Справа № 404/2249/18
Номер провадження 1-кс/404/748/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання слідчого СВ Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження №0000400 з попередньою кваліфікацією за ст. 290 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2018 року, слідчий СВ Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області звернувся в Кіровський районний суд міста Кіровограда з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучений ним транспортний засіб «Lexus RX 300» з прикріпленими державними реєстраційними номерами НОМЕР_1 та він-кодом під лобовим склом, номер якого не відповідає державному обліку зареєстрованих транспортних засобів. Обгрунтовує тим, що на території України зареєстрована тотожна марка і модель авто, проте з іншим він-кодом. Пояснює, що автомобіль вилучений, проводиться досудове розслідування для зясування фактичних обставин. Авто визнано речовим доказом (ст. 98 КПК України) і передано на зберігання у порядку ст. 100 КПК України. на території Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області за адресою: м. Кропивницький, вул. Кільцева, 34б. Клопотання подав з метою забезпечення належних умов зберігання слідів кримінального правопорушення та майна здобутого протиправним шляхом.

15 квітня 2018 року, під час оформлення стосовно водія ОСОБА_5 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та перевірки відповідності зупиненого транспортного засобу «Lexus RX 300» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , інспектор патрульної поліції виявив розбіжність між номером шасі транспортного засобу та інформацією внесеною до інтегрованої бази «Ліана».

За результатами проведеного огляду місця події від 16.04.2018 року із застосуванням фото фіксації, під час зовнішнього огляду зупиненого транспортного засобу, під лобовим склом з сторони місця для водія була виявлена і зафіксована табличка з нанесеним він-кодом JTJHF31U500002839 автомобіля «Lexus RX 300» з прикріпленими державними реєстраційними номерами НОМЕР_1 . Оглянутий транспортний засіб вилучили і помістили під охорону на майданчик зберігання транспортних засобів Кіровоградського РВП КВП ГУ НП в Кіровоградській області, де він і зберігається на підставі постанови слідчого від 16.04.2018 року.

16.04.2018 року, постановою слідчого Кіровоградського РВП КВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_3 даний транспортний засіб визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню 000400.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на автомобіль з тих підстав, що він є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, тобто перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні є реальні підстави для існування обґрунтованого сумніву, а відтак необхідності забезпечити повну, об`єктивну та неупереджену перевірку достовірності: чи заводським способом нанесений він-код, правомірність видачі номерних знаків та наявність або відсутність ознак підробки посвідчення про реєстрацію вилученого транспортного засобу та правомірності його видачі. Для забезпечення дослідження цих визначальних кваліфікуючих ознак в цьому кримінальному провадженні необхідно забезпечити незмінним сам об`єкт дослідження - автомобіль. Таким чином, існує реальний ризик що автомобіль можуть спотворити, змінити, приховати, передати, пошкодити або знищити. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи». На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження транспортним засобом, з метою запобігання його зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на мирне володіння майном, забезпечення нормальних умов обліку транспортних засобів, а також захист суспільних відносин пов`язаних з забезпеченням безпеки дорожнього руху та проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, а перераховані суспільні інтереси, мають переважне значення у порівнянні з арештом автомобіля.

Слідчий надав достатні данні: результати зафіксовані в протоколі огляду місця події; протокол огляду предмету-транспортного засобу, фотознімки та реєстраційну картку транспортного засобу на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо ознак кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна. (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України). Слідчий суддя на початковій стадії досудового розслідування не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, є достатніми умовами для застосування щодо цього рухомого майна спів розмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно та заборона користування, розпорядження автомобілем.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. (ч.11 ст. 170 КПК України)

При розгляді поданого клопотання, з наданих матеріалів встановлено, що дії слідчого відповідають вимогам закону. Останній довів наявність розумної підозри про існування ризику умисного знищення автомобіля чи зміни номерних вузлів та агрегатів, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. За таких умов, майно, що було тимчасово вилучено слідчим під час огляду місця події, відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення злочину. Зважаючи на перераховані обставини, підлягає задоволенню і вимога слідчого про необхідність застосування заборони в користуванні та розпорядженні арештованим майном.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба в тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців автомобіля, шляхом накладення арешту та заборони користування та розпорядження транспортним засобом, з метою запобігання його зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено.

Слідчому з вищою юридичною освітою роз`яснити, що термін «заборона розпорядження майном» включає в себе і поняття «заборони відчуження». Таким чином ініціатор поданого клопотання заявив подвійні тотожні вимог, які підлягають задоволенню з наступним формулюванням: накласти арешт та заборонити користування, розпорядження автомобілем. З урахуванням викладеного і керуючись ст. 170 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт та заборонити користування, розпорядження автомобілем «Lexus RX 300» сірого кольору з прикріпленими державними реєстраційними номерами НОМЕР_1 , з табличкою номера він-коду НОМЕР_2 , розміщеного під лобовим склом зі сторони сидіння для водія.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим СВ Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області, ОСОБА_3 , з вчиненням нею у визначеному законом порядку дій по реєстрації арешту майна та забезпечення умов його зберігання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1