466/974/13-к
У Х В А Л А
Іменем України
06.10.2017 м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

представника КЗ ЛОКПЛ ОСОБА_5

особа стосовно якої розглядається справа ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Львова заяву Комунального закладу Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня про зміну застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст. 307 КК України,-

встановив:
Заступник головного лікаря з експертизи Комунального закладу Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_7 та лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_8 звернулися в суд із заявою про зміну застосування примусових заходів медичного характеру в психіатричній лікарні із госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст. 307 КК України, зазначивши, що останній з 16.01.2016р. і по даний час перебуває у Комунальному закладі «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», щодо якого застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на підставі Ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 15.12.2014 р. та Франківського районного суду м. Львова від 08.07.2016 р. та 28.02.2017 р.

Також, заявник зазначив про те, що 03.09.2012 р. приблизно 21 год. 20 хв. ОСОБА_6 був затриманий працівниками БКОЗ УСБУ у Львівській області, так як вчинив суспільно-небезпечне діяння передбачене ч.3 ст. 307 КК України. По даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 була призначена та проводилася амбулаторна судово-психіатрична експертиза (АКТ №1028 від 04.12.2012 р.), висновком якої: « ОСОБА_6 в даний час психіатричним захворюванням чи недоумством не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також психіатричним захворюванням чи недоумством не страждав і не виявляв будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує». Враховуючи, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні проводилася амбулаторна судово-психіатрична експертиза, однак у ході судового розгляду встановлені обставини, які дають підстави для проведення більш тривалого спостереження за обвинуваченим, суд вважає необхідним застосування щодо нього стаціонарної судово-психіатричної експертизи. Хворому проведена стаціонарна СПЕ. АКТ №122 від 10.03.2013 р.: висновок: « ОСОБА_6 в період інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням, недоумством тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В даний час ОСОБА_6 проявляє ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у формі шизофреноподібного психотичного розладу. За своїм психічним станом в даний час він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. До виходу з хворобливого стану потребує застосування примусових заходів медичного характери у виді госпіталізації до психіатричному закладі з посиленим наглядом».

Згідно Ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 02.09.2013 р. змінено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. ОСОБА_9 знаходився в КЗ ЛОКПЛ з 12.09.2013 р. по 21.04.2015 р. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15.12.2014 р., у зв`язку із скоєнням ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом. ОСОБА_6 знаходився в ВОПЛ №2 смт. Олика з 21.04.2015 р. по 15.01.2016 р.

На виконання ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» ОСОБА_9 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ВОПЛ №2 смт. Олика (АКТ №161 від 27.11.2015 р., яка прийшла до висновку, що ОСОБА_6 1981 р.н., за своїм психічним станом потребує не продовження застосування примусових заходів медичного характеру-примусового лікування в умовах відділення посиленого нагляду. Для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру, проведення соціально-реабілітаційних заходів може бути переведений у відділення із звичайним наглядом за місцем проживання.

Крім того, Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.12.2015 р. зазначено про змінення виду примусових заходів медичного характеру в умовах посиленого нагляду на примусове лікування у відділенні із звичайним наглядом хворого ОСОБА_6 . На основі вищевказаної ухвали, ОСОБА_6 поступив у КЗ ЛОКПЛ 15.01.2016 р. Від моменту поступлення, у пацієнта відмічалися слухові галюцинації, неадекватності у поведінці, які були зумовлені розладами емоційної нестійкості та дратівливості. Мислення нелогічне, формальне, з елементами зісковзування, аутичне. Утримувалась дратівливість, схильність до конфліктів. Не зважаючи на лікування, психічний стан пацієнта був не стабільним.

У зв`язку із погіршенням стану, пацієнт представлений на консультацію кафедри психіатрії ФПДО Львівського Національного медичного університету імені Д. Галицького. 04.04.2016 р. консультований ас. Кафедри психіатрії ФПДО ОСОБА_10 встановлено діагноз: параноїдна шизофренія з тенденцією до безперервного перебігу, проявами емоціно-вольового дефекту.

Враховуючи клініко-анамнестичні дані, прогридієнтність захворювання, дані всебічного медичного обстеження, яке включало ЕПД в динаміці, висновок та діагностичне заключення ас. кафедри психіатрії та психотерапії ФПДО ЛНМУ ОСОБА_10 , психічний стан хворого після проведеного лікування визначається вираженою негативною симптоматикою емоційне зубожіння, вольове зниження, яке характерне для апато-абулічного дефекту. Вищезазначений стан спостерігається більш як 12 місяців і прогресивно наростає. Це можна розцінити, як параноїдну шизофринію з тенденцією до безперервного перебігу, проявами емоційно-вольового дефекту. За психічним станом рекомендовано скерувати хворого на МСЕК для визначення ступеня стійкої втрати працездатності.

Рішенням ЛКК від 18.04.2016 р. пацієнт ОСОБА_6 виявляє стійкі ознаки інвалідизуючої патології, підлягає скеруванню на МСЕК для вирішення питання соціально-трудової експертизи та встановлення однієї із груп інвалідності. 20.04.2016 р. за ра результатами проходження хворого на МСЕК, ОСОБА_6 визнано інвалідом ІІ групи терміном на 1 рік. На черговому переогляді МСЕК групу інвалідності було продовжено до 01.05.2019 р.

У процесі проведеного комплексного лікування (Нейролептики, антидеприсанти, стабілізатори настрою, загальнозміцнюючі засоби, симптоматична терапія, ЛФК, психотерапевтичні групи та індивідуальна психотерапія) та реабілітаційних заходів (прогулянка в супроводі персоналу, реабілітаційні заходи в межах відділення, перегляд телепередач, налагоджені стосунки з мамою та рідними, арттерапія), - стан хворого поступово покращувався: в розмову вступає охоче, орієнтований вірно, відповідає по суті, цікавиться своєю подальшою долею. Поводиться впорядковано, сам себе обслуговує. У відділенні спілкується із оточенням вибірково, емоційно холодний, вольові процеси знижені, тобто на перший план в поведінці хворого виступає дефіцитарна сомптиматика внаслідок шизофренічного процесу. Маячних ідей на момент огляду не висловлює, розладів сприйняття та ознак їх наявності не виявлено. Настрій здебільшого рівний, протягом тривалого часу позитивний. Внаслідок медикаментозного лікування вдалося досягнути дезактуалізації галюцинаторно-маяної симптоматики, редукувалися агрисивність та конфліктність, нормалізувався нічний сон. Цікавиться домашніми справами, охоче ходить на прогулянки у супроводі медперсоналу. Критика до свого захворювання відновлена, до скоєного наявна. Розуміє необхідність постійного прийому підтримуючого лікування, зокрема й в амбулаторних умовах та зобов`язується виконувати усі рекомендації лікарів. На момент огляду суїцидальних думок не висловлює, поведінкою таких намірів не виявляє. Суспільно-небезпечних тенденцій не виявлено та не виявляв.

Таким чином внаслідок проведеного до даного часу комплексного лікування, вдалося досягнути стану ремісії (значного послаблення хворобливого процесу.

На підставі ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» 16.05.2017 р. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був оглянути комісією лікарів-психіатрів (Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовувалися примусові заходи медичного характеру №21 від 16.05.2017р.), що прийшла до висновку, що на момент огляду ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, з безперервним типом перебігу з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері, стану ремісії (значного послаблення хворобливого процесу). Враховуючи, що ОСОБА_6 в даний час антисоціальних та соціально-небезпечних тенденцій не виявляє, а також у зв`язку з покращенням та стабілізацією його психічного стану та досягнення стану ремісії, (значного послаблення хворобливого процесу) застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На основі вищевикладеного заявник просить змінити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Лікар КЗ «ЛОКПЛ» ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить змінити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 .

Прокурор не погодився із позовними вимогами та заперечив проти позову.

Захисник та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали представника КЗ «ЛОКПЛ», просили заяву задоволити.

Заслухавши думку прокурора, захисника, особу, стосовно якої розглядається дана справа, ОСОБА_9 , представника КЗ «ЛОКПЛ», та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити виходячи з наступного.

Згідно ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно ст.19 Закону Про психіатричну допомогу продовження застосування примусових мір медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 з 16.01.2016р. і по даний час перебуває у Комунальному закладі «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» за скоєне суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст. 307 КК України, щодо якого в даний час застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно до наявного в матеріалах справи АКТу №122 від 10.03.2013 р. (арк. справи 11-14), ОСОБА_6 в період інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням, недоумством тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В даний час ОСОБА_6 проявляє ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у формі шизофреноподібного психотичного розладу. За своїм психічним станом в даний час він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. До виходу з хворобливого стану потребує застосування примусових заходів медичного характери у виді госпіталізації до психіатричному закладі з посиленим наглядом».

15 грудня 2014 року Шевченківський районний суду м. Львова у справі №466/974/13-к, у зв`язку із скоєнням ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, ухвалив застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

17 грудня 2015 року Ківерцівський районний суд Волинської області у справі №158/2324/15-к замінив вид примусових заходів медичного характеру в умовах посиленого нагляду на примусове лікування у відділення зі звичайним наглядом хворому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.02.2017 р. Франківський районний суд м. Львова у справі №466/974/13-к продовжив застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

За висновком судово-психіатричної експертизи №21 від 16.05.2017 р. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, з безперервним типом перебігу з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері, стану ремісії (значного послаблення хворобливого процесу). Враховуючи, що ОСОБА_6 в даний час антисоціальних та соціально-небезпечних тенденцій не виявляє, а також у зв`язку з покращенням та стабілізацією його психічного стану та досягнення стану ремісії, (значного послаблення хворобливого процесу) застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На основі вищевикладеного, у зв`язку із покращення стану здоров`я ОСОБА_6 , продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворий не потребує. В свою чергу, вважається за доцільне застосування заміни примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 92-95 КК України, ст. 512, 514 КПК України, ст.ст. 17, 19 Закону України Про психіатричну допомогу, суд,-

ухвалив:
Заяву Комунального закладу Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене

ч.3 ст. 307 КК України задовольнити.

Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у психіатричний заклад із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова протягом 7 діб з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1