Справа № 297/870/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження №11-кп/777/107/18 за апеляційною скаргою прокурора Берегівської місцевої прокуратури на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2017.

Цією ухвалою суду - закрито кримінальне провадження у зв`язку з амністією та звільнено від кримінальної відповідальності:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою освітою, непрацюючу, не одружену, не судиму, обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Органом досудового розслідування, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 25.02.2017, близько 21 год. 30 хв., знаходячись в громадському місці, а саме в кафе «Гранд» по вул. Стефаника, 8 в м. Берегові, умисно, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи присутністю сторонніх осіб, з особливою зухвалістю, вчинила хуліганські дії в громадському місці, що виразилося в знищенні майна закладу, шляхом розбиття пляшок з пивом та посуду зі столу, який належить ОСОБА_9 , чим спричинила останньому матеріальні збитки на суму 340 грн..

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду від 18.10.2017 щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, кримінальне провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачає звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, відповідно до статті 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.

-2-

Указує на порушення вимог даного Закону, а також на порушення вимог ст. 50 КК України. Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої всупереч вимогам Закону, а не від призначеного покарання, як передбачає Закон України «Про амністію у 2016 році» є істотним порушення кримінального процесуального закону. Крім того, суд допустив процесуальні порушення при розгляді обвинувального акта, оскільки після виконання вимог ст. 350 КПК України не перейшов до допиту обвинуваченої, не закінчив судове слідство та не відкрив судові дебати.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги з наведених у ній підстав, заперечення захисника адвоката ОСОБА_6 , який уважає ухвалу суду законною та обгрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Однією з умов постановлення законного і обгрунтованого судового рішення у кримінальному провадженні є суворе дотримання судом визначених законом вимог до його змісту та форми.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому, суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 18.09.2017 в судовому засіданні від захисника ОСОБА_6 надійшло клопотання про застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_8 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, оскільки обвинувачена вчинила злочин невеликої тяжкості та має на утриманні неповнолітню дитину.

Відповідно до п. «в » ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі застосовується щодо осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили .

-3-

Суд першої інстанції в порушення вимог цього Закону, застосував інститут звільнення від кримінальної відповідальності щодо ОСОБА_8 , хоча судом не встановлено підстав та умов, передбачених ст. ст. 44-49 КК України для застосування звільнення від кримінальної відповідальності, а Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, врегульовано порядок і умови звільнення тільки від відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Згідно ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: 1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; 2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; 3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; 4) чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; 5) чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; 6) яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати, які обов`язки слід покласти на особу в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням; 7) чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку; 7-1) чи є підстави для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру; 8) чи вчинив обвинувачений кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності; 9) чи є підстави для застосування до обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності, примусового заходу медичного характеру, передбаченого частиною другою статті 94 Кримінального кодексу України; 10) чи слід у випадках, передбачених статтею 96 Кримінального кодексу України, застосувати до обвинуваченого примусове лікування; 11) чи необхідно призначити неповнолітньому громадського вихователя; 12) що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; 13) на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; 14) як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Суд першої інстанції, вказаних вимог законодавства не дотримався, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 всупереч наведеному, оцінку діянням ОСОБА_8 не дав, винною її не визнав, судовий розгляд здійснив всупереч § 3 КПК України, не дотримавшись всіх стадій, передбачених КПК України для судового розгляду, дані, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_8 не дослідив, покарання, за вчинене діяння не призначив, судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 369 КПК України за наслідками розгляду обвинувачення не ухвалив, в результаті чого залишив не вирішеними питання, які передбачені ч. 1 ст. 368 КПК України.

Згідно п.3 ч.1, ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону .

Відповідно до вимог статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

-4-

Таким чином, колегія суддів вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми та дотримання процедури розгляду є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення .

При цьому, конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Колегія суддів вважає, що встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів як потерпілого так і обвинуваченого, перешкодили суду повно і всебічно розглянути провадження і вплинули на постановлення законного й обґрунтованого судового рішення.

При цьому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути виявленні порушення кримінального процесуального закону, оскільки судом першої інстанції взагалі не встановлено всіх необхідних для прийняття рішення обставин кримінального провадження, що зумовлює необхідність скасування судового рішення, і з метою захисту прав та дотримання інтересів сторін кримінального провадження, направлення цього провадження до суду першої інстанції з призначенням нового розгляду.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, дати відповідну оцінку доказам в їх сукупності та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Берегівської місцевої прокуратури. - задовольнити.

Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2017, якою кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 - закрито у зв`язку з амністією та звільнено її від кримінальної відповідальності - скасувати, а кримінальне провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: