Постанова
Іменем України

17 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 628/2062/16-к
провадження № 51-1277км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 лютого 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001140, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у с. Гряниківка Дворічанського району Харківської області та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі-КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 23 серпня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21 лютого 2017 року, вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду, на початку січня 2016 року, ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_7 пістолет системи «Макарова» НОМЕР_1 , калібру 9 мм, який є нарізною вогнепальною зброєю, 2 магазини до нього без набоїв та набої у кількості 37 штук, які переніс за місцем свого мешкання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав їх без передбаченого законом дозволу до 15 квітня 2016 року, коли в ході обшуку вони були вилучені працівниками поліції.
Він же, наприкінці лютого 2016 року, придбав у ОСОБА_7 пістолет системи «Макарова» НОМЕР_2 , калібру 9 мм, який є нарізною вогнепальною зброєю, 2 магазини для вказаного пістолету без набоїв та набої до нього у кількості 8 штук, які перевіз на ділянку місцевості, розташовану біля р. Оскіл поблизу с. Гряниківка Дворічанського району Харківської області, де під дахом дерев`яного навісу зберігав їх без передбаченого законом дозволу до 12 травня 2016 року, коли в ході обшуку вони були вилучені працівниками поліції.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Вказує на те, що ухвала не відповідає ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК), оскільки суд апеляційної інстанції, залишаючи вирок районного суду без зміни, не обґрунтував мотивів з яких виходив, погоджуючись з призначеним засудженому ОСОБА_6 покаранням із застосуванням ст. 75 КК. Вказує не те, що судами першої та апеляційної інстанції поверхнево оцінено ступінь тяжкості та характер вчиненого злочину, формальна характеристика особи засудженого, який ніде не працює.
Позиції інших учасників судового провадження
До початку судового розгляду на касаційну скаргу прокурора надійшло заперечення від захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , в якому вона стверджує про безпідставність викладених у скарзі доводів, у зв`язку з чим просить залишити її без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни.

В судовому засіданні прокурор підтримав касаційну скаргу та просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину та кваліфікацію діяння за ч. 1 ст. 263 КК прокурор у касаційній скарзі не оспорює.
Що ж стосується доводів скарги про незаконність ухвали апеляційного суду у зв`язку з мякістю призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_6 , ці вимоги закону виконав у повній мірі, з чим обґрунтовано погодився апеляційний суд.
Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який раніше не судимий, на спеціальних обліках не перебуває, є інвалідом третьої групи, має незадовільний стан здоров`я та утримує малолітню дитину. Поряд із цим суд установив обставинами, що пом`якшують покарання - повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, що обтяжує покарання.
З огляду на все це, апеляційний суд погодився із висновком місцевого суду щодо визначеного засудженому ОСОБА_6 заходу примусу, та ураховуючи принцип індивідуалізації покарання із можливістю звільнення засудженого від його відбування з випробуванням з наведенням мотивів прийняття такого рішення, зазначивши при цьому про відсутність обґрунтованих підстав для скасування рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги прокурора, оскільки негативних наслідків від дій ОСОБА_6 фактично не настало.

Таке рішення, на думку Верховного Суду, належним чином умотивоване, є справедливим, а покарання - необхідним і достатнім.
Підстав для скасування оскаржуваного судового рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок м`якості і неправильного застосування ст.75 КК, як про це йдеться у касаційній скарзі прокурора, Верховний Суд не убачає.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дотримався вимог закону, його ухвала відповідає вимогам ст.419 КПК і не містить підстав, передбачених ст. 438 КПК, для її зміни чи скасування.
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 лютого 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3