УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/7859/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 173 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2017 року. Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_6 , її представника адвоката ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , секретаря судового засідання ОСОБА_11 , -
Заслухавши пояснення володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_6 , її представника, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисників в підтримання апеляційних скарг, міркування прокурора в заперечення апеляційних скарг, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно положень ст. ст. 2, 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відноситься недоторканність права власності.
Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Процедура обмеження права власності у кримінальному провадженні шляхом тимчасово вилучення та арешту майна детально врегульована положеннями ст. ст. 167-175 КПК України.
Зокрема, цими нормами закону встановлено, що слідчий може тимчасово вилучити майно у вигляді грошей, що одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто фактично позбавити підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває це майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном до вирішення питання про його арешт або повернення.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків, - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
15 червня 2017 року у цьому ж кримінальному провадженні до ЄРДР було внесено дані за ч. 3 ст. 149 КК України про те, що під час розслідування даного кримінального провадження за ч. 4 ст. 301 КК України органом досудового розслідування було встановлено, що в діях невстановлених осіб вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, - вербування людини, вчиненого з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану, щодо кількох малолітніх осіб.
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19 червня 2017 року в порядку ст. 235 КПК України було надано дозвіл слідчим у даному кримінальному провадженні, в тому числі слідчому ОСОБА_13 , на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності цій особі, де ця особа може зберігати фото/відеоапаратуру, а також інші предмети і документи, які можуть містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме мобільні телефони, сім-картки операторів мобільного зв`язку, записи з приводу придбання, зберігання та реалізації порнографічної продукції, що можуть міститись в зошитах, записниках, блокнотах, окремих аркушах паперу, а так само на комп`ютерах, ноутбуках, планшетах, USB-накопичувачах та оптичних дисках, а також кошти, отримані від незаконної діяльності, з метою їх відшукання та вилучення (а. с. 4).
У той же день слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира було задоволено клопотання слідчого ОСОБА_13 про накладення арешту на інше майно, тимчасово вилучене під час обшуку квартири АДРЕСА_2 , що містить ознаки речових доказів.
31 липня та 2 серпня 2017 року свідок ОСОБА_6 , яка з 8 грудня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 та з 11 жовтня 2013 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , через представників зверталася до прокурора у даному кримінальному провадженні з клопотаннями про повернення 25 тис. доларів США, що були тимчасово вилучені 5 липня 2017 року під час обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що вона є власником цього майна, оскільки отримала їх законним шляхом внаслідок продажу квартири та договору позики від 23 березня 2017 року.
Клопотання слідчого про арешт вищевказаних грошей, що були тимчасово вилучені у ОСОБА_8 під час обшуку 5 липня 2017 року, як майна, здобутого цією особою внаслідок своєї злочинної діяльності, було подано слідчому судді тільки 5 жовтня 2017 року, тобто з явним порушенням строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, та без вирішення стороною обвинувачення питання про припинення тимчасового вилучення цього майна згідно вимог ст. ст. 169, 171 ч. 5 КПК.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 пояснила, що вона була присутньою під час обшуку квартири за місцем її проживання та тимчасовому вилученні слідчим вищевказаних грошей, заявляла слідчому про те, що вона є володільцем цього майна. Прокурор підтвердив ті факти, що до моменту звернення слідчим до слідчого судді з клопотанням про арешт цього майна слідчому та прокурору було відомо, що дружина підозрюваного ОСОБА_8 - ОСОБА_6 вважає себе законним володільцем грошей, що були тимчасово вилучені 5 липня 2017 року.
Тому, в порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого не було зазначено фактів та доказів, які свідчать про володіння, користування чи розпорядження даним тимчасово вилученим майном ОСОБА_8 та його дружиною ОСОБА_6 , яка вважає себе володільцем цього майна.
За таких обставин, в порушення вимог ст. 172 КПК України, слідчий суддя помилково не звернув уваги на вказані порушення та розглянув клопотання слідчого без участі ОСОБА_6 , чим було істотно порушені права цієї особи.
Разом з тим, з врахуванням копій документів, долучених до клопотання слідчого, а також пояснень ОСОБА_6 про походження цього майна та документів, наданих нею та її захисником в підтвердження цих пояснень, слідчим та прокурором не доведена необхідність накладення арешту на вищевказані гроші як майно, одержане внаслідок вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Надані стороною обвинувачення дані Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про отримання ОСОБА_8 доходів та інші дані, що містяться у копіях документів, долучених до клопотання слідчого, не підтверджують твердження сторони обвинувачення про те, що вилучені у квартирі підозрюваного ОСОБА_8 гроші були ним отримані внаслідок вчинення інкримінуємого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України.
У вчиненні цього злочину ОСОБА_8 було повідомлено лише 3 жовтня 2017 року.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. ст. 132 ч. 3, 170 ч. 3 КПК України, застосування запропонованого слідчим заходу забезпечення кримінального провадження щодо вищевказаного тимчасово вилученого майна не допускається.
Тому доводи апеляційної скарги про неправильність прийнятого слідчим суддею рішення є обгрунтованими, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та представника володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , - задовольнити частково.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді: