Справа № 403/163/18 провадження № 1-кп/403/26/18
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2018 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Кіровоград, громадянина України, не одруженого,
освіта повна загальна середня, адреса місця проживання,
зареєстрована у встановленому законом порядку:
фактичного місця проживання:
АДРЕСА_2 , не працюючого,
невійськовозобов`язаного, раніше судимого:
1)11.03.2014 року Кіровоградським районним судом
Кіровоградської області за ч.1 ст.185 КК України до 200 годин
2)11.12.2015 року Кіровоградським районним судом
Кіровоградської області за ч.2 ст.389, ст.71 КК України до 5 місяців 9 днів позбавлення волі;
3) 22.09.2017 року Кіровським районним судом м.Кіровоград за ч.1 ст.121 КК України до позбавлення волі на 5 років, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,-
18 січня 2018 року близько 21 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчиняла злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, і судимість за цей злочин не знята та не погашена у встановленому законом порядку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме: домашньої птиці - індиків, прийшов до огородженого парканом подвір`я будинку АДРЕСА_3 , який належить на праві власності потерпілій ОСОБА_6 .. Реалізуючи в подальшому свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії ніким не будуть помічені, обвинувачений ОСОБА_4 перелізши через паркан, потрапив на територію вказаного подвір`я. Підійшовши до сараю, в якому знаходились індики, шляхом відкриття дверей, що були зачинені на металевий гачок, обвинувачений проник до приміщення сараю, та перебуваючи в ньому власноручно зловив 4-х індиків дворічного віку вартістю 950 грн. 00 коп. кожного, за допомогою принесеного із собою ножа їх зарізав, після чого, тримаючи тушки індиків в руках, вийшов з приміщення сараю та із викраденим з місця злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду в загальному розмірі 3800 грн.00 коп..
Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, з проникненням до іншого приміщення.
Крім того, 29 січня 2018 року близько 21 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме: домашньої птиці - індиків, прийшов до огородженого парканом подвір`я будинку АДРЕСА_3 , який належить на праві власності потерпілій ОСОБА_6 .. Реалізуючи в подальшому свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії ніким не будуть помічені, обвинувачений ОСОБА_4 перелізши через паркан, потрапив на територію вказаного подвір`я. Підійшовши до сараю, в якому знаходились індики, шляхом відкриття дверей, що були зачинені на металевий гачок, проник до приміщення сараю, та перебуваючи в ньому власноручно зловив 1 індика дворічного віку вартістю 950 грн. 00 коп. та 3-х індичок дворічного віку вартістю 750 грн. 00 коп. кожна, за допомогою принесеного із собою ножа їх зарізав, після чого, тримаючи тушки індиків в руках, вийшов з приміщення сараю та із викраденим з місця злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду в загальному розмірі 3200 грн.00 коп..
Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєних кримінальних правопорушеннях визнав повністю, та показав, що дійсно 18.01.2018 року близько 21 год. 00 хв. він прийшов до домоволодіння потерпілої ОСОБА_6 з метою вчинення крадіжки індиків, яких він раніше бачив на подвір`ї біля будинку. Перелізши через паркан, він відкрив двері сараю, які були зачинені на гачок, та зайшовши в сарай, зловив чотирьох індиків, зарізав їх за допомогою ножа, принесеного із собою та після цього, тримаючи індиків в руках, вийшов із сараю, переліз через невисокий паркан і таким чином залишив територію господарства потерпілої ОСОБА_6 .. На наступний день продав тушки індиків на базарі в м.Кіровограді. Розміру отриманих від продажу коштів не пам`ятає. Також суду показав, що 29.01.2018 року близько 21 год.00 хв. він знову прийшов до домоволодіння потерпілої ОСОБА_6 з метою вчинення крадіжки індиків. Перелізши через паркан, він відкрив двері сараю, які були зачинені на гачок, та зайшовши в сарай, зловив чотирьох індиків, зарізав їх за допомогою ножа, принесеного із собою та після цього, тримаючи індиків в руках, вийшов із сараю, переліз через невисокий паркан і таким чином залишив територію господарства потерпілої ОСОБА_6 .. Із викраденими індиками пішов до будинку свого проживання. Приблизно через 1-1,5 години до будинку, за місцем його проживання, прибули працівники поліції, яким його співмешканка видала тушки індиків, які вже були без пір`я та голів. Показав, що вчиняв крадіжки з метою отримання грошових коштів. Викрадав саме в такій кількості, як зазначено в обвинувальному акті, але індиків чи індичок він не знає, оскільки не розуміє їх відмінності. Особисто потерпілої не знає, ніколи її не бачив та не спілкувався з нею. В кого саме здійснював крадіжки не знає, про це стало йому відомо під час досудового розслідування. Цивільний позов потерпілої визнав частково, а саме: на суму 3800 грн. 00 коп., що відповідає вартості 4-х індиків, викрадених ним 18.01.2018 року. Щодо відшкодування вартості інших чотирьох індиків у сумі 3200 грн. 00 коп., викрадених ним 29.01.2018 року, тушки яких були повернуті потерпілій, заперечив. Щиро розкаюється у вчиненому. Прохав суд суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання по розгляду кримінального провадження не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлялася у встановленому законом порядку. Згідно направленої до суду письмової заяви від 21.03.2018 року, прохала розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України без її участі. Цивільний позов прохає задоволити в повному обсязі. Міру покарання залишає на розсуд суду (а.п.38).
З огляду на викладене, відповідно до ст.325 КПК України судом, після з`ясування думки учасників судового провадження, судовий розгляд даного кримінального провадження проведено без потерпілої ОСОБА_6 .. При цьому суд приймає до уваги, що згідно п.2 ч.3 ст.56 КПК України брати участь у судовому провадженні є правом потерпілої, і за відсутності її наміру скористатися цим правом, суд позбавлений можливості примусити потерпілу з`явитися в судове засідання.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 , крім визнання ним своєї вини, у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.3 ст.185 КК України, підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження доказами:
- заявою потерпілої ОСОБА_6 від 19.01.2018 року про притягнення до кримінальної відповідальності невідомої особи, яка в ніч з 18.01.2018 року на 19.01.2018 року, викрала з сараю її домоволодіння 4-х індиків (а.п.52);
- рапортом старшого інспектора-чергового Устинівського ВП Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 29.01.2018 року про надходження телефонного повідомлення від гр-нки ОСОБА_6 про викрадення з території її домоволодіння 15 індиків (а.п.53);
- протоколом огляду місця події від 19.01.2018 року, який розпочато о 09 год. 17 хв. та закінчено о 10 год. 04 хв., проведеного за місцем проживання потерпілої ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 (а.п.55,56);
- протоколом огляду місця події від 29.01.2018 року з доданою фототаблицею №1, який розпочато о 23 год. 01 хв та закінчено о 23 год. 58 хв., проведеного за місцем проживання потерпілої ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 (а.п.60-69);
- протоколом огляду місця події від 30.01.2018 року з доданою фототаблицею №2, який розпочато о 00 год. 44 хв. та закінчено о 01 год. 29 хв., відповідно до якого місцем огляду являється територія навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 , в якому проживає гр-нка ОСОБА_7 , яка добровільно видала 4 тушки індиків та поліетиленовий пакет з пір`ям (а.п.71-76);
- протоколом огляду предметів від 30.01.2018 року з доданою фототаблицею №3, який розпочато о 18 год. 11 хв. та закінчено о 18 год. 24 хв., відповідно до якого предметами огляду були картонна коробка прошита білими нитками та скріплена біркою із написом «Кухонний ніж довжиною приблизно 30-35 см. руків`ям чорного і білого кольору», а також поліетиленовий пакет фіолетового та рожевого кольорів, краї якого скріплені ниткою білого кольору із біркою «Спортивні штани, виявлені та вилучені у ОСОБА_4 під час протоколу затримання особи в порядку ст.208 КПК України в приміщенні Устинівського ВП по вул.О.Мазуренка, 54 в смт.Устинівка Кіровоградської області (а.п.78-80);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.02.2018 року за участю підозрюваного (під час досудового розслідування) ОСОБА_4 , в ході якого останній вказав на обставини вчинення ним крадіжок із сараю господарства потерпілої ОСОБА_6 (а.п.103-104 );
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 27.02.2018 року з доданою фототаблицею №4, проведеного за участі свідка ОСОБА_7 , в ході якого остання вказує на кухонний ніж під №3, який їй належить та який у неї брав ОСОБА_4 29.01.2018 року близько 21 год. (а.п.107-110);
- висновком експерта №432/476/18-27 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 07.02.2018 року, відповідно до якого ринкова вартість: 1 домашнього індика віком 2 роки станом на 19.01.2018 року та 29.01.2018 року становить 950 грн. 00 коп., а вартість 1 домашньої індички віком 2 роки станом на 19.01.2018 року та 29.01.2018 року становить 750 грн. 00 коп.(а.п.89-90).
Відповідно до роз`яснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.
Враховуючи викладене, суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, підтверджених доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України приходить до висновку, що:мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 ; ці діяння містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючими ознаками: вчинена повторно та поєднана з проникненням у інше приміщення; вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинені ним кримінальні правопорушення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 суспільно-небезпечні діяння містять склад злочину, який класифікується як тяжкий злочин.
За змістом п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 являється особою раніше судимою. Неодноразово вчиняв умисні злочини проти власності, за які засуджувався до покарання у виді позбавлення волі.
Останній раз засуджувався 22.09.2017 року за вироком Кіровського районного суду м.Кіровоград за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Із застосуванням ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки (а.п.112-114).
Таким чином, кримінальне правопорушення, щодо якого здійснюється судовий розгляд, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив в період іспитового строку.
Обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, проживає з жінкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Не працює, по місцю свого проживання та місцем реєстрації характеризується задовільно (а.п.117-118, 120-121).
При цьому суд не приймає до уваги як доказ наявності в обвинуваченого трьох дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які згідно довідки про склад сім`ї зазначені як діти обвинуваченого, оскільки матеріали кримінального провадження не містять документів на підтвердження батьківства обвинуваченого ОСОБА_4 і останнім в судовому засіданні підтверджено про те, що він являється батьком лише ОСОБА_10 , однак відповідний документ про це також відсутній (а.п.118).
Згідно відповіді Устинівської центральної районної лікарні Кіровоградської області обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п.115).
Згідно довідки, виданої Комунальним закладом «Обласний наркологічний диспансер» від 31.01.2018 року за №431, обвинувачений ОСОБА_4 знаходиться на диспансерному обліку з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіаїдів, синдром залежності з 2000 року (а.п.119).
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №66 від 16.02.2018 року обвинувачений ОСОБА_4 є осудним у відношенні інкримінуємого йому діяння. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.п.105-106).
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом по справі не встановлено. При цьому суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_4 , як обтяжуючу обставину, вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 не знав особисто потерпілу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ніколи не бачив та не спілкувався з останньою, а тому, вчиняючи крадіжки індиків, не усвідомлював, що здійснює викрадення індиків, належних саме потерпілій, як власнику, що було безпосередньо підтверджено обвинуваченим в судовому засіданні та не спростовано матеріалами кримінального провадження. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, та роз`яснення, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо дотримання судами у кожному конкретному випадку при призначенні покарання вимог кримінального закону й зобов`язання враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст.69 КК України, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
У відповідності до роз`яснень п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі, має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, за вчинення, крім іншого, тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, однак не зважаючи на це, знову вчинив суспільно-небезпечні діяння, які містять склад злочину, віднесеного згідно ст.12 КК України до категорії тяжких, є умисним та закінченим злочином.
Обвинувачений ОСОБА_4 не працює, постійних доходів для проживання не має, суспільно-корисною діяльністю не займається.
Крім того, суд звертає увагу, що за вироком Кіровського районного суду м.Кіровоград від 22.09.2017 року обвинуваченому ОСОБА_4 було призначено покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років та із застосуванням ст.75 КК України останній був звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки, однак жодних висновків для себе щодо необхідності дотримуватися встановлених у суспільстві правил співжиття та не порушувати охоронювані кримінальним законом відносини власності не зробив та в період іспитового строку знову вчинив умисний тяжкий злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.
Вказані обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, його схильність до вчинення нових злочинів та небажання стати на шлях виправлення.
За таких підстав суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.69 КК України за наявності лише однієї обставини, яка пом`якшує покарання, у виді щирого каяття, не відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання не буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
На підставі викладеного, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ,з урахуванням: ступеня тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень,які відповідають одному і тому самому складу злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що є тяжким злочином; особи обвинуваченого, який будучи неодноразово засудженим за вчинення умисних злочинів, маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, позитивних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний тяжкий злочин у період звільнення від відбування покарання з випробуванням, що свідчить про його суспільну небезпечність, приходить до висновку, що у відповідності до ст.65 КК України, необхідним і достатнім покаранням для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 нових злочинів, навіть за наявності пом`якшуючої покарання обставини у виді щирого каяття, буде покарання у виді позбавлення волі, призначене в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за вчинені ним суспільно-небезпечні діяння, з відбуванням призначеного покарання в умовах ізоляції від суспільства, що, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності буде відповідати характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім того, судом встановлено, що за вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 22.09.2017 року обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст.121 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки.
Відповідно до ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Згідно положень ч.ч.1, 4 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами) невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, крім іншого, покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК), за винятком часу тримання під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання, перебування в медичному закладі тощо.
У разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81,107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання. На підставі викладеного, з урахуванням факту вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється судовий розгляд, в період звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Кіровського районного суду м.Кіровоград від 22.09.2017 року, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком суду невідбутої частини покарання за вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 22.09.2017 року.
Вирішуючи цивільний позов, пред`явлений потерпілою ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 майнової шкоди, завданої вчиненим стосовно неї кримінальним правопорушенням в сумі 6800 грн. 00 коп., який обвинуваченим ОСОБА_4 був визнаний частково на суму 3800 грн. 00 коп., суд приходить до наступних висновків.
На підставі п.10 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий від злочину має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до положень ч.2 ст.127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Дослідженими матеріалами кримінального провадження, судом встановлено, що вчиненим обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.185 КК України, потерпілій ОСОБА_6 , було завдано майнової шкоди на суму 7000 грн. 00 коп., виходячи із вартості викрадених 4-х індиків 18.01.2018 року на загальну суму 3800 грн. 00 коп. та вартості 3-х індичок і 1 індика, викрадених 29.01.2018 року на загальну суму 3200 грн. 00 коп..
Під час судового розгляду судом встановлено, що викрадені 18.01.2018 року обвинуваченим ОСОБА_4 4 індики останнім були продані в м.Кіровоград, за що він отримав грошові кошти, тобто шкода, заподіяна потерпілій ОСОБА_6 , в сумі 3800 грн. 00 коп. відшкодована не була.
Разом з тим, згідно протоколу огляду місця події від 30.01.2018 року гр-нка ОСОБА_7 добровільно видала працівникам поліції 4 тушки індиків та пакет із їх пір`ям.
Згідно розписки про зберігання від 30.01.2018 року під час досудового розслідування потерпілій ОСОБА_6 було повернуто 4 тушки індиків без пір`я та голів, а також пакет помаранчевого кольору із пір`ям домашньої птиці індика, які остання зобов`язувалась зберігати до вирішення питання по суті кримінального провадження (а.п.85).
Доказів того, що повернуті тушки індиків були в непридатному для вживання стані, а тому вона була змушена їх викинути, порушивши покладений на неї обов`язок зберігання речових доказів, не підтверджено потерпілою ОСОБА_6 , як цивільним позивачем, жодним належним доказом, в тому числі і зверненням з приводу цього питання до слідчого під час досудового розслідування.
При цьому суд враховує, що викрадення птиці індиків мало місце близько 21 год. 00 хв. 29.01.2018 року і тушки останніх були повернуті потерпілій ОСОБА_6 вже 30.01.2018 року, тобто протягом доби.
Також потерпілою ОСОБА_6 не надано суду належних доказів на підтвердження викладених нею в позовній заяві обставин щодо наміру отримати яйця із птиці індиків для продажу та подальшого особистого вирощування молодняка, тобто втраченої вигоди.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов потерпілої ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення на суму 3800 грн. 00 коп., що відповідає вартості 4-х викрадених у неї індиків 18.01.2018 року.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч.9 ст.100 КПК України. Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта (за проведення судової товарознавчої експертизи №432/476/18-27 від 07.02.2018 року) в сумі 572 грн. 00 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 ..
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 07.02.2018 року у кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу тримання під вартою. Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 20.03.2018 року дію запобіжного заходу було продовжено строком на 60 днів.
З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, в тому числі, виконання вироку, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який неодноразово засуджувався за вчинення злочинів проти власності і новий злочин вчинив в період звільнення від відбування покарання з випробуванням, та з огляду на призначення судом обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати в умовах ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування зазначеного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили з метою запобігти ухиленню обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання. При цьому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КК України, не може, на думку суду, запобігти наведеному вище ризику.
Згідно ч.5 ст.72 КК України в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення, а саме: тримання його під вартою як запобіжний захід, обраний на стадії досудового розслідування та продовжений під час судового розгляду кримінального провадження, в період з 30.01.2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком суду невідбутої частини покарання за вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 22.09.2017 року, яким обвинуваченому було призначено покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з 30.01.2018 року.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровоград Кіровоградської області (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 01.02.2002 року) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки с.Ленінка Устинівського району Кіровоградської області (паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 25.02.2000 року Устинівським РВ УМВС України в Кіровоградській області, ідентифікаційний № НОМЕР_3 ), на відшкодування майнової шкоди кошти в розмірі 3800 грн. 00 коп. (три тисячі вісімсот гривень 00 копійок).
Речові докази у кримінальному провадженні:
1) чотири тушки індиків без голів і пір`я та пакет помаранчевого кольору із пір`ям домашньої птиці - індиків, які під час досудового розслідування були передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ), залишити останній, як власнику, анулювавши розписку про зберігання;
2) кухонний ніж із лезом приблизно 20 см. та руків`ям чорного і білого кольорів, на якому маються сліди речовини бурого кольору, що знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів Устинівського відділення поліції Долинського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області,- знищити;
3) спортивні штани темно-синього кольору із червоними полосами по боках, що містять сліди речовини бурого кольору та знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Устинівського відділення поліції Долинського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 , як власнику.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровоград Кіровоградської області (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 01.02.2002 року) на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у даному кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи №432/476/18-27 від 07.02.2018 року в розмірі 572 грн. 00 коп. (п`ятсот сімдесят дві гривні 00 копійок).
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення в період з 30.01.2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1