ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Провадження № 1-кс/201/6644/2017
УХВАЛА
26 липня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро внесене під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000702 від 17.10.2016 клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, працюючого оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області, раніше не судимого, із вищою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України,

В СТ А Н О В И В:
Слідчий звернувся з клопотанням до суду погодженим прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що ОСОБА_5 з 25.01.2016 до 09.12.2016 працював, згідно з наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 25.01.2016 № 20 о/с на посаді оперуповноваженого Самарського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» № 580 VIII від 02.07.2015 (закон у редакції, що діяла до 05.10.2016) (надалі Закону України «Про Національну поліцію»), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема:

- здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;

- виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

- вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.

Таким чином, ОСОБА_5 , займаючи посаду оперуповноваженого Самарського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції, постійно здійснював функції представника влади, та в силу ч. 3 ст. 18 КК України являвся службовою особою.

Крім того, з урахуванням ст.ст. 23, 62 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-XII від 23.12.1993 (закон в редакції станом на 29.07.2016), ОСОБА_5 , будучи з 25.01.2016 до 09.12.2016 оперуповноваженим Самарського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції, тобто поліцейським, являвся працівником правоохоронного органу.

Отже, оперуповноважений Самарського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ОСОБА_5 , будучи представником влади та працівником правоохоронного органу, маючи відповідну фахову підготовку та досвід роботи в органах внутрішніх справ України, свідомо і цілеспрямовано використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, вчинив кримінальне правопорушення в сфері службової діяльності за наступних обставин.

Відповідно до ст. 3 та 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97 ВР від 17 липня 1997 року, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню (ст. 28 Конституції України).

Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання (ч. 4 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію»).

В свою чергу, відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, зокрема, зобов`язаний:

- неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

- поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський захід це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним (ч. 2). Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь які інші заходи, ніж визначені законами України (ч. 3). Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам (ч. 4).

Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом (ч. 2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати заходи примусу фізичний вплив (силу).

Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників (ч. 2 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію»).

Поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим (ч. 1 ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію»).

Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення (ч. 3 ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію»).

Поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом (ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію»).

Таким чином, нехтуючи вищезазначеними нормами діючого законодавства, а також нівелюючи основні засади державної служби в Україні, конституційні права та свободи громадян, лейтенант поліції ОСОБА_5 , являючись працівником правоохоронного органу та будучи наділеним владними повноваженнями в межах своєї компетенції проводити оперативно-розшукову діяльність на території, яка обслуговується, забезпечувати дотримання прав та свобод людини та громадянина, тощо, вчинив злочини у сфері службової діяльності за наступних обставин.

У провадженні слідчого відділення Самарського відділу поліції Дніпропетровського (Дніпровського) відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000946 від 10.08.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за фактом крадіжки майна належного ОСОБА_7 з приміщення майстерні, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000946 слідчим слідчого відділення Самарського відділу поліції Дніпропетровського (Дніпровського) відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, 10.08.2016 в порядку ст. 40 КПК України начальнику Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надано доручення на проведення слідчих (розшукових) дій, а саме на встановлення особи, яка скоїла крадіжку меблевої фурнітури належної ФОП « ОСОБА_8 » за адресою: АДРЕСА_2 , в разі встановлення останнього, згідно з чинним кримінально-процесуальним кодексом України, запросити до СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області для проведення слідчих (розшукових) дій, вразі необхідності, провести інші слідчі (розшукові) дії, необхідні для повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування.

10.08.2016 вказане доручення для виконання отримав оперуповноважений Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_5 .

У цей же період, точний час слідством не встановлено, до оперуповноваженого ОСОБА_5 звернувся оперуповноважений УКР ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 , який є сином заявника у кримінальному провадженні №0000946 ОСОБА_7 , та запропонував свою допомогу у виконанні доручення слідчого, щодо встановлення особи, яка скоїла крадіжку меблевої фурнітури у ФОП « ОСОБА_8 », на що ОСОБА_5 погодився.

ОСОБА_5 було відомо, що відповідно до доручення слідчого від 10.08.2016 він в разі встановлення особи, яка скоїла крадіжку майна ФОП « ОСОБА_8 », повинен згідно до вимог КПК України запросити вказану особу до СВ Самарського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області для проведення необхідних слідчих дій.

Однак ОСОБА_5 , в період часу з 10.08.2016 по 11.08.2016, бажаючи використати своє службове становище у власних інтересах та особистих інтересах ОСОБА_9 , вступив з останнім у злочинну змову на перевищення влади, а саме прибути за місцем мешкання ОСОБА_10 та із застосуванням до нього психічного та фізичного насилля, явно виходячи за межі повноважень зазначених в дорученні слідчого, змусити ОСОБА_10 виконати вимоги ОСОБА_9 по відшкодуванню збитків, спричинених крадіжкою майна у ОСОБА_7

11.08.2016 виконуючи умови раніше досягнутої між ними домовленості, розуміючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 прибули за місцем мешкання ОСОБА_10 у двір будинку АДРЕСА_3 .

Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 дочекавшись, коли 11.08.2016 близько о 12.30 год. ОСОБА_10 вийшов на подвір`я, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на перевищення влади, будучи службовою особою правоохоронного органу, діючи умисно, застосовуючи фізичну силу, принижуючи гідність особи в присутності його жінки, малолітнього сина та інших свідків, не представившись та не попередивши ОСОБА_10 про намір застосувати фізичну силу відносно нього, діючи із застосуванням недозволених методів слідства з використанням фізичного насильства, разом, порушуючи вимоги ст.ст. 29, 30, 43, 44 ЗУ «Про Національну поліцію» та ст. 135 КПК України, повалили ОСОБА_10 на землю та заламали руки за спину, супроводжуючи це болісними для потерпілого діями, чим явно вийшли за межі наданих ним прав та повноважень, що містилися у дорученні слідчого від 10.08.2016.

Після чого, піднявши ОСОБА_10 з землі, утримуючи його руки за спиною, повели до автомобілю, який на той момент використовували з метою доставлення його до Самарського ВП ДВП ГУНП України у Дніпропетровській області.

10.08.2016 о 12.45 годині ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 доставили ОСОБА_10 до адміністративної будівлі Самарського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, де ОСОБА_9 продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії направлені на перевищення влади, явно виходячи за межі наданих прав та повноважень, діючи в своїх особистих інтересах, з метою змусити ОСОБА_10 виконати вимоги свого батька ОСОБА_7 , та відшкодувати завдані збитки, застосовуючи психічне насильство, яке виражалося в висловлюванні погроз притягнення до кримінальної відповідальності, почав вимагати від потерпілого відшкодувати збитки завдані крадіжкою у ФОП ОСОБА_7 .

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців обох верхніх кінцівок, садна правої верхньої кінцівки, клінічно встановленого діагнозу «надрив капсули лівого плечового суглобу», які відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 4121-е від 04.11.2016, додаткової судово-медичної експертизи № 120-е від 17.01.2017 за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Вказане підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: допитом потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , висновком судово-медичного експерта № 4123е, висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 3158, протоколом проведення слідчого експеременту з потерпілим ОСОБА_15 за участю лікаря судово-медичного експерта, додатковим висновком судово-медичного експерта № 120е, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_10 , пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 , пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 , пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 , протоколом огляду матеріалів кримінального провадження № 0000946 та іншими доказами в їх сукупності.

На посаду оперуповноваженого відділу поліції Дніпровського відділу поліції ОСОБА_5 призначено наказом ГУНП від 01.11.2016 № 3277 ДСК.

Оцінюючи обставини протиправних дій ОСОБА_5 звертає на себе увагу те, що зазначений злочин вчинено шляхом використання ним свого службового становища.

ОСОБА_5 підозрюється у тому, що будучи працівником правоохоронного органу вчинив кримінальне правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_10 за допомогою насильства, що дає підстави вважати, що останній може незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта у кримінальному провадженні, з яким може бути знайомим у тому числі під час виконання ним службових обов`язків. Допитаний 21.06.2017 потерпілий ОСОБА_10 показав, що на нього намагались вливати невідомі йому особи за допомогою телефонних дзвінків, а також переслідувань його автомобілю, що підтверджує те, що підозрюваний намагається завадити об`єктивному досудовому розслідуванню.

ОСОБА_5 працює у правоохоронних органах та обізнаний про методи їх роботи, може вчинити дії, що будуть перешкоджати кримінальному провадженню, як, наприклад, затягувати досудове розслідування та судовий розгляд, зловживаючи наданими йому правами, а також за допомогою зв`язків останнього з працівниками правоохоронних органів за місцем роботи та власного службового становища намагатися впливати на досудове розслідування та суд. Крім того, останній будучі на посаді може впливати на хід досудового розслідування кримінального провадження № 0000946, здійснюючи таким чином тиск на потерпілого ОСОБА_10 .

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд його задовольнити посилаючись на наявність підстав вважати, що підозрюваний перебуваючи на займаній посаді може протиправно перешкоджати кримінальному провадженню.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження №0000702, суд вважає, що клопотання є таким, що не підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України.

Слідчий, звертаючись із клопотанням до суду про відсторонення від посади, посилається на те, що є обґрунтовані ризики незаконного впливу з використанням свого службового становища та певного професійного досвіду на свідків, продовження злочинної діяльності та, в подальшому, на хід судового розгляду.

Відповідно ч. 1 ст. 157 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 132 КПК України, визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Вивчивши матеріали даного клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про відсторонення від посади слід відмовити, оскільки слідчим не доведено наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, так як дане кримінальне правопорушення є закінченим з моменту його скоєння. Також, слід зазначити, що свідки даного злочину були допитані та надали свої покази, при цьому в протоколах допиту не зазначено, що на останніх підозрюваний здійснював тиск чи намагався іншим чином змінити покази свідків, а тому впливати на останніх, використовуючи своє службове становище, ОСОБА_5 не може. Що стосується інших ризиків, останні є необґрунтовані та нічим не підтверджені, оскільки слідчим не доведено можливості впливу підозрюваним на докази по даному кримінальному провадженні з огляду на їх процесуальне відображення у відповідних документах, враховуючи в тому числі повне визнання своєї вини в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України та підтвердження обставин скоєного злочину.

На підстави викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 154-157 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1