Справа № 740/178/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/56/2018
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2018 року апеляційний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження №12.016.270.180.001.405, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та прокурора на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 05 липня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

Вироком районного суду ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Запобіжним заходом, до набрання вироком законної сили, залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ухвалено рахувати з 21 грудня 2016 року, зараховано йому у строк відбуття покарання утримання під вартою з 30 листопада по 02 грудня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Комунального лікувально-профілактичного закладу «Ніжинська центральна міська лікарня ім. Миколи Галицького» грошові кошти в сумі 703 грн. 20 коп. у рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу на вирок місцевого суду в якій просить його скасувати і закрити кримінальне провадження. Вказує, що як в ході досудового розслідування, так і в період розгляду кримінального провадження в місцевому суді ОСОБА_7 заперечував спричинення 30 листопада 2016 року умисних тілесних ушкоджень працівникам правоохоронного органу. Допитані в залі судового засідання потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказували на хаотичне розмахування ОСОБА_7 руками. Це ж пояснив у суді і свідок ОСОБА_11 .. Клопотання захисника в частині допиту в якості свідка ОСОБА_12 (матері обвинуваченого) судом першої інстанції, не зважаючи на згоду з боку потерпілих та прокурора, залишено без задоволення. Також органом досудового розслідування залишено без задоволення клопотання ОСОБА_7 щодо проведення слідчого експерименту за його участю. ОСОБА_7 , в період його затримання 30 листопада 2016 року, отримав тілесні ушкодження (відповідний медичний висновок знаходиться у Ніжинській місцевій прокуратурі) проте його заяву від 21 грудня 2016 року за фактом перевищення своїх повноважень працівниками поліції належним чином не розглянуто та не перевірено. Не взято районним судом до уваги і долучену за клопотанням захисника до матеріалів кримінального провадження позитивну характеристику обвинуваченого від 24 грудня 2016 року. Суд при ухваленні вироку взяв до уваги тільки негативну характеристику обвинуваченого надану стороною обвинувачення.

Прокурор, не погодившись з вироком місцевого суду, також подав апеляційну скаргу в якій просить його змінити, а саме:

- строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з 21 червня 2017 року;

- зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 30 листопада 2016 року до 02 грудня 2016 року та з 21 грудня 2016 року до 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін. Обвинувачений був затриманий 21 грудня 2016 року на підставі ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 19 грудня 2016 року про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. У подальшому ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 22 грудня 2016 року йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого продовжено до набрання вироком законної сили. Крім того, ОСОБА_7 затримувався 30 листопада 2016 року у порядку ст. 208 КПК України і перебував під вартою до 02 грудня 2016 року, коли ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області відносно нього було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Згідно абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону, що діяла з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Законом України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046 VIII від 16 травня 2017 року, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в наступній редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Окрім того захисник обвинуваченого звернувся з клопотанням про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» і звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання. Мотивує вчиненням обвинуваченим інкримінованого правопорушення до набрання чинності цього Закону і що, згідно його ст. 3, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджені за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання. Вважає, що ця норма має пряме відношення до його підзахисного.

30 листопада 2016 року, близько 17 години, ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання по АДРЕСА_1 та достовірно знаючи, що працівники Ніжинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 прибули до його домогосподарства у зв`язку з несенням служби з охорони громадського порядку, у ході сутички, яка виникла між ним та зазначеними працівниками поліції через необхідність протидії його протиправним діям, що полягали у висловленні ним погроз на адресу співробітників поліції та розмахуванні при цьому металевим предметом, призначеним для віджиму цвяхів, маючи умисел на спричинення працівникам поліції тілесних ушкоджень, з мотивів явної неповаги до органів державної влади, у зв`язку з виконанням працівниками правоохоронного органу службових обов`язків наніс удар кулаком в голову сержанту поліції ОСОБА_9 , а також удар ліктем в голову старшому сержанту поліції ОСОБА_10 , чим спричинив останнім тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, крововиливів і саден обличчя, та закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, підшкірної гематоми, осадніння м`яких тканин обличчя відповідно, які в обох випадках відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідача, прохання захисника та обвинуваченого задовольнити всі апеляційні скарги і застосувати ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році», думку прокурора про задоволення апеляційної скарги лише сторони обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає обґрунтованою лише апеляційну скаргу прокурора.

Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні зазначених у вироку діянь відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Заперечення своєї вини обвинуваченим колегія суддів розцінює як намагання уникнути покарання.

Сам обвинувачений не заперечував, що у нього не було сумнівів у належності потерпілих до працівників поліції, як не заперечував і, що розмахував руками в безпосередній близькості від поліцейських.

Отже факт нанесення потерпілим тілесних ушкоджень саме обвинуваченим він сам практично визнав, а окрім того його вина підтверджується перевіреними місцевим судом іншими доказами, які є належними, допустимими та узгоджуються між собою.

Відсутність попередньої судимості місцевий суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого та врахував при призначенні покарання, а вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння - обставиною що обтяжує покарання.

При обранні виду та міри покарання, місцевий суд також врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, вік, стан здоров`я, сімейне положення, відношення до суспільно - корисної праці, відсутність постійного місця роботи, спосіб життя, поведінку в побуті, характеристику по місцю проживання, яка є негативною, його відношення до суспільного устрою, до державних органів, на які покладено обов`язок підтримувати громадський правопорядок.

Отже призначене покарання відповідає характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого, даним, що характеризують особу обвинуваченого, є достатнім та справедливим, тому підстав для скасування вироку місцевого суду колегія суддів не вбачає.

Клопотання про звільнення обвинуваченого від покарання на підставі статті 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» безпідставне, бо ця норма розповсюджується на осіб, вироки щодо яких вже набрали чинності і які на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання. Вирок же щодо ОСОБА_7 ще чинності не набрав.

Доводи апеляційної скарги прокурора заслуговують на увагу і тому вона підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, Законом України «Про амністію у 2016 році»,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 05 липня

2017 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Зарахувати період перебування ОСОБА_7 під вартою з 30 листопада 2016 року по 02 грудня 2016 року та з 21 грудня 2016 року до 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та рахувати строк відбування покарання з 21.06.2017 р..

У решті вирок залишити без змін.

Відмовити у звільненні ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 05 липня 2017 року, на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, а касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4