Справа № 524/6721/17
Провадження № 1-кп/524/520/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2017 року , Автозаводський районний суд м.Кременчука в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчук Полтавської області кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002399, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кибинці Миргородського району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , раніше судимого:

28.02.2017 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 25.06.2017 року близько 00-00 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 та реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку з домогосподарства потерпілої ОСОБА_5 , а саме: станцію автоматичного водопостачання «HYDROFRESH» марки «PEDROLLO» JSWm 2AX/24, вартість якої згідно висновку експерта з оцінки майна від 31.08.2017 року складає 4750грн.

Після чого, з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим причинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 4750грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та підтвердив факт заволодіння чужим майном, пояснивши, що 25.06.2017 року вночі з домогосподарства по АДРЕСА_2 викрав станцію автоматичного водопостачання та розпорядився нею на власний розсуд. Шкоду не відшкодував. Щиро розкаюється у вчиненому, просив суворо не карати та не позбавляти волі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила розглядати кримінальне провадження у її відсутності, при призначенні покарання покладалась на розсуд суду.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутністю заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочину повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені ній повторно.

Обираючи ОСОБА_4 вид та міру покарання відповідно до ст.ст. 50,65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, мотивацію злочину.

Обтяжуючих вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст.. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом`якшуючою вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст.. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Суд також враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, характеризується посередньо, раніше судимий і тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням покарання в межах санкції статей передбачаючих відповідальність за скоєне.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочин до повного відбуття покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської обалсті від 28.02.2017 року, тому суд до призначеного покарання за новим вироком частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком за правилами ст.ст. 71 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, цивільний позов не заявлявся, речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ч.2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28.02.2017 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1