Справа № 646/7909/17
№ провадження 1-кс/646/5482/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.11.2017 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Основ`янського ВПГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0002362 від 02.11.2017 про арешт майна, -
в с т а н о в и в :
До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Основ`янського ВПГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , в обґрунтування якого слідчий зазначив, що в провадженні СВ Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0002362 від 02.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Так, до Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява гр. ОСОБА_5 стосовно групи невстановлених осіб, які шахрайським шляхом заволоділи належними ОСОБА_6 нежитловими приміщеннями, що за адресою: АДРЕСА_1 , та житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , чим спричинили значну матеріальну шкода.

У своїй заяві гр. ОСОБА_5 вказує, що група невстановлених осіб, за допомогою приватного нотаріуса ОСОБА_7 заволоділи та у подальшому здійснили продаж належні на праві приватної власності її синові ОСОБА_6 нежитловими приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та житловою квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_6 пояснив, що 07.08.2006 року ним укладено кредитний договір №0 у банку «Укрсиббанк» на суму 52 тисячі доларів США на купівлю нежитлового приміщення для здійснення ним підприємницької діяльності. 20.09.2007 року ним було укладено другий кредитний договір №0 в банку «Укрсиббанк» на суму 20 тисяч 950 доларів США на купівлю нежитлового приміщення для здійснення підприємницької діяльності. Обидва кредити були укладені на купівлю нежилих приміщень на цокольному поверсі №70-1-:-70-4 в житловому будинку літ.А-6, загальною площею 45,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Обидва кредитні договори підкріплені відповідними договорами іпотеки. Кредити були оформлені під заставу квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Частка яка належала йому становила ?. Поручителями даного кредиту виступали його батьки, а саме ОСОБА_5 з часткою квартири ? і ОСОБА_8 з часткою квартири ?. Власником вищевказаних нежитлових приміщень був ОСОБА_6 , однак на приміщеннях знаходилася обмеження на перереєстрацію в зв`язку з наявністю іпотеки. 12.12.2011 банк «Укрсиббанк» уклав договір факторингу з ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ». Згідно даного договору право вимоги за вищевказаними кредитними договорами отримав ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ». Через деякий час ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» в порядку цивільного провадження подав позов на стягнення суми, що залишилася заборгованості по кредитах. На даний момент розгляд даного провадження №641/5241/13-ц відбувається в касаційному порядку у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, рішення по якому не ухвалено. 10.07.2016 не дочекавшись вступу в силу рішення апеляційного суду Харківської області за вищевказаною цивільною справою, ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» переоформили вищевказану квартиру на себе і намагалися заволодіти цим майном фізично. Для чого працівники ТОВ «КЕЙ КОЛЛЕКТ» намагалися зламати двері в квартиру. 15 липня 2016 ОСОБА_6 звернувся до Міністерства юстиції з відповідною скаргою, після чого дану перереєстрацію (№28076446 від 04.02.2016) було скасовано відповідним указом Міністерства юстиції. 03.10.2017 вищевказана квартира і нежитлові приміщення були перереєстровані на ТОВ «КЕЙ колектив», дана перереєстрація була здійснена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 . Однак, в той же день нежитлове приміщення було продано гр. ОСОБА_10 .. 05.10.2017 ОСОБА_6 подзвонили з охоронної фірми «Охорона 5» і повідомили що на належних йому нежитлових приміщеннях спрацювала сигналізація. Приїхавши на місце, він виявив групу осіб на чолі з раніше невідомим йому чоловіком, який представився ОСОБА_10 . Оглянувши своє приміщення, ОСОБА_6 виявив, що замок на дверях приміщення пошкоджений, хоча сам чоловік, який представився ОСОБА_10 повідомляв, що банк надав йому дублікат ключа і він в порядку вільного доступу проник в приміщення. Субботін надав ОСОБА_6 копію договору купівлі-продажу вищевказаного нежитлового приміщення і довідку з реєстру прав на нерухоме майно, з печаткою нотаріуса, згідно якої вже він є власником даного нежитлового приміщення. Після чого, чоловік який представився Субботіним поміняв замки на вхідних дверях вказаного нежитлового приміщення, а так само паралельно встановив свою охоронну сигналізацію. Яких-небудь повідомлень від нотаріуса ні за фактом перереєстрації квартири за адресою: АДРЕСА_3 , ні по нежитловим приміщенням на цокольному поверсі №70-1-:-70-4 в житловому будинку літ.А-6, загальною площею 45,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 не отримував, нічого подібного не підписував. Тут варто зазначити, що нотаріус в обов`язковому порядку зобов`язаний направити відповідну вимогу, яку він повинен виконати або проігнорувати протягом 30 днів, або письмово повідомити нотаріуса про наявність заперечень. Дана дія була проігнорована нотаріусом. ОСОБА_6 зазначив, що сам договір іпотеки від 07.12.2007 №1087 не має застережень про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. 02.11.2017 в квартиру за вищевказаною адресою прийшов вищевказаний ОСОБА_10 і раніше не відомий чоловік, який представився ОСОБА_11 , з групою невідомих осіб і почали вимагати, щоб їх пустили в квартиру, оскільки вони є її власниками. Гринишин пред`являв довідку з реєстру прав нерухомого майна, відповідно до якого він є власником квартири, а також документ, що свідчить про те, що в квартирі ніхто не прописаний з вересня 2017 року.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 дала свідчення, аналогічні свідченням ОСОБА_6 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 27.09.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 з 27.09.2017 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37360606 від 02.10.2017 внесено запис у вказаний реєстр, відповідно до якого вказана квартира на праві приватної власності належить ТОВ «КЕЙ КОЛЛЕКТ», номер запису про право власності 22613065. Також, з 13.10.2017, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер: 01 з 13.10.2017 перебуває у приватній власності ОСОБА_12 на підставі договору купівлі продажу серія та номер: 2336 від 13.10.2017, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 . Одночасно, відповідно до відомостей з державного реєстру іпотек вказана квартира має обтяження на підставі договору іпотеки, майновим поручителем, як і боржником за основним зобов`язанням, є ОСОБА_6 , а строком виконання зобов`язання є 07.12.2017. Іпотекодержателем є ТОВ «КЕЙ КОЛЛЕКТ».

Слідчий зазанчив, що у діях невстановлених осіб вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, та для повного і всебічного досудового розслідування у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_4 ., з метою недопущення їх незаконного відчуження та забезпечення схоронності предмету злочину.

Окрім того, слідчий зазначив, що рішення у цивільному провадженню №641/5241/13-ц, розгляд якого відбувається в касаційному порядку у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, предметом саме якого і є вищезазначені договори іпотеки, відповідно яких вказана квартира зазначається предметом іпотеки, потерпілий ОСОБА_6 будь-яких повідомлень чи вимог від нотаріуса з приводу проведення перереєстрації вказаних нежитлових приміщень у встановленому законом порядку не отримував, а групою невстановлених осіб вчиняються дії, направлені на недопущення до користування квартирою потерпілим, та особами, мешкаючими за вказаною адресою, що виражається у спробах зміни замикаючих пристроїв вхідних дверей вказаної квартири, погрозами вселення квартирантів до потерпілих, направлення вимог щодо звільнення квартири, що підтверджується допитами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також розписками ОСОБА_5 та ОСОБА_13 за підписом ОСОБА_12 .

Посилаючись на норми ч.1, 2, 3 ст.170, ч.1 ст.98 КПК України, слідчий зазначив, що нерухоме майно, а саме житлове приміщення - квартира АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності ОСОБА_12 має значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні, вказане нерухоме майно є предметом злочину та право власності може перейти до третіх осіб, а тому, з метою недопущення перереєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, на вищевказане житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_4 необхідно накласти арешт.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, вказуючи на достатні підстави для арешту вказаного майна.
Слідчий суддя, вислухавши думку слідчого, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Слідчим суддею було встановлено, що в провадженні СВ Основ`янського ВПГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0002362 від 02.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.
Так, згідно витягу з кримінального провадження, 02.11.2017 до ЄРДР були внесені відомості за ч.3 ст.190 КК України за фактом того, що надійшла заява гр. ОСОБА_5 стосовно групи невстановлених осіб, які шахрайським шляхом заволоділи належними ОСОБА_6 нежитловими приміщеннями, що за адресою: АДРЕСА_1 , та житловою квартирою за адресою АДРЕСА_2 , чим заподіяли матеріальну шкоду.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно, оскільки слідчий довів наявність достатніх підстав вважати, що вказані об`єкти нерухомості є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Щодо клопотання в частині накладення арешту шляхом заборони користування вищезазначеними приміщеннями, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в даній частині клопотання.
Так, відповідно до положень ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Тому, з метою виконання завдання арешту майна, збереження речових доказів, неможливості відчуження вказаних об`єктів нерухомості, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності та завдання кримінального провадження, слідчий суддя вважає достатнім накласти арешт саме шляхом заборони його відчуження.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 - 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Клопотання слідчого СВ Основ`янського ВПГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0002362 від 02.11.2017 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_5 , яка на праві приватної власності належить гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони її відчуження.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні ухвали в той же строк з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя - ОСОБА_1