Справа № 509/1248/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2018 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.12.2017 р. відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були продовжені строки запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19.02.2018 р.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України - незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор у судовому засіданні, просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до двох місяців, тобто до 01.04.2018 р., враховуючи, що останні обвинувачуються у скоєнні умисних злочинів середньої тяжкості, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, санкція за які передбачає позбавлення волі строком до 5-ти років, який ОСОБА_9 скоїла в період іспитового строку за попереднім вироком Франківського райсуду м. Львова за попередньою змовою групою осіб спільно з обвинуваченим ОСОБА_8 , обидва не мають постійного місця проживання та роботи, міцних соціальних зв`язків, проти чого заперечували обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та їхні захисники, вважаючи необхідним змінити обом обвинуваченим запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання не повідомлені, причини неявки суду обидві потерпілі не повідомили.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у скоєнні умисних корисних злочинів середньої тяжкості, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, санкція за які передбачає позбавлення волі строком до 5-ти років, який ОСОБА_9 скоїла в період іспитового строку за попереднім вироком Франківського райсуду м. Львова за попередньою змовою групою осіб спільно з обвинуваченим ОСОБА_8 , обидва не мають постійного місця проживання, зокрема на території Одеської області, роботи, засобів існування та міцних соціальних зв`язків, обидва були раніше неодноразово судимі за умисні корисні злочини, а ОСОБА_8 неодноразово судим за тяжкі умисні корисні злочини до реальних строків позбавлення волі, а тому на думку суду, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків по справі, а також можуть вчинити інші кримінальні правопорушення, продовжити займатися злочинною діяльністю чи ухилитися від суду, а тому з урахуванням наявності ризиків, зазначених ст. 177 КПК України і у відповідності до порядку, передбаченого ст.ст. 178,183 КПК України, суд вважає необхідним продовжити строки тримання під вартою у відношенні обвинувачених на строк до двох місяців, оскільки скасування або зміна цього запобіжного заходу на більш м`який з урахуванням осіб обох обвинувачених та тяжкості скоєних ними злочинів, не зможе запобігти ризику вчинення обвинуваченими інших кримінальних правопорушень, а закінчити розгляд матеріалів кримінального провадження до 19.02.2017 р., коли спливають строки тримання під вартою обвинувачених неможливо.

Продовження строків тримання під вартою обвинуваченим - не суперечить вимогам ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», вказаним у п. 79 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 року, оскільки в матеріалах кримінального провадження існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів у відношенні обох обвинувачених судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177,178,183,331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим : ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - в ДУ «Одеська установа виконання покарань № 21» на строк до 1 квітня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1