Справа № 472/672/17
Веселинівський районний суд Миколаївської області

Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
10 листопада 2017 р. смт.Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Березівського районного суду Одеської області від 09.07.2010 року за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.12.2014 року за ст. 391, ст. 70 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого з місць позбавлення волі 27 січня 2016 року по відбуттю покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,
12 жовтня 2017 року до Веселинівського районного суду надійшло клопотання прокурора Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України.
Ухвалою Веселинівського районного суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого спливає 12 листопада 2017 року.
Прокурор обґрунтовує клопотання наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення з корисливих мотивів.
До того ж, обвинувачений ОСОБА_7 не працює, джерела прибутку не має. Тим самим підтверджується наявність такого ризику, що ОСОБА_7 може далі продовжувати свою протиправну і суспільно- небезпечну діяльність.
Тобто, є всі підстави продовжити застосування відносно ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив суд продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявний ризик переховування від суду, може вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення з корисливих мотивів.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечує щодо задоволення даного клопотання, зазначає, що він хворіє, а тому просив змінити йому запобіжний захід.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні суду висловили думку про те, що дане клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, оскільки з врахуванням стану здоров`я обвинуваченого можливо змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м"який запобіжний захід у виді домашного арешту.
Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , думку обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_4 , дослідивши докази при розгляді цього клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначених частиною першою вказаної статті.
Згідно з положеннями ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 199 КПК України суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися.
Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
При вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що обставини у справі з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, ризики, передбачені п. 1,5 ч. 1 ст.177 КПК України не зменшилися.
Суд враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, за який передбачено покарання до восьми років позбавлення волі, також має непогашену та незняту судимість джерел прибутку не має, може вчинити інші злочини, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить його належної процесуальної поведінки. Будь - яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а саме: домашнього арешту, про застосування якого просив захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Суд вважає, що викладені в клопотанні ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, підтвердилися.
За обставин, зазначених вище, враховуючи, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 закінчується 12 листопада 2017 року, то суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 314, 331, 369-372, 383, 395 КПК України, суд, -
Клопотання прокурора Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити застосування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 09 січня 2018 року включно.
Строк дії ухвали встановити до 09 січня 2018 року включно.
Судове провадження по справі №472/672/17 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України зупинити до його видужання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1