Провадження №1-кп/523/966/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2017 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката-захисника - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріалам кримінального провадження №0005430 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тарнавка Старосамбірського району Львівської області, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.289 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
23.10.2017 року біля 02:00 год. Особа №1 (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0006377 від 19.12.2017 року) - (далі Особа №1) спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_6 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом прибули до будинку АДРЕСА_3 біля якого був припаркований автомобіль марки «BMW 318», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові чорного кольору, що належить раніше незнайомому їм ОСОБА_7 (який придбав вищевказаний автомобіль у ОСОБА_8 за генеральною довіреністю). З метою незаконного заволодіння зазначеним автомобілем Особа №1 розробив спільний план та розподілив ролі, відповідно до якого ОСОБА_6 мав знаходитись біля автомобілю на визначеній відстані та спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб в разі виникнення небезпеки попередити Особу №1, який в той час мав займатися відкриттям замків автомобілю. Діючи відповідно до обумовленого плану ОСОБА_6 став спостерігати за навколишньою обстановкою, а Особа №1 направився до вищезазначеного автомобілю і шляхом взлому замку передньої лівої двері, відкрив її та через яку останній проник до салону автомобілю. Після чого Особа №1 сів у салон автомобілю, завів його викруткою та спільно з ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення на викраденому автомобілі марки «BMW 318», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові чорного кольору, вартістю 39000 грн втекли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Крім того, 25.10.2017 року Особа №1 (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0006377 від 19.12.2017 року) - (далі Особа №1) спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_6 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом прибули до будинку №45 по вул.Бочарова в м.Одеса біля якого був припаркований автомобіль марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у кузові червоного кольору, що належить раніше незнайомій їм ОСОБА_5 . З метою незаконного заволодіння зазначеним автомобілем Особа №1 розробив спільний план та розподілив ролі, відповідно до якого ОСОБА_6 мав знаходитись біля автомобіля на визначеній відстані та спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб в разі виникнення небезпеки попередити Особу №1, який в той час мав займатися відкриттям замків автомобіля. Діючи відповідно до обумовленого плану, ОСОБА_6 став спостерігати за навколишньою обстановкою, а Особа №1 направився до вищезазначеного автомобілю і шляхом взлому замку передньої лівої двері, відкрив її та через яку останній проник до салону автомобіля. Після чого Особа №1 сів у салон автомобілю, завів його викруткою та спільно з ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення на викраденому автомобілі марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в кузові червоно кольору, вартістю 55000 грн. втекли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінальних правопорушень, та пояснив, що дійсно за пропозицією свого знайомого ОСОБА_9 , 23.10.2017 року в нічний період часу, попередньо домовившись, перебуваючи на вул.Д.Ойстраха в м.Одесі, він спостерігав, щоб ніхто не йшов, а в цей момент ОСОБА_9 взломав дверцята та проник до автомобілю марки «ВМW» чорного кольору, завів авто, та вони з місця скоєння злочину зникли. В той же час обвинувачений зазначив, що за це ОСОБА_9 пообіцяв йому гроші, адже мав продати викрадене ними авто.

Крім того, 25.10.2017 року, перебуваючи разом із ОСОБА_9 на вул..Бочарова в м.Одесі, він знову спостерігав, щоб ніхто не йшов, а ОСОБА_9 взломав замки автомобілю «Тойота Корола». Після чого вони хотіли відігнати викрадені вищезазначені автомобілі до м.Б.-Дністровський, проте були зупинені працівниками поліції та затримані.

Відповідаючи на питання учасників процесу, обвинувачений уточнив, що скоїти злочин йому запропонував ОСОБА_9 , сам він замки автомобілів не взламував, його роль була відведена спостерігати за обстановкою.

В той же час обвинувачений зазначив, що дуже шкодує про скоєне, на той момент йому потрібні були грошові кошти, у зв`язку із важким матеріальним становищем, так як проживає із матір`ю, яка хворіє, та двома сестрами. Хотів допомогти матері. Однак, станом на даний час він усвідомив всю протиправність своїх дій, кається у вчиненому, все переосмислив, більше не буде скоювати злочини.

Так як, ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочинів, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.

Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих йому злочинних діянь, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії:

- за епізодом від 23.10.2017 року за ст.289 ч.2 КК України за ознаками незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- за епізодом від 25.10.2017 року за ст.289 ч.2 КК України за ознаками незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 ,суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, каяття у вчиненні злочинів і сприяння в їх розкритті, позитивну характеристику за місцем проживання, складеною сільським головою ОСОБА_10 від 30.11.2017 року.

При призначенні обвинуваченому покарання судом приймається до уваги особа обвинуваченого, який є неодруженим, проживає разом із матір`ю, яка хворіє, та двома сестрами (згідно акту про фактичне проживання особи від 11.12.2017 року та договору оренди квартири від 20.01.2015 року), офіційно не працевлаштований, є раніше не судимим, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Також приймається до уваги стан здоров`я обвинуваченого, інформація про який міститься в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, при призначенні покарання судом враховується думка потерпілого ОСОБА_7 , який в своїй письмовій заяві вказав, що обвинуваченим матеріальна шкода йому відшкодована в повному обсязі, цивільний позов заявляти не буде. Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого також не має.

В той же час, при призначенні покарання суд враховує, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, ознайомившись із обвинувальним актом, долученими до нього документами, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, обставини скоєних кримінальних правопорушень, приймаючи до уваги роль обвинуваченого в скоєних кримінальних правопорушеннях, який, діючи згідно обумовленого плану, здійснював спостереження за навколишньою ситуацією з метою попередження виникнення небезпеки, не був ініціатором та організатором скоєння злочинів, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , вік, стан його здоров`я та сімейний стан, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується, завдана шкода потерпілим відшкодована, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим застосувати до нього дію ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

У той же час, відповідно до вимог ст.76 ч.1 п.1, 2 КК України, з метою контролю за поведінкою засудженого для встановлення факту його виправлення, суд вважає за необхідне покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання або роботи.

Згідно обвинувального акту встановлено, що кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_7 спричинено майнову шкоду на суму 39000 грн, потерпілій ОСОБА_5 спричинено майнову шкоду на суму 55000 грн, які в ході досудового розслідування відшкодовані в повному обсязі шляхом повернення викрадених автомобілів.

В той же час, вирішуючи питання про необхідність застосування додаткової міри покарання у виді конфіскації майна, чи можливість її не застосування, суд, приймаючи до уваги повне відшкодуванням потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 спричинених збитків, а також думку потерпілої ОСОБА_5 , яка вважала можливим міру покарання обвинуваченому призначити на розсуд суду, у зв`язку із чим суд вважає за можливе додаткової міри покарання у виді конфіскації майна до обвинуваченого не застосовувати.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.289 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

У відповідності до ст.ст.75, 76 ч.1 п.п.1, 2 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

Зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1