ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1327/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 30.11.2017 р. кримінальне провадження № 0000120 від 14.11.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розівка, Приазовського району, Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України;

В С Т А Н О В И В:
Солдат ОСОБА_5 29.06.2017, призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 , та уклав контракт про проходження військової служби строком на 3 роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 265 від 26.10.2017 солдата ОСОБА_5 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 18.10.2017 №205-РС на посаду розвідника- далекомірника відділення управління взводу управління командира 6 самохідно-артилерійської батареї 2 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зараховано у списки військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та поставлено на всі види забезпечення. З 29.06.2017, тобто з моменту зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця за контрактом. З 26.10.2017, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , він розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби на посаді розвідника- далекомірника відділення управління взводу управління командира 6 самохідно-артилерійської батареї 2 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 . Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій. Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу, зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду. Таким чином, закінчення періоду (черги) мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалось. Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 на визначених територіях, включаючи Київську область та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президентом України. Таким чином, з 18.03.2014 по 16.11.2017 на території Київської області діяв та діє особливий період. Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, Статтями 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями. Проходячи військову службу за контрактом, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІ?, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Статутів) повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України. Незважаючи на вищевикладене, солдат ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин. 03.11.2017, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, без дозволу відповідних начальників та командирів, без поважних причин, не з`явився вчасно на військову службу, а саме до військової частини НОМЕР_1 (дислокується за адресою: АДРЕСА_2 ), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ухилявся від виконання своїх службових обов`язків та їх не виконував. ОСОБА_5 заявив про себе, та прибув до Військової прокуратури Дарницького гарнізону (м. Київ) із зізнанням. Таким чином, солдат ОСОБА_5 з 03.11.2017 по 16.11.2017, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, без дозволу відповідних начальників та командирів, без поважних причин не повернувся вчасно до місця проходження військової служби, а саме місця дислокації військової частини НОМЕР_1 (дислокується за адресою: АДРЕСА_2 ), ухилявся від виконання своїх службових обов`язків та їх не виконував, чим вчинив нез`явлення вчасно без поважних причин на службу, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України. ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, діючи умисно, без поважних причин не повернувся вчасно до місця проходження військової служби, а саме місця дислокації військової частини НОМЕР_1 (дислокується за адресою: АДРЕСА_2 ), ухилявся від виконання своїх службових обов`язків та їх не виконував, чим вчинив не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. 30 листопада 2017 року між прокурором Військової прокуратури Дарницького гарнізону Центрального регіону України молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000120, з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку, за участю його захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Відповідно до укладеної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. В угоді зазначено, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість.

Укладеною угодою узгоджено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ч.4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 1 рік.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.

Таким чином, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, а також з`явлення із зізнанням.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, яке буде до нього застосовано у разі затвердження угоди, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 30 листопада 2017 року між прокурором Військової прокуратури Дарницького гарнізону Центрального регіону України молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000120, з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку, за участю його захисника ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі вимог ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з дня проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва з підстав, передбачених ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ: ОСОБА_6