Справа180/2123/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2018 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,

за участю потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000515 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганці Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.10.2016 року Кіровським районним судом м. Дніпроптеровська за ч. 1 ст. 186, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
11 липня 2016 року, приблизно о 09-10 год., обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись на вулиці Лермонтова в м. Марганці Дніпропетровської області, з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , та застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилося у нанесенні одного удару кулаком руки в область грудної клітини, внаслідок чого останній впав на землю, після чого шляхом ривка з задньої кишені брюк потерпілого, умисно, відкрито, з корисливих мотивів, силою забрав гаманець потерпілого, в якому знаходились грошові кошти в сумі не менше 120,00 грн., і почав тікати від потерпілого. В цей же час обвинувачений ОСОБА_6 вийняв з гаманця потерпілого грошові кошти, після чого викинув гаманець, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що пересувавя по вулиці Лермонтова разом з потерпілим, ОСОБА_7 на його прохання надав йому телефон для здійснення дзвінка, який він виронив на землю. В звязку з цим у нього з потерпілим виник конфлікт, в ході якого вони влаштували маленьку бійку. Він не бив потерпілого і гроші у нього не забирав. Розкаявся у порушенні громадського порядку та просить суд суворо не карати, обіцяючи більше правопорушень не вчиняти.

Вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується дослідженими судом доказами.

Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що зустрів обвинуваченого, який попросив у нього телефон, він дав, після цього вони йшли з ним по вул. Лермонтова і обвинувачений ще неодноразово просив у нього пелефон для здійснення дзвінків. Коли вони дійшли до АЗС, він повідомив ОСОБА_8 , що йде в інший бік і щоб тот повернув йому телефон, на що обвинувачений відмовив і почав лазити у нього по кишенях, при цьому одною рукою держав його за руку. Він покликав на допомогу, після чого ОСОБА_6 наніс йому один удар кулаком в область грудної клітини і він впав на землю. Він схватив обвинуваченого за ногу, і в цей час ОСОБА_6 впав і вирвав у нього гаманець разом з кишенею, після чого утік і виронив телефон. Він кричав і просив повернути гаманець. ОСОБА_6 сів в автомобіль «таксі», потів вийшов з автомобіля і побіг по вул. Миру, по дорозі витягнув гроші з гаманця, а гаманець викинув. Після цього він пішов на АЗС і попросив викликати поліцію. Злочином йому заподіяно матеріальну шкоду на суму 120,00 грн. В ході судового розгляду обвинувачений наддав йому новий одяг, грошові кошти в сумі 200 грн. і мобільний телефон, в звязку з чим на даний час він не має претензій до ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що працює оператором на АЗС «Дніпро». Близько 9-00 год, 11.07.2016 року, вона бачила, що по вул. Лермонтова йдуть потерпілий і обвинувачений. Обвинувачений повалив на землю потерпілого, вони боролись, потім обвинувачений утік. Чула, як потерпілив кликав на допомогу. Після цього потерпілий підійшов до них і попросив викликати поліцію. На його обличчі та на руці були подряпини і кров і він пояснив, що обвинувачений довго слідував за ним, просив телефон декілька разів, порвав йому брюки, коли забирав гаманець із кишені.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що працює на заправці «Восток-газ», що поруч з АЗС «Дніпро». Почула крики про допомогу і побачила, що потерпілий лежить на землі а зверху обвинувачений, потерпілий кричав і просив викликати поліцію, після чого обвинувачений утік а потерпілий пішов на АЗС і просив викликати поліцію У нього були порвані брюки.

Згідно протоколу огляду місця події від 11.07.2016 року, слідчим оглянуто місце події ділянка місцевості по вул. Лермонтова в м. Марганці (а.с. 134-138).

Протоколом огляду предмета від 11.07.2016 року, слідчим оглянуто гаманець, що наддав для огляду потерпілий ОСОБА_5 і поясним, що знайшов його викинитим крадієм перед пішохідним переходом по вул. Миру в м. Марганці. Під час огляду встановлено відсутність коштів у гаманцю (а.с. 139-140).

Постановою слідчого даний гаманець долучений до справи в якості речового доказу (а.с. 142) та перееданий на зберігання потерпілому (а.с. 143).

Протоколом огляду предмета від 18.07.2016 року слідчим оглянуто особисті речі потерпілого ОСОБА_11 і встановлено пошкодження брюк потерпілого, окулярів, мобільного телефону, при цьому потерпілий пояснив, що дані речі були пошкоджені під час боротьби з обвинуваченим (а.с. 144-146). Дані речі слідчим долучено до матеріалів справи в якості речових доказів (а.с. 147) та передані на зберігання потерпілому (а.с. 148).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.07.2016 року, (а.с. 149-151), потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка відкрито заволоділа його грошовими коштами 11.07.2016 року.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.07.2016 року, (а.с. 152-154), свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка боролася з іншим чоловіком і потім сіла до нього в автомобіль.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 18.08.2016 року, потерпілий ОСОБА_5 розповів і показав, як обвинувачений наніс йому удар кулаком в область грудної клітини, внаслідок чого він впав, та вирвав з кишені його брюк гаманець з грошовими коштами, після чого утік (а.с. 155-159).

Суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого у судовому засіданні про те, що він не наносив удару потерпілому і не викрадав у нього гаманець, оскільки досліджені судом докази узгоджуються з показами потерпілого та свідків і спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_6 .

Таким чином, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, тому що він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він посягнув на чуже майно, скоївши тяжкий злочин.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий за вчинення корисливого злочину, не працює, на обліку у лікарів не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, одружений, має двох непонолітніх дітей.

Обставин, пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи ступень тяжкості, обставини вчинення злочину, а також його суспільну небезпечність, яка полягає в тому, що обвинувачений відкрито позбавляє власника можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тобто тих трьох, гарантованих ч. 1 ст. 41 Конституції України повноважень, які в сукупності утворюють право власності, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який не кається у вчиненному а відповідно і не зробив для себе належних висновків, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів повинна бути міра покарання у виді позбавлення волі, оскільки вчинення тяжкого корисливого злочину дає підстави вважати, що обвинувачений схильний до вчинення корисливих злочинів, не робить для себе належних висновків і тому являється небезпечним для суспільства.

Однак, враховуючи у обвинуваченого наявність неповнолітніх дітей а також відшкодування ним шкоди потерпілому, суд приходить до висновку про можливість призначення йому покарання в межах мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не знаходить.

Цивільний позов не заявлений.

Враховуючи призначення покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому, наявні ризики вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення покарання, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також враховуючи вимоги ст.. 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений ніде не працює, не має захворювань, що перешкоджають триманню під вартою, вважаю, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого слід обрати щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Термін відбування покарання відраховувати з моменту затримання з 08.12.2017 року.

Речові докази, що передані на зберігання потерпілому, залишити останньому.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1