні витрати по залученню експертів в сумі 4444 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз процесуальні витрати по залученню експертів в сумі 990 грн. 00 коп.

У задоволенні позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь матеріальної шкоди у сумі 15000 грн., та відшкодування моральної (немайнової) шкоди у розмірі 200000 грн. - відмовити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1