Справа №639/8/18
Провадження №1-кс/639/28/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2018 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові скаргу ув`язненого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка подана в порядку ст.206 КПК України щодо ненадання ув`язненому належної медичної допомоги в умовах Державної установи «Харківська установа виконання покарань №27», -

В С Т А Н О В И В:
На адресу суду надійшла скарга ув`язненого ОСОБА_3 в порядку вимог ст.206 КПК України, в якій він просить:

- зобов?язати Харківську установу виконання покарань №27 провести належне медичне обстеження для встановлення діагнозу та надання йому необхідної медичної допомоги.

В обґрунтування скарги ув`язнений ОСОБА_3 зазначає, що у нього наявне онкологічне захворювання (рак нижньої губи, шийна реактивна лімфаденопатія), протягом 2 місяців утримання під вартою в умовах Державної установи «Харківська установа виконання покарань №27» він не утримує належного медичного лікування, на його неодноразові звернення до медичної частини СІЗО, ніякої медичної допомоги йому не надають.

Ув`язнений ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги за скаргою підтримує у повному обсязі.

Представник Державної установи «Харківська установа виконання покарань №27» ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_5 надали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення скарги ув`язненого ОСОБА_3 не заперечують.

Дослідивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п.72 рішення ЕСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Положеннями ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Відповідно до п.2.3 «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 року, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 року у справі «Каверзін проти України» (Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України» (Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява №3456/05, п.78, від 4 жовтня 2005 року «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява №46468/06, п.140, від 22 грудня 2008 року, і «Євген Олексеєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява №41833/04, п.104, від 27 січня 2011 року).
Враховуючи вищевикладене, у зв`язку зі скаргами ув`язненого ОСОБА_3 на погіршення його здоров`я та наявність у нього онкологічного захворювання, в порядку ч.1 ст.206 КПК України слідчим суддею приймається рішення про зобов`язання уповноважених осіб Державної установи «Харківська установа виконання покарань №27» забезпечити невідкладене проведення повного медичного обстеження ув`язненого ОСОБА_3 , за участю лікаря онколога чи іншого фахівця, для надання ув`язненому необхідної медичної допомоги та проведення лікування згідно медичного призначення за результатами обстеження.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.206, 309, 369-372, 392 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу ув`язненого ОСОБА_3 , яка подана в порядку ст.206 КПК України задовольнити частково.

На підставі ч.1 ст.206 КПК України зобов`язати начальника Державної установи «Харківська установа виконання покарань №27» та начальника медичної частини установи забезпечити невідкладене проведення повного медичного обстеження ув`язненого ОСОБА_3 , 1969 року народження, за участю лікаря онколога чи іншого фахівця, для надання ув`язненому необхідної медичної допомоги та проведення лікування згідно медичного призначення за результатами обстеження.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1